У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Пивовара В.Ф., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 29 листопада 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Дніпропетровської області на
постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення.

Вироком Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,

раніше судиму:

1. 30.05.1996р.
Павлоградським міським

судом
Дніпропетровської області за

ст. 229-6 ч. 1 КК
України на 1 рік позбавлення волі;

2. 26.09.1999р.
Терновським міським судом

Дніпропетровської
області за ст. 229-6 ч. 2 КК України

на 3 роки
позбавлення волі, -

засуджено:

- за ч.
2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення
волі без конфіскації майна;

- за ч.
2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно визначено 4 роки позбавлення волі без
конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі
ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язки: не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та
періодично з'являтися в ці органи для реєстрації.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 вересня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

За викладених у вироку обставин
ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона з початку січня по 18 березня 2005 року незаконно придбала та
зберігала з метою збуту і незаконно збула особливо небезпечні наркотичні
засоби, повторно, будучи особою, яка
раніше вчинила злочин, передбачений ст. 229-6 КК України 1960 року а також
незаконно придбала, виготовила та зберігала наркотичні засоби повторно, будучи особою, яка раніше вчинила
злочин, передбачений ст. 307 КК України.

У
касаційному поданні прокурор просить вирок
щодо ОСОБА_1 скасувати, посилаючись на
безпідставність застосування ст. 69 КК України та невідповідність призначеного
їй покарання тяжкості злочину і особі засудженої внаслідок його м'якості.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та доводи подання, колегія суддів вважає, що
касаційне подання підлягає задоволенню.

При призначенні ОСОБА_1 покарання із
застосуванням ст. 69 КК України, суд не мотивував таке рішення належним чином і
не врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, кількість епізодів збуту
наркотичних засобів, дані про особу винної, яка неодноразово судима, ніде не
працює, також судом не взято до уваги, що вона свою вину не визнала, у
вчиненому не розкаялася. Крім того, зазначаючи, що у ОСОБА_1 на утриманні
знаходиться хвора свекруха похилого віку, суд не з'ясував про наявність у тої
інших родичів.

Не звернув уваги на зазначені обставини
і суд апеляційної інстанції.

Тому, вирок та ухвала підлягають
скасуванню на підставі невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину
внаслідок його м'якості, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Якщо при новому судовому розгляді буде
доведена винність ОСОБА_1 в інкримінованих їй злочинах, то призначене судом
покарання із застосуванням ст. 69 КК України слід вважати м'яким.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне подання заступника прокурора
Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2006 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд.

С у д д і :

Редька А.І. Пивовар
В.Ф. Заголдний В.В.