Номер провадження: 11-кп/785/707/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_6 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , який: народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянин України, українець, проживає АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 04.04.2008 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 309 ч. 1 КК

України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбудування покарання з випробуванням строком на один рік;

- 12.04.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області за

ст. 309 ч. 1 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбудування покарання з випробуванням строком на два роки,

визнаний винним за ч. 1 ст. 296 КК України з призначенням покарання у виді одного року обмеження волі; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки з покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про місце проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію,

встановив:
Зазначеним вироком Приморського районного суду м. Одеси затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 .

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 27.04.2013 року, близько 21 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув до житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому постійно мешкають ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , де вступив у конфлікт з ОСОБА_8 . Висловлюючись нецензурною лайкою на адресу мешканців даного житлового приміщення, він наніс потерпілому удари руками та ногами по різних частинах тіла, а на вимоги ОСОБА_8 та ОСОБА_9 припинити протиправні дії, не реагував.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження направити до Приморського районного суду м. Одеси для проведення судового провадження у загальному порядку.

Не заперечуючи встановлені судом обставини справи, прокурор посилається на те, що вирок суду є незаконним у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Так, на думку прокурора, судом першої інстанції порушені вимоги ст. 468 КПК України, якою передбачено, що угода про примирення може бути укладена тільки між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Прокурор вважає також, що судом були порушені вимоги ст. ст. 55, 56 КПК України якими передбачено, що під потерпілим слід розуміти фізичну особу, якій кримінальним порушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, та юридичну особу за умови заподіяння останній кримінальним правопорушенням майнової шкоди. У зв`язку з цим, на думку прокурора, угода про примирення може бути укладена тільки у випадках, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам (інтересам фізичної особи) та/або майновим інтересам юридичної особи, тобто лише щодо діянь, які посягають на приватні інтереси.

У даному випадку, вважає прокурор, основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення виступають публічні інтереси (зокрема майнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, тому укладення угоди про примирення не допускається, а у суду на було підстав для затвердження угоди про примирення.

Окрім того, судом необґрунтовано кваліфіковані дії ОСОБА_7 за ознакою виняткового цинізму та неправильно призначено покарання, оскільки дане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 , було вчинено у період іспитового строку.

Виходячи з того, що прокурор у апеляційній скарзі оскаржує угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим з тих підстав, що у даному кримінальному провадженні вона не могла бути укладена, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає розгляду по суті.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Положеннями ст. 469 КПК України встановлено, що угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Як видно зі змісту зазначених норм кримінального процесуального закону, вони не передбачають заборони укладання угоди про примирення з підстав, наведених прокурором у апеляційній скарзі, тому колегія суддів вважає зазначений довід прокурора необґрунтованим.

Довід прокурора про те, що кваліфікація дій обвинуваченого за ознакою виняткового цинізму не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду справи є безпідставним, оскільки така кваліфікація наведена у обвинувальному акті, а суд першої інстанції, затверджуючи угоду про примирення погодився з такою кваліфікацією дій обвинуваченого, про що зазначив у вироку.

У апеляційній скарзі прокурора не зазначено, чому саме він дійшов висновку, що у судовому засіданні така кваліфікація дій обвинуваченого на знайшла свого підтвердження.

Довід прокурора щодо того, що судом першої інстанції не врахована та обставина, що злочин обвинуваченим вчинений під час іспитового строку, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки на час розгляду справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2014 року, за поданням начальника Приморського МВ КВІ УДПтС України в Одеській області, ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2012 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду м. Одеси області від 30.03.2015 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4