АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-сс/793/481/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : ст. 303 КПК України
Позарецька С.М. Доповідач в
апеляційній інстанції Іваненко І. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2013 року колегія
суддів судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючогоІваненка
І.В.суддівЄвтушенка В.Г., Биби Ю. В.при
секретаріЧорній Я.Ю.за участю
адвокатаОСОБА_6прокурораЯкушиної О. В.
потерпілоїОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 13 листопада 2013 року, якою
відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8
на постанову старшого слідчого
прокуратури м. Черкаси Тараненко В. О.
від 07 жовтня 2013 року про закриття
кримінального провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою старшого слідчого
прокуратури м. Черкаси Тараненко В. О.
від 07 жовтня 2013 року було закрите
кримінальне провадження № 0000248,
внесене до ЄРДР 29 серпня 2013 року, у
зв'язку з відсутністю в діях заступника
начальника відділу КР СУ ФР ГУ
Міндоходів у Черкаській області
ОСОБА_10, старших оперуповноважених ГОВ
ДПІ в м. Черкаси ГУ Міндоходів в
Черкаській області ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Вказане кримінальне провадження було
внесене до ЄРДР за фактом
неправомірних дій службових осіб ГУ
Міндоходів у Черкаській області 19
серпня 2013 року під час обшуку в офісі ПП
«ОСОБА_29» у АДРЕСА_1, які полягали у
нанесенні заявниці ОСОБА_8 тілесних
ушкоджень та неправомірному вилучення
коштів в сумі 2 000 доларів США.

Не погодившись з указаною постановою
ОСОБА_8 оскаржила її до слідчого судді
Придніпровського районного суду
Черкаської області. Ухвалою слідчого
судді від 13 листопада 2013 року за
наслідками розгляду скарги по суті у
задоволенні скарги ОСОБА_8 було
відмовлено, указана вище постанова
слідчого про закриття кримінального
провадження залишилася чинною.

Слідчий суддя ухвалила таке рішення з
мотивів обґрунтованості висновку
слідчого про відсутність в діях
зазначених вище осіб складу злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Слідчий суддя указала, що за заявою
ОСОБА_8 про вчинене кримінальне
правопорушення, вона була допитана в
якості потерпілої, була проведена
судово-медична експертиза на предмет
встановлення у потерпілої тілесних
ушкоджень, про що є висновок експерта №
1060 від 11.09.13 р.; допитані в якості
свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_13,
ОСОБА_20, ОСОБА_15, ОСОБА_21, ОСОБА_22 ,
ОСОБА_11, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28; оглянуті
предмети та приєднані до матеріалів
провадження як речові докази, а також
зібрані інші письмові матеріали
справи, в тому числі письмові докази.
Слідчий суддя ухвалила рішення про
відхилення скарги потерпілої,
вважаючи, що слідчим у справі досудове
слідство було проведене достатньо
ретельно і належно, проведений значний
ряд слідчих дій, на підставі яких
слідчий ухвалив рішення при закриття
кримінального провадження, не
знайшовши достатніх підтверджень
наявності у діях зазначених осіб
складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 365
КК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого
судді, ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу,
у якій просила зазначену ухвалу
скасувати та прийняти нову ухвалу, якою
скасувати постанову слідчого про
закриття кримінального провадження та
повернути матеріали кримінального
провадження для належного досудового
розслідування.

Свою апеляційну скаргу ОСОБА_8 мотивує
тим, що при ухвалені рішення слідчий
суддя Позарецька С. М. не взяла до уваги
зміст ухвали слідчого судді
Соснівського районного суду м. Черкаси
Грабового П. С у провадженні №
1кс/712/13834/13-к щодо зобов'язання слідчого
КР СУ ФР Міністерства доходів і зборів
в Черкаській області ОСОБА_10 повернути
тимчасово вилучені грошові кошти
згідно з протоколом обшуку від 19 серпня
2013 року в сумі 8 000 (вісім тисяч) доларів
США. ОСОБА_8 вказує, що в цій же ухвалі
зазначено, що слідчий, який приймав
участь у судовому розгляді, пояснив, що
у слідства відсутні докази злочинного
походження вилучених коштів.

Також в апеляційній скарзі потерпіла
указує, що завдані їй під час обшуку
тілесні ушкодження підтверджуються
наявним у матеріалах кримінального
провадження висновком експерта. Їх
характер та розташування свідчать про
те, що, що вони були отримані від дій
працівників податкової міліції, які її
штовхали, заламували та викручували їй
руки.

Вказує, що їй не дали ознайомитися з
протоколом та написати в ньому власні
зауваження, вирвавши його з рук в ході
ознайомлення.

Вказує, що під час судового розгляду
справи суддею слідчим вона просила
прослухати у якості доказу аудіозапис
іншого судового засідання, де іншим
слідчим суддею було вирішене питання
про повернення потерпілій вилучених у
неї 8 000 доларів США. У цьому засіданні
був допитаний понятий ОСОБА_21, який
приймав участь у проведенні обшуку в ПП
«ОСОБА_29». Вказує, що покази цього
свідка відрізняються від показів,
описаних у матеріалах кримінального
провадження слідчим Тараненком В. О.,
щодо відсутності з боку потерпілої
фізичного впливу на працівників
міліції; й що вилучені працівниками
міліції кошти не увесь час перебували в
полі зору понятого. Також ОСОБА_8
заявила таке клопотання й в суді
апеляційної інстанції.

Указує, що слідчий суддя, пославшись у
своїй ухвалі на покази свідків, які не
були допитані у судовому засіданні,
порушив вимоги ч. 4 ст. 95 КК України.

Зазначає, що надані слідчому судді
працівниками міліції матеріали
відеозапису процедури проведення
обшуку містять ознаки монтажу, тому не
можуть достеменно підтверджувати
правомірність дій працівників міліції
в ході обшуку.

Заслухавши доповідача; апелянта
ОСОБА_8, яка підтримала свою апеляційну
скаргу з мотивів, які в ній наведені;
адвоката ОСОБА_6, який також підтримав
апеляційну скаргу; прокурора, який
просив апеляційну скаргу відхилити;
вивчивши матеріали кримінального
провадження, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Постанова слідчого щодо закриття
кримінального провадження стосується
закриття такого провадження за ч. 2 ст.
365 КК України. Відповідно до змісту
диспозиції цієї статті, кримінальна
відповідальність встановлена за
перевищення влади або службових
повноважень, якщо воно
супроводжувалося насильством або
погрозою застосування насильства,
застосуванням зброї чи спеціальних
засобів або болісними і такими, що
ображають особисту гідність
потерпілого, діями, за відсутності
ознак катування. В частині першій цієї
статті визначене поняття перевищення
влади або службових повноважень, а
саме: це умисне вчинення службовою
особою дій, які явно виходять за межі
наданих їй прав чи повноважень, якщо
вони завдали істотної шкоди
охоронюваним законом правам, інтересам
окремих громадян, державним чи
громадським інтересам, інтересам
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України,
слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за
своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному й
неупередженому дослідженні всіх
обставин кримінального провадження,
керуючись законом, оцінюють кожний
доказ з точки зору належності,
допустимості, достовірності, а
сукупність зібраних доказів - з точки
зору достатності та взаємозв'язку для
прийняття відповідного процесуального
рішення.

Ухвалюючи рішення слідчий суддя
місцевого суду, детально дослідивши
матеріали кримінального провадження,
заслухавши учасників судового
розгляду, встановила, що під час
кримінального провадження була
проведена достатня кількість слідчих
(розшукових) дій, на підставі яких є
можливим зробити обґрунтований та
вмотивований висновок про наявність чи
відсутність у діях певної особи складу
певного злочину. Зокрема, були
проведені допит потерпілої особи,
допит значної кількості свідків,
судово-медична експертиза, огляд речей
і документів.

Претензії потерпілої зводяться до
того, що працівники податкової міліції
в ході обшуку завдали їй легкі тілесні
ушкодження, а також у потерпілої зникли
кошти в сумі 2 000 доларів США, й вона
вважає, що ними могли незаконно
заволодіти ці працівники.

Вивчивши матеріали кримінального
провадження, колегія суддів
переконалася, що обґрунтованих підстав
вважати проведене в ході провадження
досудове слідство неповним немає.
Апелянт та її адвокат не змогли
обґрунтовано указати суду, які ще
слідчі дії мав, на їх думку, вчинити
слідчий, однак не зробив цього. Також
апелянтом не були наведені дані про
необґрунтоване відхилення слідчим
Тараненком В. О. її клопотань про
проведення окремих слідчих
(розшукових) дій.

За матеріалами досудового
розслідування відповідно до показів
потерпілої ОСОБА_8 та її батька
ОСОБА_17 працівники податкової
незаконно проникли в приміщення
приватної квартири, яка
використовувалася як офіс
підприємства, незаконно провели там
обшук, незаконно провели обшук самої
ОСОБА_8, в ході якого завдали їй тілесні
ушкодження, а також незаконно вилучили
грошові кошти в сумі 10 000 доларів США.

Протилежні покази за матеріалами
кримінального провадження надали
слідчий та оперативні працівники
податкової міліції, які показали, що
обшук проводився законно на підставі
ухвали слідчого судді, жодних тілесних
ушкоджень ОСОБА_8 ніхто не завдавав,
працівники міліції поводили себе
коректно, грошові кошти в сумі 8 000
доларів США вилучалися законно, а
потерпіла ОСОБА_8 навпаки своїми діями
перешкоджала роботі працівників
міліції.

За показами понятих ОСОБА_28 та ОСОБА_21,
які були присутніми під час обшуку,
працівники міліції поводили себе
коректно, насильства ні до кого не
застосовували. Дійсно в ході обшуку
вилучалися грошові кошти в сумі 8 000
доларів США, які були перераховані.

Викликані телефоном працівники
патрульної служби міліції, зокрема
ОСОБА_26, показали, що вони прибули за
викликом за адресою, де розташоване ПП
«ОСОБА_29». Слідчий ОСОБА_10 повідомила
їм про те, що тут проводиться обшук і
показала ухвалу слідчого судді про
дозвіл на його проведення.
Переконавшись, що дії працівників
податкової міліції законні, він
залишив приміщення і повернувся до
несення служби. Жодних ушкоджень на
тілі ОСОБА_8 він не бачив, скарг від
неї щодо цього не було.

Викликані працівниками міліції лікарі
станції ШМД, зокрема ОСОБА_27,
ОСОБА_23 показали, що вони, приїхавши на
місце виклику, надали допомогу
ОСОБА_17, який скаржився на сильний
головний біль. Іншим особам вони
допомогу не надавали. Скарг на стан
здоров'я від ОСОБА_8 не було і жодних
тілесних ушкоджень на її тілі вони не
бачили. Вказали, що вона перебувала у
знервованому стані.

За даним постанови про закриття
кримінального провадження, вивчення
слідчим наявного відеозапису
проведення обшуку не виявило у діях
працівників міліції протиправних дій.
Також у постанові відзначено, що
відповідно до висновку експерта № 1060
від 11 вересня 2013 року та тілі ОСОБА_8
були виявлені легкі тілесні
ушкодження, (крововиливи верхніх
кінцівок, крововилив та садно правої
стопи, крововиливи лівого стегна), які
по давності можуть відповідати часу,
вказаному у постанові про призначення
експертизи. Аналізуючи цей документ,
слідчий, враховуючи покази допитаних в
ході досудового розслідування осіб,
прийшов до висновку про неможливість
обґрунтованого встановлення
причинно-наслідкового зв'язку між
діями працівників міліції та
виявленими у ОСОБА_8 тілесними
ушкодженнями.

Враховуючи це, слідчий Тараненко В. О.
за власним внутрішнім переконанням на
підставі ст. ст. 110, 284 КПК України,
прийняв постанову про закриття
кримінального провадження,
обґрунтованість якої була підтримана
ухвалою слідчого судді щодо відмови у
задоволенні скарги ОСОБА_8 на цю
постанову.

Колегія суддів погоджується з цієї
позицією і не знаходить обґрунтованих
підстав для задоволення апеляційної
скарги, вважаючи викладені в ній доводи
необґрунтованими з наступних підстав.

Доводи апелянта про те, що обшук
проводився працівниками податкової
міліції у приміщенні ПП «ОСОБА_29»
незаконно спростовуються наявною у
матеріалах кримінального провадження
ухвалою слідчого судді Соснівського
районного суду Черкаської області
Грабового П. С. від 09 серпня 2013 року про
надання дозволу на проведення обшуку у
службовому приміщення ПП «ОСОБА_29» по
АДРЕСА_1, який (відповідно до
резолютивної частини ухвали) надавався
з метою відшукування і вилучення
комп'ютерної техніки, електронних
носіїв інформації, печаток фіктивних
суб'єктів господарської діяльності,
банківських документів, грошових
коштів здобутих злочинним шляхом,
первинних бухгалтерських документів.
Строк дії ухвали був визначений
протягом місяця з моменту її прийняття,
що відповідає даті фактичного
проведення обшуку.

Доводи апелянта про те, що її особистий
обшук та обшук її особистих речей був
проведений незаконно, також являються
необґрунтованими. Відповідно до ч. 5 ст.
236 КПК України, за рішенням слідчого чи
прокурора може бути проведений обшук
осіб, які перебувають у житлі чи іншому
володінні, якщо є достатні підстави
вважати, що вони переховують при собі
предмети або документи, які мають
значення для кримінального
провадження. Тобто окремої санкції
суду на обшук особи, яка перебуває у
приміщенні, що підлягає обшуку згідно з
ухвалою слідчого судді, чинний КПК
України не передбачає. Доводи апелянта
про те, що в ході обшуку у неї були
вилучені кошти в сумі 10 000 доларів США, а
не 8 000 доларів США, як це було
відображено у протоколі обшуку, нічим
об'єктивно не підтверджуються.
Натомість за показами понятих в ході
досудового розслідування та змістом
протоколу обшуку кошти були вилучені
саме в сумі 8 000 доларів США.

Твердження слідчого про неможливість
встановити причинно-наслідковий
зв'язок між діями працівників міліції
та виявленими на тілі ОСОБА_8 тілесними
ушкодженнями, також, на думку колегії
суддів, носить достатньо обґрунтований
характер, оскільки слідчий (як це
випливає зі змісту постанови про
закриття кримінального провадження) не
знайшов достатніх підтверджень самого
факту дій працівників податкової
міліції щодо завдання потерпілій
тілесних ушкоджень.

Також у якості обґрунтування своєї
апеляційної скарги апелянт
посилається на ухвалу слідчого судді
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 06 листопада 2013 року у справі №
1 кс/712/13834/13-к про зобов'язання слідчого
ОСОБА_10 повернути тимчасово вилучені
грошові кошти згідно з протоколом
обшуку в сумі 8 000 доларів США. Апелянта
вказує, що в цій ухвалі встановлений
факт відсутності у органів слідства
доказів, що ці кошти були здобуті
злочинним шляхом, а також
підтверджений факт відсутності у
слідчого ОСОБА_10 таких доказів вже на
момент проведення обшуку. В якості
доказу цього наведене посилання на
зміст відеоматеріалів під час
оперативної зйомки, де слідчий ОСОБА_10
вказала щодо виявлених у ОСОБА_8 коштів,
що «кошти вилучаємо та встановлюємо їх
походження».

На думку апелянта, підтвердження цього
факту вказує на перевищення
працівниками податкової міліції своїх
повноважень, адже вони вилучили кошти,
не знаючи їх походження, що вказує на
вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.
365 КК України.

З таким беззастережним твердженням
апелянта колегія суддів погодитися не
може з огляду на наступне. Порядок та
підстави тимчасового вилучення майна,
у тому числі якщо воно проводиться під
час обшуку чи огляду, регулюється
положеннями глави 16 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України,
тимчасово вилученим може бути майно у
вигляді речей, документів, грошей тощо,
щодо яких є достатні підстави вважати,
що вони набуті в результаті вчинення
кримінального правопорушення, доходи
від них.

Поняття «достатності підстав» є
суб'єктивною категорією і вирішується
у кожному конкретному випадку
уповноваженою на те особою окремо
відповідно до норм матеріального та
процесуального законодавства та
власного внутрішнього переконання.

Відтак, указане в КПК поняття «є
достатні підстави вважати» неможливо
ототожнювати з поняттям «необхідно
мати докази», як на цьому наполягає
апелянт, вважаючи, що слідчий мав право
вилучити грошові кошти, лише маючи вже
на момент вилучення достеменні докази
їх злочинного походження.

Тому зафіксовані, як це указує апелянт,
на відеозаписі слова слідчого про
необхідність встановлення походження
коштів після їх вилучення, колегія
судді швидше схильна розуміти як
вказівку слідчого на необхідність
підтвердження шляхом з'ясування
достеменного джерела походження
коштів достатності наявних у слідчого
підстав вважати, що такі кошти набуті в
результаті вчинення кримінального
правопорушення, а не у якості доказу
відсутності у слідчого на час
вилучення коштів достатніх підстав
вважати таке.

Крім цього, слід мати на увазі, що
тимчасове вилучення майна не являється
окремою слідчою (розшуковою) дією,
спрямованою на здобуття доказів, адже
такі дії передбачені у главі 20 КПК
України. Відповідно до п. 6 ч. 2, ч.1 ст. 131
КПК України, тимчасове вилучення майна
являється заходом забезпечення
кримінального провадження, метою якого
є досягнення дієвості цього
провадження. Тобто вилучене в ході
реалізації такого заходу майно, речі чи
кошти не стають автоматично доказами у
кримінальному провадженні, адже вони
були здобуті не в результаті слідчої
дії. Такі кошти, речі чи документи
можуть стати доказом, виключно якщо
вони у подальшому стали предметом
окремої слідчої дії, наприклад такої
слідчої дії як огляд речей або
документів (ст. 237 КПК України).

В подальшому доля такого майна має
вирішуватися відповідно до положень ч.
5 ст. 171 КПК України: або майно має бути
арештоване відповідно до рішення
слідчого судді за клопотанням слідчого
чи прокурора, поданим не пізніше
наступного робочого дня після
вилучення майна, або воно має бути
негайно повернуте особі, у якої воно
було вилучене. Також на статус таких
речей може вплинути факт визнання їх
речовими доказами за правилами
параграфу 4 глави 4 КПК України, однак це
можливо також виключно після
проведення з ним відповідної слідчої
дії.

Враховуючи це, на підставі наявних
даних неможливо обґрунтовано
стверджувати, що слідчий при вилученні
в ході обшуку коштів апріорі не мав
достатніх підстав вважати, що ці кошти
були здобуті злочинним шляхом.

Доводи апелянта про непослідовність
понятого ОСОБА_21 у своїх показах, які
він давав слідчому та у судовому
засіданні іншому слідчому судді,
предмета апеляції не стосуються,
оскільки не стосуються підтвердження
чи спростування факту насильства по
відношенню до потерпілої з боку
працівників міліції, а також не
підтверджують наявність у потерпілої
при собі під час обшуку більшої суми
коштів ніж та, яка зафіксована у
протоколі обшуку. З цієї причини суд
апеляційної інстанції визнав
необґрунтованим і відхилив клопотання
потерпілої про заслуховування
аудіозапису показів цього понятого,
наданих в іншому судовому засіданні.

Так само, суд вважає необґрунтованими
доводи апелянта про те, що слідчий
суддя місцевого суду порушила вимоги ч.
4 ст. 95 КПК України щодо безпосередності
дослідження доказів, а саме показів
свідків, у судовому засіданні. В ухвалі
слідчого судді не описується зміст
показів окремих осіб, які були допитані
в ході досудового розслідування, а
надається лише перелік таких слідчих
дій з точки зору оцінки повноти і
ретельності проведеного
розслідування. Крім цього, розгляд
скарги слідчим суддею не стосується
розгляду обвинувачення по суті щодо
доказування його змісту.

Щодо доводів апелянта про
змонтованість відеозапису, який
переглядався слідчим суддею місцевого
суду під час судового засідання,
колегія суддів також вважає, що ця
обставина не може ставити під сумнів
законність ухвали слідчого судді, адже
у своїй ухвалі слідчий суддя не
посилається як на доказ на результати
перегляду цього відеозапису, лише
відзначивши в ухвалі, що перегляд
такого відеозапису мав місце у
судовому засіданні. Таким чином,
рішення слідчого судді таким доказом
як результат перегляду відеозапису не
обґрунтовується.

Доводи апелянта про те, що рішення
слідчого судді про повернення їй
вилучених у неї коштів в сумі 8 000
доларів США не виконується вже
протягом кількох тижнів, не може
братися колегією суддів до уваги,
оскільки не стосується предмета
апеляційного розгляду.

Враховуючи це, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, й обґрунтованих підстав для
скасування ухвали слідчого судді
місцевого суду немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 395, 407 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу
слідчого судді Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 13
листопада 2013 року, якою відмовлено у
задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову
старшого слідчого прокуратури м.
Черкаси Тараненко В. О. від 07 жовтня 2013
року про закриття кримінального
провадження, залишити без задоволення,
а ухвалу слідчого судді залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :