ВИРОК

іменем України

20 грудня 2013 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Щербини-Почтовик
І.В.

при секретарі - Штонді О.О.

за участі прокурора Коваля І.Ю.

за участі обвинуваченого ОСОБА_1

за участі потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська кримінальне
провадження 0004753 відносно
обвинуваченого:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, українця, уродженця м.
Дніпропетровська, одруженого, на
утриманні непрацездатних і
неповнолітніх не маючого,
зареєстрованого і проживаючого по
АДРЕСА_1, офіційно не працюючого, раніше
не засудженого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, відповідальність за
який передбачена ч.1 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, 17.06.2013 року близько 11:00 години
перебував в квартирі АДРЕСА_1, де у
нього виник злочинний намір
спрямований на незаконне заволодіння
чужим майном шляхом обману, а саме
грошовими коштами які належать ОСОБА_2,
за продаж металевого гаража, який
розташований напроти будинку АДРЕСА_2,
та який належить його батькові ОСОБА_3
У цей же день, тобто 17.06.2013 року
приблизно о 14 годині 15 хвилин
продовжуючи перебувати за
вищезазначеною адресою, в присутності
свідка ОСОБА_4, написав розписку, в якій
зазначив, що він продав вищезазначений
гараж ОСОБА_2, за що отримав грошові
кошти в сумі 5200.00 гривен. Реалізуючи
свій злочинний намір, ОСОБА_1, діючи
умисно, з корисливих мотивів, шляхом
обману ОСОБА_2, видаючи вищевказаний
гараж за особисто йому належне майно
під розписку продав ОСОБА_2, тим самим
заволодів грошовими коштами шляхом
обману (шахрайство), розпорядившись
ними на власний розсуд, заподіявши
потерпілому ОСОБА_2 грошовий збиток на
суму 5200.00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1, суду пояснив, що він дійсно
17.06.2013 року близько 11:00 години за 5 200.00
гривень продав ОСОБА_2 металевий гараж,
який розташований напроти будинку
АДРЕСА_2, та фактично належить його
батьку ОСОБА_3 Однак, коли його батько
ОСОБА_3 дізнався про продаж гаражу він
не погодився з цим і змінив замки на
гаражі.

Обвинувачений в судовому засіданні
зазначив, що він не відмовляється у
найближчому майбутньому відшкодувати
потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду в
сумі 5 200.00 гривень, однак через скрутний
матеріальний стан наразі цього зробити
не може у зв'язку з відсутністю
постійної роботи, а коли його дружина у
січні народить дитину, то він отримавши
«дитячі» гроші виплатить потерпілому
заподіяну шкоду.

Вина обвинуваченого ОСОБА_1, з
врахуванням визнання ним вини, у
вчиненні кримінального правопорушення
за обставин, викладених у вироку,
повністю підтверджується дослідженими
в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами наданими в судовому
засіданні потерпілим ОСОБА_2 який суду
пояснив, що у червні 2013 року він
розмістив оголошення з метою придбання
металевого гаражу, який мав намір
перевезти у інше місце, йому
зателефонував ОСОБА_1 і запропонував
продати йому особистий металевий гараж
за 3000.00 доларів США, на цю пропозицію
він відмовився і згодом ОСОБА_1 знов
зателефонував і погодився продати йому
за 5 200.00 гривень металевий гараж, який
розташований напроти будинку АДРЕСА_2,
та який як згодом з'ясувалося насправді
належить не обвинуваченому, а його
батькові ОСОБА_3, який не погодився із
продажем гаража та змінив у ньому
замки.

- протоколом прийняття заяви про
вчинене кримінальне правопорушення
від 13.09.2013 року, де ОСОБА_2 просив
правоохоронні органи вжити заходи до
ОСОБА_1, який 17.06.2013 шахрайським шляхом
заволодів його грошовими коштами ( том
№2 а.с.7)

- Розпискою про отримання ОСОБА_1 від
ОСОБА_2 грошових коштів за продаж
металевого гаража розташованого
напроти будинку АДРЕСА_2, у присутності
свідка ОСОБА_4 ( том №2 а.с.28)

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про доведеність
вини обвинуваченого ОСОБА_1, і його
умисні дії правильно кваліфіковані за
ч.1 ст. 190 КК України, як такі, що
виразилися у заволодінні чужим майном
шляхом обману (шахрайство) .

Досліджені судом і покладені в основу
вироку докази є достовірними і
допустимими, оскільки вони не
суперечать один одному і узгоджуються
між собою.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 10
"Про судову практику у справах про
злочини проти власності", отримання
майна з умовою виконання якого-небудь
зобов'язання може бути кваліфіковане
як шахрайство лише в тому разі, коли
винна особа ще в момент заволодіння цим
майном мала на меті його привласнити,
не виконуючи зобов'язання.

Зокрема, Обман як спосіб шахрайського
заволодіння чужим майном чи придбання
права на таке майно полягає у
повідомленні потерпілому неправдивих
відомостей або приховування певних
відомостей, повідомлення яких мало б
суттєве значення для поведінки
потерпілого, з метою введення в оману
потерпілого. Таким чином, обман може
мати як активний (повідомлення
потерпілому неправдивих відомостей
про певні факти, обставини, події), так і
пасивний (умисне замовчування юридично
значимої інформації) характер. У
другому випадку для наявності
шахрайства необхідно встановити, що
бездіяльність винного призвела до
помилки потерпілого щодо
обов'язковості або вигідності передачі
майна (права на майно) шахраєві, була
причиною добровільної передачі
потерпілим майнових благ.

В свою чергу, зловживання довірою
полягає у недобросовісному
використанні довіри з боку
потерпілого: для заволодіння чужим
майном чи правом на нього винний
використовує особливі довірчі
стосунки, які склалися між ним та
власником чи володільцем майна. Такі
стосунки можуть виникати внаслідок
особистого знайомства, родинних або
дружніх зв'язків, рекомендацій інших
осіб, зовнішньої обстановки,
цивільно-правових або трудових
відносин, соціального статусу винного
чи інших осіб тощо. Як шахрайство,
вчинене шляхом зловживання довірою,
слід розглядати отримання кредиту,
попередньої оплати за товари чи
виконання робіт (авансу), укладення
договору позики, укладення договору
прокату тощо без наміру повернути
отримані кошти чи інші матеріальні
цінності, виконати відповідну роботу,
повернути борг чи отримані у
користування речі.

З огляду на вище наведене, підлягає
виключенню з об'єктивної сторони
пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення
способу отримання грошових коштів
шляхом зловживання довірою, оскільки
обвинувачений не перебував з
потерпілим у особливих довірчих
стосунках.

Вказане, дає правову підставу суду,
дійти висновку про те, що обвинувачений
ОСОБА_1, ще в момент заволодіння
грошовими коштами потерпілого ОСОБА_2 ,
достовірно знаючи, що він не є
власником гаража, повідомив
потерпілому неправдиві відомості щодо
дійсного власника гаражу, і мав на меті
привласнити грошові кошти, не
виконуючи зобов'язання.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_1, суд відповідно до ст.65 КК
України, враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, які пом'якшують та обтяжують
покарання. Особі, яка вчинила злочин,
має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для виправлення
та попередження вчинення ним нових
злочинів.

Зокрема, під врахуванням особи винного
слід розуміти врахування позитивних і
негативних соціальних, фізичних,
психічних і правових елементів
характеристики особи, що вчинила
злочин, які мають кримінально-правове
значення. Соціальну характеристику
особи становлять професія, фах, посада,
ставлення до праці чи навчання,
наявність державних та інших нагород,
відзнак, почесних звань, наявність
сім'ї, ставлення до інших членів
суспільства, поведінка на роботі, в
побуті, додержання вимог суспільного
співжиття тощо. Соціальна
спрямованість особи виражає коло її
інтересів, потреб, світогляд, загальний
культурний розвиток, сукупність
принципів і мотивів поведінки. У
правовому аспекті особу винного
характеризує наявність ознак
загального і спеціального суб'єкта,
судимості, множинності вчинених ним
злочинів тощо.

Так, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого обвинуваченим ОСОБА_1
кримінального правопорушення, яке
скоєно умисно і, відповідно до ст. 12 КК
України, відноситься до злочинів
середньої тяжкості, дані про особу
обвинуваченого ОСОБА_1, який вину
визнав, про вчинене не жалкував,
негативно злочин не оцінив, раніше до
кримінальної відповідальності не
притягався, на обліку у лікарів
нарколога і психіатра не перебуває, за
місцем проживання скарг не надходило,
на утриманні неповнолітніх і
непрацездатних немає.

Обставин, що обтяжують або пом'якшують
покарання обвинуваченому ОСОБА_1,
згідно ст. ст. 66 - 67 КК України, судом не
встановлено.

Так, призначаючи покарання, суд,
відповідно вимог ст.65 КК України,
враховує:

вищенаведені обставини, позицію
прокурора який просив призначити
обвинуваченому покарання у виді
громадських робіт строком на 240 годин,
позицію потерпілого, який підтримав
позицію прокурора, позицію
обвинуваченого який вважав
запропонований прокурором вид
покарання занадто суворим, суд
приходить до висновку про необхідність
призначення ОСОБА_1 покарання у виді
громадських робіт. Оскільки, саме, це
покарання, виходячи з принципів
законності, справедливості,
обґрунтованості та індивідуалізації,
буде необхідним і достатнім для
виправлення обвинуваченого та
попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся,
однак суд вважає за необхідне
роз'яснити потерпілому ОСОБА_2 право на
звернення до суду з позовом про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок скоєння злочину, в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у
пред'явленому обвинуваченні у вчиненні
кримінального правопорушення
відповідальність за який передбачена
ч.1 ст. 190 КК України і призначити йому
покарання у виді громадських робіт на
строк 240 годин.

На вирок можуть бути подані
апеляційні скарги протягом 30 днів з дня
його проголошення до судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська
І.В.
Щербина-Почтовик