У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Кривенди О.В., Мороза М.А.

розглянула
у судовому засіданні 18 вересня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на постановлені щодо
нього судові рішення.

Постановою Київського районного суду м. Донецька від 13 грудня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Донецька,

згідно ст. 89 КК України не судимого,

звільнено
від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 166 КК України (1960 року) на
підставі ст. 49 КК України у зв'язку з
закінченням строків давності та кримінальну справу щодо нього закрито.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Донецької області від 4 березня
2007 року постанову залишено без зміни.

Органами досудового слідства ОСОБА_1
обвинувачувався у тому, що він,
обіймаючи посаду начальника Донецького регіонального відділення Фонду
державного майна України, в порушення постанови Верховної Ради України № 88/95-ВР від 3 березня 1995 року
про затвердження списку об'єктів, що не підлягають приватизації у зв'язку з їх
загальнодержавним значенням, до якого належав ВАТ “Донецький завод
гірськорятувальної апаратури” (“ДЗГА”), 26 червня 1995 року видав наказ
№ 2815, яким з раніше наданого ним наказу № 365 від 31 січня 1995 року був
виключений об'єкт ВАТ “ДЗГА” як підприємство, на яке була накладена заборона на
приватизацію. Цим же наказом він дав розпорядження продовжити призупинену продажу акцій ВАТ “ДЗГА”,
залишивши у державній власності контрольний пакет акцій у розмірі 51 %. У результаті ОСОБА_1 явно вийшов за межі наданих йому
повноважень, що спричинило істотну шкоду державі на суму 247 400 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається
на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту й
однобічність досудового та судового слідства. Вважає, що його винуватість
матеріалами справи не доведена, він діяв у межах своїх повноважень, а надання
ним наказу від 26 червня 1995 року не призвело до заподіяння державі істотної
шкоди. Указує, що постановою Верховної Ради України від 22 листопада 2006 року
ВАТ “ДЗГА” було виключено зі списку об'єктів, що не підлягають приватизації.
Стверджує, що у 2006 році була продана лише частина акцій, й ніщо не
перешкоджало провести відповідну індексацію з подальшим збільшенням розміру
статутного фонду шляхом додаткового випуску акцій. Зазначає, що судом не
встановлено умисел та мотиви вчиненого злочину. Просить скасувати судові
рішення та закрити справу на підставі ч. 2 ст. 6 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи убачається, що висновок суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні зазначеного у постанові про закриття справи злочину ґрунтується на
сукупності зібраних у справі доказів і є правильним.

Так, згідно акту перевірки контрольно-ревізійного відділу Державної
контрольно-ревізійної служби у м. Донецьку законності визначення розміру
уставного фонду та продажу акцій при приватизації ВАТ “ДЗГА” у 1995-1996 роках,
начальник Донецького РВ Фонду державного майна України, не зважаючи на
накладену Верховною Радою України заборону на приватизацію підприємств, що
мають загальнодержавне значення, з червня 1995 року по липень 1996 року виносив
накази та інші нормативні акти, що містили згоду на продаж акцій ВАТ “ДЗГА”, в
результаті чого 26,7% акцій ВАТ “ДЗГА” були реалізовані. Ці дії стали причиною того, що передбачена
Указом Президента України № 310/96 від 6 травня 1996 року індексація основних
фондів об'єкта приватизації станом на 1 січня 1995 року проведена не була, що
привело до ненадходження до державного
бюджету суми від продажу 26,7 % акцій ВАТ “ДЗГА” у розмірі 247 400,66 грн.

Згідно висновку судово-бухгалтерської експертизи реалізація простих іменних
акцій ВАТ “ДЗГА” з березня 1995 по
листопад 1996 року проведена з порушенням вимог постанови Верховної Ради
України № 88/95 ВР від 3 березня 1995 року, Указу Президента України № 310/96
від 6 травня 1996 року, Положення “Про порядок додаткового випуску акцій у
зв'язку з проведенням індексації основних фондів та збільшення уставних фондів
відкритих акціонерних товариств, акції яких знаходяться у загальнодержавній
власності”, затвердженого постановою КМУ № 810 від 20 липня 1996 року. В
результаті реалізації акцій всупереч діючого законодавства державі спричинено
матеріальну шкоду у розмірі 247 400,66 грн.

Ці докази узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_2 -
начальника юридичного відділу ДРВ ФДМ, ОСОБА_3 - заступника начальника відділу
по продажу та обліку акцій, ОСОБА_4 - члена комісії по приватизації ВАТ
“ДЗГА”, ОСОБА_5 - заступника головного
бухгалтера ВАТ “ДЗГА”, та інших, й об'єктивно
підтверджується даними, що містяться у вищенаведених нормативних актах, а також
в акті оцінки вартості цілісного майна ВАТ “ДЗГА”, плані розміщення акцій ВАТ “ДЗГА” від 31 жовтня 1994 року,
розпорядженні КМУ № 8085/35 від 22 квітня 1995 року на адресу Фонду державного
майна, листах Голови Фонду державного майна на адресу начальника ДРВ ФДМ
ОСОБА_1, наказі Фонду державного майна № 871 від 31 липня 1996 року “Про
збільшення уставних фондів ВАТ, 100 % акцій яких знаходиться в
загальнодержавній власності, у зв'язку з індексацією основних фондів”, та іншими матеріалами справи.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 166 КК України (1960 року)
кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили,
що у справі щодо ОСОБА_1 неправильно застосовано кримінальний закон, не встановлено.

Вивченням матеріалів справи не виявлено істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які тягнули б скасування постановлених у
справі судових рішень.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону. Усі наведені ОСОБА_1 в апеляції доводи, які за своїм змістом аналогічні
доводам його касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано.

Отже, передбачені ч. 1
ст. 398 КПК України підстави для призначення справи щодо ОСОБА_1 до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у
задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1
відмовити.

С у д д і :

К.Т. Кравченко О.В. Кривенда М.А. Мороз