ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8306/15-к
провадження № 1-кп/753/440/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, громадянина України, з середньо - технічною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 2 квітня 2015 року за ч. 1 ст. 286 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, зі звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
потерпілої: ОСОБА_5 ,
представника потерпілої: ОСОБА_6 ,
представника цивільного співвідповідача: ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 6 січня 2015 року приблизно о 06 год. 20 хв., керуючи з перевищенням допустимої швидкості руху технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 по проїзній частині вул. Ревуцького, неподалік житлового будинку № 27, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, проявив неуважність, не переконався у відсутності пішоходів, а також несвоєчасно зреагував на пішохода, який маючи перевагу у русі, здійснював перехід проїзної частини по дорожній розмітці, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_5 , чим порушив вимоги п. 12.4, 18.1 ПДР України.
Порушення вказаних пунктів ПДР України водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, які настали у ДТП, а саме, заподіянні пішоходу ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості у виді закритої травми лівого плеча.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 6 січня 2015 року приблизно о 06 год. ранку він керував автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 та не дивився на спідометр, а тому міг їхати з перевищенням швидкості. Як відбувся сам момент зіткнення пояснити не може, оскільки він проґавив самого пішохода, так як відволікався.
Надаючи відповіді на запитання обвинувачений також зазначив, що ніяких машин в той день на дорозі, які б йому могли заважати, не було. Сам він їхав по вул. Ревуцького, а потерпіла після наїзду лежала на пішохідному переході, після чого він викликав швидку допомогу.

Крім того, останній зазначив, що цивільний позов, заявлений потерпілою визнає в повному обсязі та зобов`язується відшкодовувати завдані збитки.

Представник цивільного співвідповідача ОСОБА_7 , заявлений потерпілою цивільний позов визнав частково, зазначивши, що в частині відшкодування матеріальної шкоди йому є незрозумілою квитанція № 409 на суму 293 грн., а в частині відшкодування моральної шкоди, то останній зазначив, що страхова компанія відшкодовує лише 5% від загальної суми цивільного позову, що не може складати 5000 грн., як про це просить позивач.
Потерпіла в судовому засіданні, заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.
Суд, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні докази, зібрані по справі, уважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочині при викладених у обвинувальному акті обставинах, знайшла своє підтвердження, виходячи з наступного.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що 6 січня 2015 року приблизно о 06 год. 20 хв., коли вона вже ступила на пішохідний перехід, що по вул. Ревуцького, то автомобіль Деу її вдарив. При цьому зазначила, що інших автомобілів на проїзній частині не було, дорога була суха, ожеледиці не було. Після цього обвинувачений викликав їй швидку. Також остання пояснила, що квитанція № 409 на суму 293 грн., яку не визнає представник цивільного співвідповідача, є оплатою за обстеження в лікарні, яке їй було прописано лікарем після виписки.
Також, відповідно до дослідженого в судовому засіданні висновку експерта № 228/е від 5 березня 2015 року, у ОСОБА_5 мало місце тілесне ушкодження у виді закритої травми лівого плеча, що відноситься до середнього ступеня тяжкості та спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день. Локалізація та морфологія спричинених ушкоджень свідчать про те, що вони спричинені тупим предметом, могли утворитися 6 січня 2015 року при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом).
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, а також розмір цивільного позову, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження та розмір цивільного позову до обвинуваченого, і судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження та розмір цивільних позовів у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, та розміру цивільного позову до обвинуваченого, які ніким не оспорюються.
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши експертизу, докази на обґрунтування цивільного позову до цивільного співвідповідача та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_3 , прийшов до висновку, що винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд, ураховуючи тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який несудимий, пенсіонер, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину повторно, приходить до висновку, що останньому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, але не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.
Разом з тим, суд уважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи, щире каяття у вчиненому, що судом визнається як обставиною, яка пом`якшує покарання, часткове відшкодування потерпілій завданої шкоди, думку потерпілої, яка не наполягала на реальній мірі покарання, можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати вимоги ст.ст. 75, 76 КК України.
Разом з тим, суд, беручи до уваги обставини вчинення злочину, його наслідки, вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, але не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.
Також, ураховуючи те, що злочин за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_3 вчинено до постановлення вироку щодо нього Дарницьким районним судом м. Києва від 2 квітня 2015 року, йому необхідно призначити покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.
Стосовно заявленого цивільного позову потерпілою до обвинуваченого, то оскільки учасники судового провадження його не оспорювали, в тому числі обвинувачений, то він підлягає до задоволення, але частково, оскільки, відповідно до розписки, наданої суду потерпілою, ОСОБА_3 вже відшкодував їй частину моральної шкоди в розмірі 5000 грн., у зв`язку з чим, суд уважає, що з обвинуваченого підлягає стягненню не 20000 грн., а 15000 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілою до цивільного співвідповідача «Страхова компанія Київ-Ре» в сумі 2925 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, то він підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
У судовому засіданні представник цивільного співвідповідача стосовно заявленого цивільного позову в частині відшкодування завданих матеріальних збитків оспорював лише квитанцію № 409 на суму 293 грн., оскільки йому не зрозуміло було, які саме витрати на лікування вона підтверджувала. Між тим, потерпілою було надано пояснення, що після того, як її виписали з лікарні, їй було призначено лікарем провести обстеження через деякий час, що вона і зробила. Будь-яких підстав сумніватися, що обстеження остання проходила не за призначенням лікаря, або таке, що не викликалося необхідністю, у суду не має, та представником цивільного співвідповідача також не надано.
Що ж стосується доводів представником цивільного співвідповідача про те, що сума моральної шкоди у виді 5% відраховується з загальної суми цивільного позову, то вони не ґрунтуються на вимогах закону.
Так, ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема й моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно ж до ст. 26-1 цього Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Полісом цивільно-правової відповідальності № АІ/3382758 визначено страхову суму за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 100000 грн. І саме з цієї суми визначаються 5 % страхових виплат, а не з розміру, заявленого цивільного позову, як про це стверджував представник цивільного співвідповідача.
Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України (вирок Дарницького районного судом м. Києва від 2 квітня 2015 року) та ч. 1 ст. 286 КК України за даним вироком, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
На підставі п.п. 2-4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково та стягнути на її користь:
з обвинуваченого ОСОБА_3 - 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 3000 грн. - відшкодування понесених витрат на правову допомогу;
- з ТДВ «Страхова компанія Київ-Ре» - 2925 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. відшкодування моральної шкоди.
Речовий доказ по справі, а саме: автомобіль «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_3 , - залишити останньому за належністю.
Стягнути з ОСОБА_3 судові витрат за проведення автотехнічної експертизи по справі в сумі 614 грн. 40 коп.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя