Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/255/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кіровограді апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0003697 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровограда, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
24.09.2012 року Ленінським районним судом Кіровограда за ч 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. Відповідно до ст. ст. 71 КК України приєднано частково не відбуте покарання за вироком від 24.09.2012 року Ленінського районного суду м. Кіровограда та остаточно призначено покарання у виді 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою ( шахрайство ), при наступних обставинах.

На початку червня 2013 року ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, в комп`ютерному клубі в поліклініці № 5 по АДРЕСА_2 , через мережу Інтернет на своєму сайті сторінці «http/vk/com», виставив ряд оголошень про продаж одягу та взуття якого насправді не мав, та надав фотознімки товарів з метою надання ознак правдивості. З метою доведення своїх намірів на заволодіння грошами потерпілих 21.05.2013 року зареєстрував електронний рахунок № НОМЕР_1 в системі електронних платежів «єдиний гаманець».

В подальшому, 26 червня 2013 року потерпіла ОСОБА_8 на електронній сторінці ОСОБА_7 в мережі Інтернет побачила для продажу товар, який насправді не існував, та під час переписки з ОСОБА_7 через мережу Інтернет домовилась про придбання пару взуття за 570 грн., при цьому для здійснення передплати ОСОБА_7 надав потерпілої свій електронний рахунок № НОМЕР_1 запевнивши її, що після отримання грошей, взуття буде направлено їй через « Нову пошту». Потерпіла будучи таким чином введеної в оману перерахувала ОСОБА_7 вказану суму, який отримавши кошти привласнив їх собі, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_8 на 570 грн.

В апеляції прокурор просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з істотним порушення кримінального процесуального закону і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що досудовим розслідуванням дії ОСОБА_7 було кваліфіковано за ч. 3 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. В ході судового розгляду обвинувачений визнав вину у повному обсязі та погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, в зв`язку з чим суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючи даних.

Однак не зважаючи на визнання обвинуваченим вини у скоєному ним кримінальному правопорушенні у повному обсязі та погодження із кваліфікацією вчиненого ним діяння, суд не досліджуючи докази на підтвердження події кримінального правопорушення в повному обсязі, прийшов до висновку про те, що органом досудового слідства дії обвинуваченого необґрунтовано кваліфіковано за ч. 3 ст. 190 КК України, в зв`язку з чим судом було перекваліфіковано його дії на ч. 1 ст. 190 КК України. Прийняте за таких обставин судом рішення, відповідно до ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, судом не вирішено питання по поданій заяві потерпілої ОСОБА_8 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 570 грн. Також судом під час підготовчого засідання 24.10.2014 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб до 23.12.2014 року, а в резолютивній частині вироку суд рахує строк відбуття покарання ОСОБА_7 з 25 листопада 2014 року.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав свою апеляцію та просив задовольнити її, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив залишити апеляцію прокурора без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Однак вказані вимоги кримінального процесуального закону в ході розгляду даного кримінального провадження судом порушені.

Так, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні заволодіння майном шляхом обману ( шахрайство ), вчиненого шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

У ході судового розгляду ОСОБА_7 вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі в зв`язку з чим суд першої інстанції, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючих даних.

Однак, не зважаючи на повне визнання ОСОБА_7 своєї вини суд першої інстанції, не досліджуючи докази на підтвердження події кримінального правопорушення та його кваліфікації в повному обсязі, дійшов висновку про те, що органом досудового слідства дії обвинуваченого необґрунтовано кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України та перекваліфікував дії обвинуваченого і засудив ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України.

Таке рішення суду суперечать вимогам ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та відповідно вимог ст. 415 цього Кодексу є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, судом не вирішено питання по поданій заяві потерпілої ОСОБА_8 щодо стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 570 грн. та невірно зазначено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, в ході якого необхідно врахувати вищевикладене, а також вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження і в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді підписи
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2