АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія ст.358ч.2 КК С.Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: Гавриша В.М.

суддів: Костенка В.Г., Тараненко Ю.П.

за участю прокурора: Болгара В.В.

представника цивільного

позивача ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області та засудженого ОСОБА_3 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 04 березня 2011 року,-

В с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України з вищою освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, мешканець АДРЕСА_1, приватний підприємець, раніше не судимий

засуджений за ст. 358 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;

за ст. 358 ч.3 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік та покладенням певних обовязків передбачених ст. 76 КК України.

За ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_3 виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

Одночасно судом відмовлено в задоволенні цивільного позову ТОВ « Січень-Аудит » до ОСОБА_3 про стягнення коштів в сумі 7 500 грн. за безпідставністю та вирішена доля речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_4 визнаний в тому, що працюючи радником по методології аудиторських перевірок ТОВ « Січень-Аудит », згідно наказу № 4-К від 30 квітня 2004 року, в період з 2007 року по 2009 рік вніс до висновків незалежного аудитора завідомо неправдиві відомості щодо проведення аудиторських перевірок в ЗАТ «Центральна Україна» від імені ТОВ « Січень-Аудит ».

Так, 25 червня 2007р. ОСОБА_3 з метою використання підробив висновок незалежного аудитора « Про джерела фінансування виконаних робіт та придбаних матеріалів по проведеним невідємним поліпшенням нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 16 » від 25 червня 2007р. № 142, складений за наслідками проведеної ним аудиторської перевірки в ЗАТ «Центральна Україна», внісши у висновок неправдиві відомості про те, що перевірка проведена на підставі договору № 87 від 19 червня 2007 р., укладеного між ТОВ « Січень-Аудит » та ЗАТ « Центральна Україна », хоча такий договір не укладався, а вказаний завідомо підроблений висновок надав до ЗАТ «Центральна Україна» з метою отримання коштів за проведену перевірку.

12 червня 2008 року ОСОБА_3 з метою використання, повторно підробив висновок незалежного аудитора, « Щодо фінансових звітів ЗАТ «Центральна Україна» за 1 квартал 2008р .» від 12 червня 2008 р., № 121, складений за наслідками проведеної ним аудиторської перевірки в ЗАТ «Центральна Україна», внісши до цього договору завідомо неправдиві відомості про те, що перевірка проведена на підставі договору № 120 від 02 червня 2008 року укладеного між ТОВ «Січень-Аудит» та ЗАТ « Центральна Україна », хоча в дійсності такий договір не укладався, вказаний завідомо підроблений висновок надав до ЗАТ « Центральна Україна » з метою отримання коштів за проведену перевірку.

24 жовтня 2008 року ОСОБА_3, з метою використання, повторно підробив висновок незалежного аудитора « Щодо фінансових звітів ЗАТ «Центральна Україна » за 9 місяців 2008р. від 24 жовтня 2008 року № 139, складений за наслідками проведеної ним аудиторської перевірки в ЗАТ «Центральна Україна », внісши до висновку неправдиві відомості про те, що перевірка проведена на підставі договору № 149 від 14 жовтня 2008 року, укладеного між ТОВ « Січень-Аудит » та ЗАТ « Центральна Україна », хоча такий договір не укладався, а вказаний завідомо підроблений висновок надав до ЗАТ «Центральна Україна» з метою отримання коштів за проведену перевірку,

17 березня 2009 року, ОСОБА_3, з метою використання, повторно підробив висновок незалежного аудитора «Щодо фінансових звітів ЗАТ «Центральна Україна» за 2008 рік » від 17 березня 2009 року № 37, складений за наслідками проведення ним аудиторської перевірки в ЗАТ « Центральна Україна », внісши до висновку неправдиві відомості про те, що перевірка проведена на підставі договору № 35 від 02 березня 2009 року, укладеного між ТОВ « Січень-Аудит » та ЗАТ «Центральна Україна», хоча такий договір не укладався, а вказаний завідомо підроблений висновок надав до ЗАТ «Центральна Україна » з метою отримання коштів за проведену перевірку.

Окрім того ОСОБА_3 використав завідомо підроблені: реєстр документів на придбання та оплату будівельних матеріалів № 1, реєстр документів на проведення будівельних робіт № 2, рахунок-фактуру від 12 червня 2008 року № 58, рахунок-фактуру від 21 жовтня 2008 року № 3, акт здачі-приймання виконаних робіт на аудиторські послуги від 17 червня 2008 року, акт здачі-приймання виконаних робіт на консультаційні послуги з питань бухгалтерського та податкового обліку від 24 жовтня 2008 року, акт здачі-приймання виконаних робіт з інформаційно-консультаційних послуг від 10 червня 2007 року, акт здачі-приймання виконаних робіт на консультаційні послуги з питань бухгалтерського та податкового обліку від 20 березня 2009 року, договір на консультаційні послуги від 17 березня 2009 року, договір на інформаційно-консультаційні послуги від 10 червня 2007 року, договір на консультаційні послуги від 21 жовтня 2008 року та договір на інформаційно-консультаційні послуги від 02 червня 2008 року надавши їх службовим особам ЗАТ «Центральна Україна» з метою отримання коштів за проведення аудиторських перевірок.

В апеляції старший прокурор відділу прокуратури Полтавської області просить вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 04 березня 2011 року скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, безпідставне виправдання ОСОБА_3 за ст. 190 ч. 2 КК України, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступені тяжкості злочину і даним про особу засудженого.

Прокурор просить постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік обмеження волі: - за ч.2 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі; - за ч. 3 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст. 70, 72 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Свої вимоги аргументує тим, що докази які добуті в ході досудового та судового слідства підтверджують факт вчинення ОСОБА_3 злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України, але його безпідставно виправдано, оскільки висновок суду, що предявлене обвинувачення не знайшло свого підтвердження у ході судового слідства, не відповідає дійсності та навів обставини, які на його думку, стверджують це обвинувачення.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2010 року скасувати, а кримінальну справу закрити за відсутністю в його діях складу будь-якого злочину, аргументуючи тим, що в суді першої інстанції його вину у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 358 КК України, не було доведено, а досліджуючи докази по справі, суд прийняв до уваги лише доводи обвинувачення, відкинувши доводи захисту.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Болгара В.В., який підтримав апеляцію, засудженого ОСОБА_3 який заперечував проти апеляції прокурора та просив скасувати вирок і закрити кримінальну справу, вислухавши представника цивільного позивача, яка покладалася на розсуд суду, дослідивши матеріали справи та обговоривши мотиви апеляцій, колегія суддів не знаходить підстав до задоволення поданих апеляцій,

Із матеріалів справи убачається, що факт підроблення засудженим ОСОБА_3 в період з 2007 по 2009 рік висновків незалежного аудиту, шляхом внесення неправдивих даних щодо укладення договорів між ТОВ « Січень Аудит » та ЗАТ « Центральна Україна », а також їх використання та використання підроблених реєстрів, рахунків фактур, актів здачі-приймання виконаних робіт на аудиторські та консультативні послуги, договорів на консультативні, інформаційно-консультативні послуги з метою отримання коштів, органами досудового слідства повністю доведений зібраними по справі доказами, які ретельно перевірені судом першої інстанції, а тому висновок суду щодо доведеності його вини ґрунтується на матеріалах справи.

Зокрема, зазначені обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та показаннями на досудовому слідстві дружини засудженого ОСОБА_10 із змісту яких вбачається, що вище вказані договори між ТОВ « Січень-Аудит » та ЗАТ « Центральна України » не укладалися, перелічені документи ними не заповнялися, працівники Товариства, відповідно до умов цих договорів, аудитів не проводили, інформаційно консультативних та консультативних послуг не надавали.

Доречним буде зазначити, що свідок ОСОБА_10 на досудовому слідстві підтвердила, що в штаті ТОВ « Січень-Аудит » не перебувала, будь-яких договорів з ЗАТ « Центральна Україна » не укладала та про їх існування не знала, аудиторських перевірок в ЗАТ і розрахунків за їх проведення не проводила, з службовими особами ЗАТ ніколи не зустрічалася, оскільки всі перелічені дії вчиняв її чоловік засуджений ОСОБА_3

ОСОБА_10 також не змогла дати будь які пояснення щодо проведення нею консультативних та інформаційно-консультативних послу ЗАТ.

/ т. 3 а. с. 78 /

Обєктивно наведені свідчення стверджуються висновками почеркознавчих експертиз щодо вчинення підписів в перелічених документах та договорах не посадовими особами.

Будь-яких заслуговуючи на увагу пояснень по суті обвинувачення, які б обєктивно стверджувалися матеріалами справи та ставили під сумнів належним чином вмотивовані висновки суду засудженим ОСОБА_3 не наведено, тому висновок суду щодо доведеності його вини у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст.358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України є вірним, а самі злочинні дії кваліфіковані правильно.

За таких умов, вирок суду є законним, належним чином вмотивованим, а апеляція засудженого ОСОБА_11 є безпідставною та не підлягаючою до задоволення.

Колегія суддів також вважає безпідставними мотиви апеляції прокурора, оскільки висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, вірними та такими , що ґрунтуються на матеріалах справи.

Ухвалою апеляційної інстанції від 23 червня 2010 року, кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3, в тому числі за ст. 190 ч. 2 КК України, була направлена прокурору для проведення додаткового розслідування.

/ т. 2 а. с. 304 309 /

Направляючи справу на додаткове розслідування, колегія суддів вказала, що досудове слідства, в тому числі в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України, проведено поверхово, неповно, а саме обвинувачення належним чином не обґрунтовано в обвинувальному висновку.

/ т. 2 а. с. 304 309 /

Розглядаючи справу по суті, судом першої інстанції встановлено, і це не заперечується прокурором, що між Товариством « Січень Аудит » та ЗАТ « Центральна Україна » договори на проведення аудиторських перевірок, за виконання яких цивільному позивачу не перераховувалися кошти, не укладалися, оскільки аудиторські перевірки Товариство не проводило.

Судом також достовірно встановлено, що висновки та інші зазначені вище документи підроблялися і використовувалися ОСОБА_3, а тому Товариство не мало права на отримання винагороди за проведення цих аудиторських перевірок та в справі відсутні будь-які підтвердження, які б свідчили про наявність у нього такого права.

Представник цивільного позивача ОСОБА_2 в апеляційній інстанції пояснила, що з такими висновками місцевого суду погодилася, а тому вирок, в частині відмови у задоволенні їх позовних вимог, не оскаржила і у вирішенні цього питання покладається на розсуд суду.

Будь-яких інших міркувань з цього приводу, в апеляційній інстанції не навів і прокурор.

Аналізуючи викладене, колегія суду вважає, що висновок місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, є вірним, ґрунтується на матеріалах кримінальної справи та, відповідно до ст. 334 КПК України, належним чином вмотивована.

Можливість зібрання нових доказів органами досудового слідства, з метою перевірки обґрунтованості обвинувачення в цій частині вичерпана.

Таким чином, апеляція прокурора щодо безпідставного виправдання ОСОБА_11 за ст. 190 ч. 2 КК України, не відповідає дійсності, а тому не підлягає до задоволення.

Не відповідає дійсності і твердження прокурора щодо призначення ОСОБА_11 надмірно мякого покарання, а в своїй апеляції він фактично не навів конкретних мотивів, які на його думку, з урахуванням даних про особу засудженого, не давали підстави місцевому суду застосувати положення ст. 75 КК України.

Між тим, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням, місцевий суд вказав, що ОСОБА_11 раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, характеризується лише позитивно.

Із матеріалів справи також вбачається, що злочини, за якими він визнаний винним, не є тяжкими, матеріальні збитки не заподіяно та тяжких наслідків від його дій не настали, а вчиненню зазначених злочинів сприяли істотні недоліки в організації, збереженні штампів, печаток, бланків та самій роботі ТОВ « Січень - Аудит » і ЗАТ « Центральна України ».

За таких умов, судом першої інстанції, при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_11, обґрунтовано застосована ст. 75 КК України, а засуджений звільнений від відбування призначеного покарання тому колегія суддів не знаходить підстав до скасування вироку та постановлення нового і за цих мотивів.

Керуючись ст. ст.362, 366 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області та апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 4 березня 2011 року щодо останнього без змін.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_12 ОСОБА_13