Справа № 362/5347/15-к
Провадження № 1-кп/362/239/15
ВИРОК
Іменем України
28.07.2015 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Гребінки, Васильківського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, має середню спеціальну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 11.03.2015 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб та в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в приміщення, -
13.04.2015 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проходячи по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , велосипед марки «Charm Apollo». Після цього, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу через хвіртку воріт ОСОБА_5 пройшов на подвір`я домоволодіння, звідки таємно викрав велосипед марки «Charm Apollo» вартістю 2100 грн., ОСОБА_4 в цей час знаходився біля подвір`я та спостерігав за навколишньою обстановкою. Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим потерпілій ОСОБА_7 завдали матеріальної шкоди на загальну суму 2100 гривень.
Продовжуючи свої злочинні дії, повторно, 13.05.2015 року у вечірній час (точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи в смт. Гребінки, Васильківського району, Київської області, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, підійшов до гаражного приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_4 .
Переконавшись, що його дії є не поміченими, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , за допомогою викрутки, яку заздалегідь взяв із собою, пошкодив навісний замок та проник в середину зазначеного приміщення.
Перебуваючи у гаражному приміщенні, ОСОБА_4 таємно викрав електропилку «CRAFT-TEC» вартістю 1700 грн., комплект електропроводки до автомобіля «Москвич» вартістю 560 грн. та 20 метрів кабелю на суму 640 грн. (вартістю 32 грн. за метр).
У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим потерпілій ОСОБА_8 спричинив матеріальної шкоди на загальну суму 2900 грн.
Крім того, 30.06.2015 року, близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, проникли на територію ПАТ «Саливонківський цукровий завод», який розташований по вул. Білоцерківській, 1 в смт. Гребінки, Васильківського району, Київської області.
Головуючим у кримінальному провадженні з`ясована думка учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та про порядок їх дослідження.
Прокурор не заперечував проти подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Судом з`ясована думка всіх учасників судового провадження стосовно подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що всі злочини, які він вчиняв і які записані в обвинувальному акті щодо нього та до викраденого майна зазначено вірно і йому більше з цього приводу нічого доповнити. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що всі злочини, які він вчиняв і які записані в обвинувальному акті щодо нього та до викраденого майна зазначено вірно і йому більше з цього приводу нічого доповнити. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд даного кримінального провадження у їх відсутності.
Представник потерпілого ПАТ «Саливонківський цукровий завод» - ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд даного кримінального провадження у його відсутності.
Прокурором в судовому засіданні були надані матеріали кримінального провадження, які характеризують обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме:
-копія посвідчення на ОСОБА_11 батька обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він є ветераном праці та пенсіонером;
-копія посвідчення на ОСОБА_12 матір обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що вона є ветераном праці та пенсіонером;
-довідки про отримання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пенсії;
-довідка про склад сім`ї Брейтерів;
-ксерокопія паспорта на ім`я ОСОБА_5 ;
-вимога про судимість на ОСОБА_5 , з якої вбачається, що він раніше судимий;
-довідки лікарів психіатра та нарколога на ОСОБА_5 , з яких вбачається, що останній на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває;
-довідка-характеристика з місця проживання на ОСОБА_5 , з якої вбачається, що останній характеризується посередньо;
-довідка Васильківського РП Фастівського МРВ КВІ Київської області про те, що ОСОБА_5 перебуває у них на обліку з 19.06.2015 року по теперішній час;
-копія вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2015 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
-картка водія на ОСОБА_4 про отримання ним посвідчення водія категорії «В»;
-приписне свідоцтво про те, що ОСОБА_4 придатний до строкової служби від 26.01.2005 року;
-вимога про судимість на ОСОБА_4 , з якої вбачається, що він раніше судимий;
-характеристика з місця проживання на ОСОБА_4 , з якої вбачається, що останній характеризується позитивно;
-довідки лікарів психіатра та нарколога на ОСОБА_4 , з яких вбачається, що останній на обліку за місцем проживання у лікарів психіатра та нарколога не перебуває;
-довідка Білоцерківського МВ КВІ Київської області про те, що ОСОБА_4 перебуває у них на обліку відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2014 року;
-копія вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 5-ти років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, а їх дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України та в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в приміщення, а їх дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.
Визнаючи винними обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і обираючи їм міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, що відносяться, відповідно до ст. 12 КК України, за ч. 2 ст. 185 КК України до злочинів середньої тяжкості, за ч. 3 ст. 185 КК України до тяжких злочинів, а також повною мірою вивчені особи обвинувачених: відповідно до вимоги ГІБ МВС України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше судимі, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебувають, за місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, з посвідчень на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 батьків обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що вони є ветеранами праці та пенсіонерами, а відповідно до довідки про склад сім`ї ОСОБА_13 вони проживають зі своїм сином ОСОБА_5 .
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 : щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Підстав для застосування відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи позитивну характеристику на ОСОБА_4 та посередню характеристику на ОСОБА_5 за місцем їх проживання, те, що вони раніше судимі, їх щире каяття, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 5-ти років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до повного відбуття покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2014 року та ОСОБА_5 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р., у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК), за винятком тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовує вимоги ч. 1 ст. 71 КК України щодо часткового приєднання ОСОБА_4 невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2014 року, яка становить 5 (п`ять) років позбавлення волі, ОСОБА_5 невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2015 року, яка становить 4 (чотири) роки позбавлення волі до покарання, призначених за даними вироками, і призначає їм покарання у виді позбавлення волі на певний строк з поміщенням до кримінально-виконавчої установи, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи раніше судимими, на шлях виправлення не стали, а вчинили нові умисні злочини під час іспитового строку, а тому їх виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Судові витрати за проведення в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області трасологічної експертизи в розмірі 491,04 грн. та дактилоскопічної експертизи в розмірі 491,04 грн. необхідно стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 статті 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2014 року остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді 5 (п`яти) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначити, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 статті 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2015 року остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання, а саме: 03.07.2015 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту затримання, а саме: 03.07.2015 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу - залишити попередній тримання під вартою в СІЗО №13 м.Києва та Київської області Державної пенітенціарної служби України.

Судові витрати за проведення в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області трасологічної експертизи в розмірі 491,04 грн. та дактилоскопічної експертизи в розмірі 491,04 грн. стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь держави Україна.

Речові докази в даному кримінальному провадженні, а саме музичні інструменти, велосипед марки «Charm Apollo», електропилку «CRAFT-TEC», комплект електропроводки до автомобіля «Москвич», запчастини до автоматичного вимикача, які повернуті потерпілим залишити в їх користуванні та володінні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченим, захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , потерпілим, представнику потерпілого ПАТ «Саливонківський цукровий завод» та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1