Справа №472/360/15-к 02.07.2015 02.07.2015 02.07.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 липня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000033, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Валуєвка Ремонтненського району Ростовської області, Російської Федерації, мешкає в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_5 просить змінити вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року та пом`якшити обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що призначене ОСОБА_6 покарання є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину та даним про його особу, а тому рішення підлягає зміні.
Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, на досудовому слідстві та в судовому засіданні надавав послідовні та правдиві показання, неодноразово просив вибачення у потерпілого, що свідчить про його активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, обвинувачений добровільно видав працівникам міліції викрадений водяний насос-гідрофор, який непошкодженим повернутий власнику, потерпілий вказав, що претензій до обвинуваченого не має та вважає за можливе призначення ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного із позбавленням волі.
Також посилається на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, характеризується посередньо, хворіє на туберкульоз легенів, працює за наймом в овочевих бригадах, перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має намір створити сім`ю.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
З огляду на наведене та з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливо в умовах без ізоляції від суспільства.
Узагальнений виклад позиції прокурора в запереченні на апеляційну скаргу.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурор зазначає, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, востаннє 21.07.2011 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на шлях виправлення не став та скоїв новий злочин, маючи не зняту та непогашену судимість.
При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь та характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, щире каяття у вчиненому.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
28-29 грудня 2014 року близько 22.00 години, точної дати та часу досудовим та судовим слідством не встановлено, ОСОБА_6 зайшов до домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_2 та усвідомлюючи і сподіваючись на те, що ОСОБА_9 спить у будинку, шляхом вільного доступу проник до приміщення кухні, де демонтував і викрав водяний насос марки «Pedrollo», модель JCRm 1 A, у робочому стані вартістю 2 972 грн., після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 2 972 грн.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за таємне викрадення чужого майна, звільнився 23.05.2014 р. за відбуттям строку покарання, за місцем мешкання характеризується посередньо, щиро розкаявся у вчиненому.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обгрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину при обставинах, установлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України вірно та апелянтом не оспорюються.
Призначаючи покарання, суд врахував вчинення ОСОБА_6 тяжкого злочину, дані про особу винного, який визнав вину, раніше судимий, характеризується посередньо. Враховано обставину, яка пом`якшує покарання: щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено. Суд призначив покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Щодо обставин, які на думку захисника повинні бути враховані, як пом`якшуючи покарання, то відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р., активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Вимога захисника про врахування судом такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого, є безпідставною, оскільки для визнання дій особи саме як активне сприяння розкриттю злочину, таке сприяння має бути активним, направленим на надання допомоги органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття, дії мають носити ініціативний характер. Обвинувачений лише підтвердив обставини, встановлені досудовим слідством, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для визначення його дій, як активне сприяння розкриттю злочину та врахування цього при призначенні йому покарання.
Як зазначено в наведеній постанові Пленуму Верховного Суду України, повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному відшкодуванні заподіяної злочином майнової та моральної шкоди.
Викрадене ОСОБА_6 майно було виявлено і вилучено працівниками міліції під час огляду домоволодіння за місцем його мешкання. Рішення про повернення майна потерпілому приймалось працівниками міліції і від волі обвинуваченого не залежало, а тому посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції як пом`якшуючої обставини повне відшкодування потерпілому майнової шкоди, не заслуговує на увагу.
До того ж за місцем мешкання ОСОБА_6 характеризується негативно, неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних корисливих злочинів, двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.
З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_10 покарання і звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт. Наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, роботи за наймом, перебування у фактичних шлюбних відносинах та наявність у нього захворюванням на туберкульоз легенів не є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не є достатніми підставами для застосування ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.
Судді
____________________ _________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3