УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2007
року м.Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської
області в складі:

головуючого Крегула М.М.,

суддів
Гошовського Г.М., Дорчинець С.Г.

за участю
прокурора Кураха Ю.М.

розглянув у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 11 травня 2007 року.

Цією вироком

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець,
громадянин України, не одружений, не працюючий, судимий за вироком Свалявського
районного суду від 15 вересня 2005 року за ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох
років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання строком на один
рік засуджений за ч.І ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.
186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання
більш суворим, остаточно призначено засудженому ОСОБА_1 З роки позбавлення волі.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки «Соні Еріксон»
К-500 повернуто потерпілій ОСОБА_2;
шкіряну сумку, годинник «Мері Кей», свідоцтво про народження на прізвище
«ОСОБА_3», два паспорта на прізвище «ОСОБА_4» повернуто ОСОБА_5.

Згідно вироку, 31 січня 2007 року, біля 19 години,
підсудний ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись по
вул.Я.Мудрого, у м.Свалява, умисно, відкрито викрав з рук ОСОБА_6 мобільний
телефон «Соні Еріксон», вартістю 300 гривень, який на праві приватної власності
належав ОСОБА_2, з
телефонною карткою «Джине», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходилось
6,50 гривень, заподіявши останній матеріальну шкоду на суму 331, 50 гривень.

Справа:
10-142

Головуючий у
першій інстанції: Микуляк П.
П. Доповідач: Крегул М М.

Окрім того, 7 лютого 2007 року, підсудний ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного спяніння, близько 20 години у м.Свалява, по
вул. Я.Мудрого, умисно, із застосуванням фізичного насильства, яке не є
небезпечним для життя та здоровя потерпілого, повторно, відкрито вихопив у
потерпілої ОСОБА_5, заподіявши їй при цьому фізичний біль, шкіряну сумку,
вартістю 110 гривень, в якій знаходилась парасолька, вартістю 55 гривень, дві
записні книжки, ціною три гривні кожна, одна записна книжка, вартістю 10
гривень, жіночі шкіряні рукавички «Лайка», вартістю 200 гривень, шарикову
ручку, вартістю 100 гривень, жіночий годинник «Мері Кей», вартістю 300 гривень,
калькулятор іноземного виробництва, вартістю 50 гривень, 2100 гривень
банкнотами різного номіналу, кредитну картку банку «Аваль», на якій активовано
ЗО гривень, жіночу косметичку, з косметикою, вартістю 370 гривень, жіночі духи
«Еффекшен», вартістю 250 гривень, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на
загальну суму 3 581 гривень.

В своїй апеляції та клопотанні засуджений ОСОБА_1, не заперечуючи
доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, порушує питання про
скасування вироку в частині призначення покарання, просить звільнити від
відбування покарання, застосувавши амністію. Апеляцію мотивує тим, що у нього
на утриманні залишилась осиротіла малолітня дитина.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який
підтримав апеляцію та просив засудженого ОСОБА_1 звільнити від кримінальної
відповідальності, доводи прокурора про безпідставність апеляційних вимог,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи в апеляції не оспорюються, а
тому у відповідності до вимог ст. З 65 КПК України апеляційним судом, не
перевіряються.

Доводи засудженого ОСОБА_1 про наявність на його утриманні малолітньої
дитини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8, матеріалами справи та довідками наданими
захисником ОСОБА_9 не підтверджено.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва
одруження засудженого ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в матеріалах справи немає, а в
свідоцтві про народження малолітньої

ОСОБА_7батьком записано ОСОБА_10, а не ОСОБА_1,
відповідних документів про

встановлення опіки засудженим ОСОБА_1 над малолітньою
ОСОБА_7 справі також

немає і суду не надано.

А отже підстав для застосування щодо засудженого ОСОБА_1 Закону України
«Про амністію» від 19 квітня 2007 року немає.

Покарання ОСОБА_1 призначено з додержанням вимог ст.65 КК України, з
урахуванням даних про його особу і обставин, що пом'якшують покарання. Підстав
для його пом'якшення, у тому числі з підстав наведених в апеляції, колегія
суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, вирок Свалявського районного суду від 11 травня
2007 року щодо ОСОБА_1 - без змін.