УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007
року березня 20 дня
колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської
області в складі:

головуючого -Безверхого О.М. суддів
- Демченка М.О.
Сінашенка В.Г. з участю прокурора -
Кононенко К.М. адвоката -
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_1 на вирок
Білопольського районного суду Сумської області від 28 грудня 2006 року яким:

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше не
судимий

засуджений за ч.2 ст. 121 КК України з
застосуванням ст.69 КК України на п'ять років позбавлення волі.

За вироком суду
ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що він 12 лютого 2005 року близько 23 години
перебуваючи в нетверезому стані в господарстві ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, під час сварки з
ОСОБА_4 на грунті особистих неприязненних відносин, які виникли під час цього,
почав умисно наносити останньому удари руками і ногами по голові, тулубу,
животу, і іншим частинам тіла, тим самим спричинив йому тяжкі тілесні
ушкодження, від яких ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Адвокат ОСОБА_1,
в інтересах засудженого ОСОБА_2, в апеляції ставить питання про
перекваліфікацію дій засудженого на ч.2 ст. 296 КК України при цьому вона наводить слідуючи мотиви:

Засуджений з
самого початку не мав наміру на спричинення тяжких тілесних ушкоджень
потерпілому. Під час як досудового, так і судового слідства не було з'ясована в
повній мірі те питання, чи не міг сам потерпілий під час падіння отримати
тілесні ушкодження від яких наступила його смерть. На її погляд, який співпадає
з позицією підзахисного, він не міг спричинити потерпілому таку кількість
тілесних ушкоджень яка вказана у висновку судово - медичної експертизи. Також
вона не виключає настання тяжких наслідків внаслідок раніше перенесеної травми голови
потерпілим в 2003 році. Таким
чином у справі
є ряд

Справа № 11-207/2007 року. Головуючий у першій інстанції - М.М.Ясинок

Категорія
ч.2 ст. 122 КК
України Доповідач
- Демченко М.О.

невідповідностей, які мусять
тлумачитись на користь засудженого, а тому вона просить вирок суду змінити, і
перекваліфікувати дії засудженого на ч. 2
ст. 296 КК
України, і призначити покарання не пов'язане з позбавленням волі.

Заслухавши
доповідь судді, адвоката ОСОБА_1,
яка підтримала свою апеляцію, міркування прокурора Кононенко К;М,, про
залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи, і обговоривши
доводи викладені в апеляції, колегія суддів не знаходить законних підстав до
задоволення апеляції.

Висновок суду
про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин
зазначених у вироку і юридична кваліфікація його дій за ч. 2. ст. 121 КК України є
обгрунтованим і законним.

Що стосується
посилання адвоката ОСОБА_1
в апеляції на невідповідність юридичної кваліфікації дій засудженого
фактичним обставинам справи, то вони, на думку колегії суддів, є
необгрунтованими.

Суд першої
інстанції провівши судове слідство по справі, повно всебічно і об'єктивно
перевірив зібрані органами досудового слідства докази, дав їм належну оцінку і
прийшов до обгрунтованого висновку Щодо об'єктивної сторони вчиненого злочину,
яка була направлена на умисне заподіяння тілесних ушкоджень на грунті виниклих
неприязнених відносин з боку засудженого до потерпілого. Як в органів
досудового слідства так і в суда
не було інших доказів, щоб стверджували іншу спрямованість дій засудженого,
а тому колегія суддів не знаходить законних підстав щодо перекваліфікації дій
засудженого на ч.2 ст. 296
КК України.

В тому числі
предметом перевірки під час судового слідства було і питання, яке ставить
адвокат ОСОБА_1 а саме:
чи не могли виникнути тілесні ушкодження у потерпілого, які потягли за собою
смерть, внаслідок падіння потерпілого, або внаслідок перенесеної ним раніше
отриманої травми. Для з'ясування цих питань судом було проведено комісійну
судово - медичну експертизу (а.с. 343), допитано в якості спеціаліста експерта
Шевченко М.Ф. і в якості свідка завідуючого реанімаційним відділенням ОСОБА_5
які дали пояснення суду щодо того, коли потерпілий міг отримати тілесні ушкодження
від яких наступила смерть, чим підтверджували висновок комісійної судово -
медичної експертизи. В той же час як свідок, так і експерт категорично
заперечували проти причинного зв'язку між смертю потерпілого і травмою, яку він
отримав в 2003 році. А
тому суд цілком ґрунтовно і законно поклав в основу вироку ці докази і в
колегії суддів немає сумнівів щодо відповідності цих і інших доказі до вимог
ст. 65 КПК України, а тому колегія суддів не знаходить законних підстав до
задоволення апеляції адвоката.

Що стосується
призначеного судом покарання засудженому ОСОБА_2 у вигляді позбавлення волі з
застосуванням вимог ст. 69
КК України нижче від найнижчої межі, ніж передбачено санкцією статті КК
України, за якою він визнаний винним, на визначений у вироку строк то воно, на
думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Судом було враховано ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані про особу винного і обставини що обтяжують і
пом'якшують покарання. Тому колегія суддів не знаходить законних підстав до пом'якшення
призначеного судом покарання і до задоволення апеляції адвоката і в цій
частині.

На основі
викладеного і керуючись ст. ст. 362,
366, 377 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок
Білопільського районного суду Сумської області від 28 грудня 2006 року стосовно
ОСОБА_2 залишити без зміни ,
і апеляцію адвоката ОСОБА_1 -
без задоволення.