У Х В А Л А

20.07.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/192/15 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 КК України та ч. 1 ст. 161 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду з прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 110 та ч. 1 ст. 161 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №000044.

Як вбачається із наявного в матеріалах обвинувального акту по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.01.2015 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.03.2015 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено на строк до двох місяців, а саме до 25.05.2015 року, а за ухвалою від 22.05.2015 року до 22.07.2015 року.

Разом з тим, судом встановлено, що на даний час судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не завершено.

За розпорядженням керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2015 № 205 у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_6 знаходиться у відпустці, у відповідності до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматичний перерозподіл матеріалів справи 308/15364/14-к. за результатами якого справу передано на розгляд судді ОСОБА_1 для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку зі спливом 22.07.2015 року строку з дня продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 за ухвалою від 22.05.2015, суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання його під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому до 2-ох місяців, оскільки підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали; обвинувачений може переховуватися від суду.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні будь які ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника та заперечив проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинуваченим подане клопотання від 20.07.2015 про скасування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно п. 12 ч. 3 ст. 42 КПК України та застосувати відносно нього особисте зобов`язання, згідно п. 1 ч. 1 ст. 176, ст. 179, ч. 3 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що вважає що його утримують за критику влади безпідставно, тому відсутні підстави для обрання такого виду запобіжного заходу.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, виходячи з вимог ст. 331 КПК України суд приходить до наступного.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Суду не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду, не надано докази погіршення його стану здоров`я та доказів на підтвердження міцності його соціальних зв`язків в місті постійного проживання, наявність постійного місця роботи, репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання ним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, тому у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та приймаючи до уваги те, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується, підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу не має, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину (ч. 2 ст. 110 КК України), за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, оцінюючи в сукупності всі обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, отже суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Продовжити строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 КК України та ч. 1 ст. 161 КК України, під вартою на період судового розгляду справи але не більше ніж на 60 днів - до 16 вересня 2015 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і надіслати начальнику відділу ДДПВП України Закарпатської області Закарпатської УВП № 9.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_1