АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1565/2014 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 187, ч.1, КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула матеріали кримінального провадження № 0003915 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, не одружений, дітей не має, не працює, зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , раніше засуджений 5 серпня 2013 року Солом`янським районним судом міста Києва за ч.1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень,
засуджений за ч.1 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на три роки.

За вироком з ОСОБА_7 присуджено стягнути судові витрати в розмірі 393 гривні 12 коп., що складаються з витрат на проведення експертизи та вирішено долю речових доказів.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні близько 2300 години 11 травня 2014 року розбійного нападу на ОСОБА_9 із застосуванням предмета, схожого на пістолет та погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, при цьому утримуючи її за шию, він заволодів майном потерпілої на суму 4200 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 не піддає сумнівам правильність висновку суду першої інстанції щодо фактичних обставин скоєного ним, як це встановлено вироком, кваліфікації його дій за ч.1 ст. 187 КК України, водночас, посилаючись на щире каяття, активне сприяння у розкритті і розгляді вчиненого ним, добровільне відшкодування за допомогою батьків заподіяної потерпілій шкоди, позицію останньої щодо пом`якшення йому покарання, просить вирок в частині призначення покарання змінити, застосувавши до нього звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, виступи ОСОБА_7 на підтримку апеляційних вимог, а прокурора проти їх задоволення, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами кримінального провадження та додатково наданими прокурором письмовими запереченнями на апеляційну скаргу, судова колегія визнає наступне.

Як видно з апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, а саме журналу судового засідання за 24 жовтня 2014 року (а.с. 144-148), тексту резолютивної частини вироку (а.с. 149), журналу судового засідання за 28 жовтня 2014 року (а.с. 151), повного тексту вироку (а.с. 152-154), суд по виходу з нарадчої кімнати проголосив лише резолютивну частину вироку, тобто, повний текст вироку не було ухвалено і складено безпосередньо в нарадчій кімнаті, а складався він за її межами.

В силу ст. 366 КПК України, після останнього слова обвинуваченого суд негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Ст. 367 цього ж кодексу встановлює правила таємниці наради суддів, зокрема визначаючи, що суд вправі перервати нараду лише для відпочинку з настанням нічного часу, а ст. 368 КПК України визначає які саме питання підлягають вирішенню при ухваленні вироку.

Ст. 371 КПК України однозначно встановлює, що суд ухвалює вирок в нарадчій кімнаті безпосередньо після закінчення судового розгляду; ст. 374 КПК України визначає яким саме повинен бути зміст вироку, а відповідно до ч.1 ст. 376 КПК України, судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Ч.2 цієї правової норми передбачає право суду, у разі якщо складання судового рішення у формі ухвали вимагає значного часу, обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді, а повний текст ухвали повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження.

Тобто, закон дозволяє обмежитися оголошенням резолютивної частини рішення лише стосовно ухвали, але не вироку суду.

Отже, у цьому випадку, розділивши в часі момент проголошення резолютивної частини вироку, яка проголошена фактично до вирішення передбачених ст.368 КПК України питань, та момент ухвалення судового рішення щодо передбачених ст. 368 КПК України питань, а фактично обґрунтування прийнятого рішення, суд допустив порушення істотних вимог кримінального процесуального законодавства і ці порушення не можуть бути усунуті в ході апеляційного розгляду.

А тому, маючи також на увазі положення ч.6 ст. 9; ч.1 ст. 412 КПК України, в силу істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судова колегія визнає за необхідне вирок суду скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

В силу викладеного, а також враховуючи положення ч.2 ст. 415 КПК України, яка забороняє суду апеляційної інстанції вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та не вмотивованість рішення суду стосовно необхідності призначення ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі судова колегія не досліджує, не аналізує та не оцінює, залишаючи його апеляційну скаргу без задоволення.

Ці доводи належить дослідити, проаналізувати та оцінити суду першої інстанції при новому судовому розгляді справи і обґрунтувати та вмотивувати прийняті в цій частині рішення у вироку.

Оскільки ОСОБА_7 обвинувачений у вчиненні нового, тяжкого, злочину в період не знятої та не погашеної судимості за попередній корисливий злочин, остільки судова колегія визнає, що на цей час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому продовжує обраний до нього запобіжний захід тримання під вартою строком на два місяці, починаючи від дати проголошення цієї ухвали.

Таким чином, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 199 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2014 року відносно нього залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі продовжити строком на два місяці, тобто до 2 вересня 2015 року включно.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення,вона не може бути оскаржена касаційним порядком.

Судді: