Справа №1490/2266/12 21.06.2012 21.06.2012 21.06.2012
Апеляційний суд Миколаївської області
Провадження № 11/1490/392/12 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України суддя Беспрозванний О.В.
Доповідач апеляційної інстанції
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого судді Дзюби Ф.С.,

суддів Івченко О.М., Чебанової-Губарєвої Н.В.,

при секретарі Рябеженко А.А.,

за участю прокурора Якіменка О.П.,

засудженого ОСОБА_2,

потерпілої ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, та засудженого ОСОБА_2 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 ріки 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди на користь ОСОБА_3 4 012,92 грн., ОСОБА_4 668,82 грн., ОСОБА_5 1 245,2 грн.

За вироком суду, ОСОБА_2 07.06.2011 р. знаходячись у третьому підїзді будинку № 30-а по вул. Молодогвардійській в м. Миколаєві, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_3 золоті ланцюжок з підвіскою, спричинивши останній майнову шкоду в розмірі 4 012,92 грн.

У цей же день ОСОБА_2 знаходячись на перехресті вулиць 7-ої Слобідської та Скороходова в м. Миколаєві, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_4 золотий ланцюжок, спричинивши потерпілій майнову шкоду в розмірі 668,82 грн.

05.07.2011 р. ОСОБА_2, знаходячись на сходовому майданчику між першим та другим поверхами у підїзді № 2 будинку № 35-а по вул. Південній в м. Миколаєві, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_5 золоті ланцюжок з підвіскою, заподіявши останній майнову шкоду в розмірі 1 245,2 грн.

Викраденим майном ОСОБА_2 розпорядився за власним розсудом.

27.07.2012 р. ОСОБА_2, знаходячись на сходовому майданчику між першим та другим поверхами у підїзді № 4 будинку № 45 по вул. Південній в м. Миколаєві, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_6 золоті ланцюжок з підвіскою, спричинивши потерпілій майнову шкоду в розмірі 880,84 грн.

З місця вчинення злочину ОСОБА_2 зник, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим, але був затриманий працівниками міліції.

В апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, просить вирок суду скасувати, провести судове слідство та постановити новий вирок, яким ОСОБА_2 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України, призначити покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначити 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Посилається на положення ст. 33 КК України, відповідно яким сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього кодексу і при сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони, відповідно до ч. 2 ст. 33 КК України, повинні отримувати окрему кваліфікацію.

Відповідно рекомендацій, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

Таким чином, сукупність злочинів має місце при вчиненні будь-яких різнорідних і однорідних злочинів і не утворюється лише при вчиненні тотожних злочинів.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду змінити, помякшити призначене покарання. Стверджує, що у ОСОБА_4 він нічого не крав, до того ж остання в судовому засіданні пояснювала, що не впевнена в тому, що саме він вчинив злочин відносно неї. Під час досудового слідства він визнавав вину в повному обсязі оскільки працівники міліції його били, в результаті чого у нього були тілесні ушкодження. З цього приводу він звертався до прокуратури, але ніякої відповіді не отримав.

Посилається на те, що суд, призначаючи йому покарання, не взяв до уваги, що він хворіє туберкульозом легень, гіпертонією та хронічним бронхітом.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляції прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, його заперечення проти задоволення апеляції засудженого, пояснення засудженого на підтримку своєї апеляції, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає, а апеляція прокурора підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, за обставин, викладених у вироку помилково.

Дії засудженого судом помилково кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, так як п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», зазначено, що передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінальної оцінки. При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони, відповідно до ч. 2 ст. 33 КК України, повинні отримувати окрему кваліфікацію.

Згідно ст. 33 КК України, сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього кодексу. При сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини КК України.

Враховуючи наведене, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 371 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з незастосуванням судом кримінального закону, який підлягає застосуванню.

Дії підсудного слід кваліфікувати наступним чином: перший епізод відкритого викрадення чужого майна 07.06.2011 р. у ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), інші епізоди за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, вчинений повторно, остаточне покарання призначити на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань..

Що стосується тверджень засудженого про те, що у ОСОБА_4 він нічого не викрадав, то вони спростовуються поясненнями потерпілої, яка в суді пояснила, що 07.06.2011 р. до неї ззаду підійшов засуджений та зірвав ланцюжок, після чого втік (а. с. 172).

До того ж ОСОБА_4 під час проведення впізнання пояснила, що саме засуджений зірвав з її шиї ланцюжок (а. с. 79).

Призначаючи покарання засудженому, апеляційний суд враховуючи дані про особу засудженого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, вчинив тяжкий злочин, характеризується негативно, вважає необхідним призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів

з а с у д и л а :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи, задовольнити частково, а апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2012 року відносно ОСОБА_2 скасувати в частині кваліфікації дій та призначення покарання.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 тримання під вартою, залишити без зміни.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Миколаївської області протягом одного місяця з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: