УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада
2007 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Фоміна
Ю.В.,

суддів: Зав'язу
на С. М. та Ткача CO.,

з
участю: прокурора Воронухи
Д.С. ,

представника
потерпілого ОСОБА_1.,

засудженого ОСОБА_2

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду в М. Житомирі кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області 27 вересня 2007 року,
яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимого,

засуджено
за ч. 2 ст. 286 КК України й призначено покарання у
вигляді З років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами на 1 рік.

На
підставі ст. 75, п.п.3,
4 ч.1 ст. 76 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування, призначеного покарання з випробуванням та
іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Запобіжний
захід до вступу вироку в законну силу залишено підписку про невиїзд.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь Житомирської обласної клінічної лікарні 2782, 08
грн., на користь ОСОБА_3 матеріальну
шкоду, пов'язану з лікуванням в сумі
3704, 79 грн., 300 грн. за пошкоджений
велосипед та моральну шкоду в сумі 15000 грн.

Справа
№11-795/2007 Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Вельми к А.Є.

Категорія
ч.2 ст. 286 КК України Доповідач у суді
2-ї інстанції Зав'язуй С. М.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь НДКЕЦ при УМВС України в Житомирській області - 258, 92
грн. судових витрат за проведені судово-криміналістичні експертизи.

Арешт з
автомобіля «ЗАЗ -11020635» державний номер НОМЕР_1 -знято.

Речові
докази: - автомобіль «ЗАЗ -11020635» державний номер НОМЕР_1 повернуто
власнику, велосипед ОСОБА_3.

Відповідно
до вироку суду першої інстанції ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочину при
наступних обставинах.

04.03.2007
року близько 15 години ОСОБА_2, керуючи
технічно справним, автомобілем "ЗАЗ
-11020635", державний номер НОМЕР_1
рухався по правій смузі проїжджої частини вул. Зашвай с. Швайківка в напрямку
с. Райки Бердичівського району. На заокругленні дороги праворуч напроти
приміщення Швайківської ЗОШ, ОСОБА_2 не
обрав безпечної швидкості руху,
проявивши безпечність та неуважність до дорожньої обстановки і її змін, у порушення вимог п.1.5, п. 2.3 «б»,
п.10.1, пЛ 1.2, п.12.1,
п.12.3 Правил дорожнього руху України,
введених в дію 01.01.2002 року,
не застосувавши термінове гальмування,
виїхав на смугу зустрічного руху,
де лівою частиною заднього бампера автомобіля скоїв зіткнення з лівою
боковою середньою частиною велосипеда «Україна» Під керуванням ОСОБА_3., який в цей час рухався в зустрічному
напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3. отримав
тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому лівої стегнової
кістки в нижній третині, відкритого
багатоуламкового перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині, гемартрозу,
забійних ран в ділянці лівого колінного суглобу та верхній третині лівої
гомілки, які згідно висновку
судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних
ушкоджень, що небезпечні для життя в
момент заподіяння.

В
апеляції засуджений ОСОБА_2, не
оспорюючи фактичні обставини справи, які
суд визнав доведеними, та правильність
кваліфікації злочину просить змінити вирок у частині відшкодування моральної
шкоди, зменшивши її розмір. Вважає, що сума моральної шкоди стягнута судом є
завищеною, не відповідає моральним
стражданням потерпілого, її визначення є
немотивованим.

На
апеляцію засудженого ОСОБА_2., надійшло
заперечення потерпілого ОСОБА_3, в якому
він просить апеляцію засудженого залишити без задоволення у зв'язку з її
необґрунтованістю.

3

Заслухавши доповідь судді,
пояснення засудженого ОСОБА_2.,
який просив апеляцію задовольнити,
пояснення представника потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_1, думку прокурора, які вважають вирок суду законним та
обґрунтованим, в задоволенні апеляції
просили відмовити, вивчивши матеріали
кримінальної

справи, обговоривши доводи апеляції, перевіривши вирок суду першої інстанції в
межах, передбачених ст. 365 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Вина
ОСОБА_2. у вчиненні злочину за обставин зазначених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом
порядку, досліджених у судовому
засіданні і належно оцінених судом. Діям
засудженого дана правильна юридична оцінка.

При
вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого
ОСОБА_3, суд дотримався вимог ст.
ст. 64, 323, 328 КПК України.

Відповідно
до п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна
шкода може полягати у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Як
встановлено вироком, потерпілому ОСОБА_3
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
яка сталась з вини ОСОБА_2., були
заподіяні тілесні ушкодження, які
відносяться до категорії тяжких, що
небезпечні для життя в момент заподіяння. Потерпілий з часу отримання травм на
день постановления вироку
продовжував стаціонарне лікування в медичних закладах, йому було проведено ряд хірургічних
операцій, він втратив працездатність та
визнаний інвалідом 2 групи. Стан його здоров'я такий, що потребує подальшого лікування.

Відповідно
до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про
судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" та ч.3 ст. 23 ЦК України розмір відшкодування
моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням
інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих
стосунках та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану.

Суд
першої інстанції вище викладені обставини,
роз'яснення Верховного Суду України та вимоги цивільного законодавства
при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди врахував. Визначена сума
моральної шкоди - 15000 гривень відповідає принципам розумності та
справедливості.

Згідно ч.4
ст. 1193 ЦК України
зменшення розміру відшкодування шкоди,
завданої фізичною особою при вчиненні злочину, залежно від її матеріального становища не
допускається.

За
наведених обставин доводи апелянта безпідставні, так як апеляційний суд не встановив істотних
порушень вимог закону, які є підставами
для зменшення сум моральної шкоди.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення,
а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27
вересня 2007 року щодо нього - без зміни.