Справа № 667/3386/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

Стамбули ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Херсона, українця, громадянина Укра-

їни, з освітою 8 класів,одруженого, не працюючого, що мешкає в АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1)05.01.1999 року за ч. 1 ст. 141 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 41-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;

2)16.12.1999 року за ч. 2 ст. 141 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 41-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, штраф 680 грн.;

3)11.03.2002 року за ст. ст. 185 ч. 3, 94, 42, 43 КК України до 11 років позбавлення волі, звільнений 19.03.2012 року по відбуттю строку покарання.

в скоєнні злочинів, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 у невстановлений судом час та при невстановлених обставинах, переслідуючи прямий умисел, без передбаченого законом дозволу придбав, носив при собі та зберігав за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , якій не було про це відомо, гладкоствольну вогнепальну зброю обріз, виготовлений саморобним способом з двоствольної мисливської рушниці «Іж-12», серії НОМЕР_1 , 12 калібру, до моменту його виявлення працівниками міліції та вилучення з незаконного обігу у ОСОБА_8 09.02.2013 року за адресою: АДРЕСА_3 , яка повідомила про даний факт працівникам міліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав та пояснив, що 08.02.2013 року близько 17.30 год. він зайшов додому до ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , щоб зустрітися з її співмешканцем ОСОБА_9 та дізнатися про придбання ноутбука в кредит. Йому було відомо про те, що у ОСОБА_10 є обріз рушниці, оскільки той розповідав йому, що вкрав рушницю та пропонував скоїти злочин, на що він не погодився. О 18.00 год. він, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вийшли з будинку. Він пішов назупинку автотранспорту «Залізнична», а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вул. К. Маркса. Обріз був у них з собою у сумці, яку вони поклали до дитячої коляски. Обріз вони взяли оскільки хотіли пограбувати пункт прийому металу на Житлоселищі і просили його допомогти, проте він відмовився. Обріз він руками не чіпав. Прийшовши на Залізничну зупинку він сів на 29 маршрутне таксі та доїхав до перехрестя вул. Димитрова та вул. Лавреньова. Приблизно о 18.40-18.45 год. він зайшов до батьків, які мешкають по АДРЕСА_4 . Там роздягнувся і зайшов в гості до сусідки ОСОБА_12 . О 19.30 в гості до ОСОБА_12 також зайшов їх сусід ОСОБА_13 . Вони всі сиділи, пили кофе, розмовляли до 20.30 год. ОСОБА_12 запропонувала їм сходити у «Сільпо», щоб допомогти їй донести покупки. Вони пішли до магазину, по дорозі зайшли до банкомату «ПриватБанка», який розташований навпроти поліклініки. ОСОБА_12 перевірила у банкоматі стан рахунку і вони направилися в магазин, де провели приблизно півгодини. По дорозі назад ОСОБА_12 знову підходила до банкомату і перевіряла стан рахунку, після чого вони повернулися до неї додому. Там він пробув до 23.00 год., після чого попросив викликати йому таксі і поїхав додому на АДРЕСА_1 .

Оцінивши забрані в ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження.

Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_14 познайомилася недавно. Вона з її цивільним чоловіком ОСОБА_15 зустріла за декілька місяців до подій ОСОБА_16 , з яким ОСОБА_15 відбував разом покарання за розбійний напад в місцях позбавлення волі. Хіміч і познайомив їх з ОСОБА_14 . ОСОБА_14 декілька разів приходив до них додому на ОСОБА_17 провулок, спілкувався лише з ОСОБА_15 . В перших числах лютого, точної дати не пам`ятає, але напередодні восьмого лютого, тобто дня народження її мати, не виключає що і 08.02.2013 року біля 19 години до них прийшов ОСОБА_14 та попросив залиши сумку, пообіцяв, що через хвилин 15 прийде за нею (сумкою). Коли ОСОБА_14 пішов, вона подзвонила знайомому працівнику міліції ОСОБА_18 та розповіла йому, що сталося. ОСОБА_18 попросив подивитися, що в сумці. Коли вона відкрила сумку, то побачила в ній обріз. Вона сказала про це ОСОБА_18 , а той пообіцяв їй, що вранці приїдуть працівники міліції та вилучать обріз. На наступний день вранці приїхали працівники міліції, запросили понятих та вилучили обріз та набої в сумці, що приніс ОСОБА_14 . Коли вони заглянули до стволу обрізу, то побачили там один патрон.

З протоколу огляду місця події (т.2 а.с.61-62), що проводився за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що в коридорі будинку знаходиться спортивна сумка чорного кольору розмірами 100 х 50 см., в якій виявлені: обріз мисливської рушниці з відбитим заводським номером НОМЕР_1 , з вертикальним розташуванням стволів, довжиною стволу 38,5 см., патронник стволів пустий, патронташ з 3 патронами та 2 гільзами, 2 гільзи від рушниці.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що у лютому 2013 року він їхав на роботу через АДРЕСА_3 . По дорозі його зупинили працівники міліції та попросили бути понятим при вилучені обрізу на що він погодився. Він, ще один понятий та працівники міліції пройшли до будинку, двері якого виходили на АДРЕСА_3 . У будинку їх зустріли дві жінки, одягнуті в домашній одяг, з чого він зробив висновок, що вони проживають у даному будинку. В коридорі він побачив вузьку коробку з під монітору чи з під телевізора, на якій був намальований екран. Коробка була відкрита, а в середині лежав обріз мисливської рушниці і декілька патронів. Після того як обріз та патрони були оглянуті працівники міліції склали протокол, який він підписав.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що приблизно весною 2013 року він йшов на роботу. По дорозі його зупинили працівники міліції і попросили бути понятим. Він погодився. Вони підійшли до приватного будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Ця адреса була написана на будинку. Зайшовши до вказаного будинку він побачив жінку з дитиною, яка пояснила, що напередодні до неї зайшов її знайомий. При ньому була сумка, яку він, йдучи від неї, залишив у коридорі. Зранку вона почала прибирати і побачила сумку, підняла її щоб прибрати, а сумка виявилася важкою. Тоді вона відкрила її і побачила, що всередині лежить зброя. Після цього вона викликала міліцію. Зайшовши в коридор він дійсно побачив сумку, в якій був обріз і під патронники. При ньому та іншому понятому з сумки дістали зазначений обріз, гільзи та підпатронник, упакували їх у пакети, а пакети склали у коробки. Сумку також упакували. Після цього працівники міліції склали протокол на якому він та інший понятий розписалися.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що він був власником рушниці «ІЖ-12». Проте, ще до 2008 року її викрали. В день викрадення він одразу ж звернувся до міліції де подав заяву про зникнення рушниці.

За даними експертизи (т.2 а.с.74-77) предмет, вилучений у ОСОБА_22 , є обрізом, виготовленим з гладкоствольної мисливської рушниці моделі «Іж-12» серії НОМЕР_1 , 12 калібру, шляхом укорочення стволів до залишкової довжини 385 мм і видаленням прикладу по шийку ложі, придатний для проведення пострілів набоями 12-го калібру до гладкоствольних мисливських рушниць.

Свідок Чіхун в цій частині давала показання щодо факту, який вона сприймала особисто. Сторона захисту не надала суду докази, які б свідчили про недостовірність таких пояснень ( ч.2 ст.96 КПК України), тому у суду не має підстав їх відхиляти.

Дії обвинуваченого ОСОБА_14 за цим епізодом необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.263 КК України як придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Окрім того, досудовим ОСОБА_23 обвинувачується в тому, що 08.02.2013 року близько 19.10 год. перебуваючи наподвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_5 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося у демонстрації обрізу, виготовленого саморобним способом з двоствольної мисливської рушниці моделі «Іж-12» серії НОМЕР_1 , 12-го калібру, та виказування погроз про застосування у випадку не передачі ОСОБА_24 , грошових коштів, але в ході подолання активної протидії його злочинним діям з боку потерпілого, застосовуючи насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, здійснив один постріл з вказаного обрізу мисливської рушниці в ногу потерпілого, заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження,а саме: вогнепальне сліпе, подрібнене поранення лівої нижньої кінцівки з пошкодженням великих кровоносних судин гомілки і стегна, вогнепальним осколковим переломам лівої стегнової кістки і обох кісток лівої гомілки, лівого колінного суглоба,від ОСОБА_25 08.02.2013 ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 20.00 год. помер у Херсонській обласній клінічній лікарні.

Ці дії досудовим слідством кваліфіковані за ч.4 ст.187 та ч.2 ст.121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_14 з приводу цих обвинувачень також не визнав себе винним, надавши аналогічні пояснення. Окрім того, зазначив, що 09.02.2013 року, близько 09.00 год. до нього додому прийшли працівники міліції і затримавши його, відвезли до Комсомольського РОВД. Там, його завели до кабінету начальника РОВД Говоруна, який повідомив йому, що він підозрюється у вчинені нападу із застосуванням обрізу і буде однозначно за це засуджений. У РОВД його протримали до 12 годин ночі, змушуючи давати неправдиві покази щодо себе і врешті він вимушений був обмовив себе. Після цього його на два дні відправили до ІВС, а через 2 дні перевезли до СІЗО. По дорозі до СІЗО, машина, що його перевозила зупинилась, до неї зайшли працівники міліції, які його побили та зламали йому палець. Потім в СІЗО його знову били, вимагаючи дати покази про визнання вини. У зв`язку з протиправними діями працівників міліції він писав скаргу.

В ході судового розгляді за клопотанням сторони обвинувачення були допитані потерпіла та свідки обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_26 суду пояснила, що померлий ОСОБА_24 був її чоловіком. Він вже був пенсіонером, проте підробляв, ходив на чергування. Що саме він робив на чергуванні їй не відомо. 08.02.2013 року чоловік зранку пішов на чергування. Вони передзвонювалися о 18.58 год., чоловік питав у неї як вона себе почуває. Після цього вона чоловіка не бачила і йому не дзвонила. Приблизно о 23 - 24 год. до неї приїхав син і повідомив, що йому подзвонив батько і сказав, що його поранили у ногу.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що 08.02.2013 року ввечері йому подзвонив батько і сказав, що йому стріляли у ногу. Йому було відомо, що батько у цей час працював охоронцем, якогось об`єкту по вул. Садовій. Після дзвінка батька він поїхав до нього на роботу. Приїхав хвилин через 15 після його дзвінка, оскільки подумав, що батькові загрожує небезпека. Там були працівники міліції, а батька вже забрала «швидка».

Свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що він працює лікарем на станції «Швидкої допомоги». 08.02.2013 року він був на робочому місці. Ввечері, з 22 до 24 год., він отримав виклик на вогнепальне поранення та виїхав на місце пригоди. Приїхавши він побачив чоловіка, який лежав біля воріт з вогнепальним пораненням у ногу. Поранення було дуже важке, чоловік втратив багато крові та був без свідомості. Його забрали до лікарні, де він і помер.

Свідок ОСОБА_29 суду пояснив, що з померлим ОСОБА_24 у нього були дружні стосунки. 08.02.2013 року він був вдома, коли йому подзвонив ОСОБА_24 і попросив приїхати до нього на роботу. Коли він приїхав, то побачив, що ворота у будинку відкриті, а ОСОБА_24 лежить на землі у дворі. Разом з ним були ще чоловік та жінка, які його тримали. Він запитав у ОСОБА_24 , що сталося, а той повідомив йому, що якийсь чоловік середнього зросту у капюшоні постукав у ворота і коли він їх відкрив, то незнайомець вистрілив йому у ногу та втік. Через деякий приїхала швидка і забрала ОСОБА_24 .

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснив, що працював разом з ОСОБА_24 по АДРЕСА_5 . Вони працювали позмінно. 08.02.2013 року ОСОБА_24 змінив його вранці, тому він пішов додому. Приблизно о 19 год. 20 год. вечора йому подзвонив ОСОБА_24 і сказав, що до нього прийшли і почали вимагати гроші, а коли він почав оборонятися йому вистрілили у ногу. В той день він (свідок) приїхати на місце події не зміг, оскільки був далеко.

Свідок ОСОБА_31 суду пояснив, що у березні 2013 року близько 21-22 годин він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_32 прийшли до знайомого на ім`я ОСОБА_33 , який мешкає по АДРЕСА_5 . Стоячи у дворі його будинку вони почули хлопок і крик про допомогу, та побачили, що з двору, з якого пролунав хлопок, вийшов хлопець одягнутий у спортивну одежу, з капюшоном на голові, зростом 160-170 см., худощавої статури, та побіг з сторону вулиці Фрітаун. В руках у хлопця нічого не було, але однією рукою він махав, коли біг, а іншу тримав у тулуба, немовби у нього було щось довге та тверде в рукаві. Вони зайшли до подвір`я, звідки вибігав хлопець і побачили потерпілого, з яким до цього були знайомі. Потерпілий повідомив, що на нього напали та вимагали дати ключі від сейфа, де зберігаються гроші. Зброї на місці події він не бачив.

Свідок ОСОБА_32 суду пояснила, що вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_31 прийшли до свого знайомого, який живе навпроти пункту прийому металобрухту. Невдовзі вони почули хлопок і побачили, як з подвір`я, де приймають металобрухт, хтось вибіг. Людину, що вибігла вона не роздивилася, оскільки було темно, приблизно 18.00 годин. Описати людину не може, але у нього в руках нічого не бачила. Вона та ОСОБА_31 зайшли до подвір`я і побачили потерпілого. Він лежав на землі і у нього було щось з коліном, що саме у нього було вона не бачила, лише дала проволоку для того, щоб зробити джгут. Потерпілий їй особисто нічого не казав, але казав щось ОСОБА_31 та віддав йому телефон та ключі.

З наданих прокурором доказів в підтвердження висунутого обвинувачення є також протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_14 (т.2 а.с.80-83), з якого вбачається, що ОСОБА_14 на пропозицію розповісти про обставини скоєного злочину пояснив, що 08.02.2013 року пішов до б. АДРЕСА_5 , де знаходиться пункт прийому металобрухту, де хотів вчинити розбійний напад. Прийшовши до пункту, він за допомогою обрізу, який мав при собі, намагався заволодіти грошима, які там знаходилися. Однак особа, яка там була, схопилася за обріз.В результаті боротьби він раптово скоїв постріл в особу, після чого злякався, кинув обріз в сумку і втік з місця пригоди. По дорозі він викинув свою куртку, в якій був одягнутий. Нікуди не заходив. Окрім того, ОСОБА_14 показав, як він заходив до двору пункту, як виникла боротьба з потерпілим, на положення потерпілого після пострілу та приблизний маршрут свого руху. В ході слідчого експерименту куртка знайдена не була.

Відповідно до вимог ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, показання ОСОБА_14 , надані ним слідчому під час проведення слідчого експерименту, не приймаються судом до уваги, бо є недопустимим доказом.

Ніяких інших доказів, що підтверджували вину ОСОБА_14 , в ході зазначеного слідчого експерименту добуто не було.

В ході перегляду наданого стороною обвинувачення дискуDVD+R встановлено, що при огляді будинку АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_14 , ним були видані, а слідчим вилучені джинси та кросівки чорні, в яких за словами ОСОБА_14 він знаходився 08.02.2013 року.

На зазначених речах також відсутні будь-які сліди злочину, чи то крові потерпілого, або слідів пострілу з обрізу.

В ході огляду місця події в АДРЕСА_5 (т.1 а.с.49-50) протоколом зафіксованісліди крові, вилучені змиви крові, дзвоник з дверей, мікрочастки та недопалок.

Згідно висновку експертизи ( т.2 а.с.24-25) слідів папілярних узорівна вилученому з місця пригоди дзвонику не відобразилося.

При огляді трупу ОСОБА_34 в стаціонарі ХОБ СМЕ (а.с.41-43 т.2) встановлені вогнепальні поранення лівої кінцівки.

Судово-медичним експертом (т.2 а.с48-50) зроблено висновок, що на трупі ОСОБА_24 виявлені вогнепальне сліпе дробове поранення лівої нижньої кінцівки з пошкодженням крупних кровоносних сосудів гомілки, стегна, вогнепальними осколковими переломами лівої стегнової кістки та обох кісток лівої гомілки, лівого колінного суглоба. Вистріл проведено з дефектної дробової зброї, обрізу (за даними слідства) з близької відстані, в межах компактної дії дробового заряду (до 1,5 метрів), що підтверджується просторістю вхідної рани, множинними пошкодженнями кісток лівої нижньої кінцівки, наявністю великої кількості дроби та 2-х пижів у м`яких тканинах гомілки в області поранення. Всі пошкодження прижиттєві та утворилися незадовго до смерті. Смерть настала в результаті гострої крововтрати відвогнепального сліпого дробового поранення лівої нижньої кінцівки с пошкодженням крупних кровоносних сосудів гомілки, що підтверджується даними дослідження трупа та даними гістологічного дослідження внутрішніх органів, і настала ІНФОРМАЦІЯ_2 при доставці його до Херсонської клінічної лікарні біля 20-00 год. (за даними супровідного талону КСП).

Ці докази свідчать лише про факт нападу на ОСОБА_34 однією особою 08.02.2013 року за місцем його перебування в АДРЕСА_5 біля 19-10 години з метою заволодіння грошима та завдання йому в процесі нападу тяжких тілесних ушкоджень у вигляді вогнепального поранення, від яких потерпілий помер.

Ніхто із свідків, навіть ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , які бачили здалеку нападника, не вказують на ОСОБА_14 як на особу, що вчинила такий розбійний напад. ОСОБА_35 та ОСОБА_36 лише вказують, що хлопець, який вибігав зі двору будинку по АДРЕСА_5 не мав ніякої сумки в руках, хоча за версією сторони обвинувачення нападник мав при собі сумку з обрізом.

Сторона обвинувачення, пов`язуючи зазначені злочини з ОСОБА_14 , посилається на пояснення свідкаЧіхун, яка суду пояснила, що коли ОСОБА_14 приніс їй сумку з обрізом, то був збуджений і пояснив, що тільки щойно поранив чоловіка, вистреливши йому в ногу. В цей же день ОСОБА_14 приходив до них додому з сумкою, а саме до ОСОБА_15 , розмовляв з чоловіком, але чоловік сказав, що зайнятий. Тому ОСОБА_14 пішов, пояснивши, що їде.

З положень ч.1 ст.97 КПК України показання з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

В цій частині показанні ОСОБА_37 надані нею зі слів самого ОСОБА_14 , що він поранив чоловіка в ногу, бо вона не була безпосереднім свідком цих подій.

Відповідно до вимог вищезазначеної статті КПК України показання з чужих слів можуть бути визнанні судом допустимими лише: 1) за певних обставин, які перераховані в статті та 2) коли неможна допитати особу, яка надала первинні пояснення.

Проте ОСОБА_14 , на пояснення якого посилалася ОСОБА_37 , в судовому засіданні був допитаний з цього приводу та категорично заперечував цей факт.

За таких обставин пояснення свідка ОСОБА_37 , які надані нею зі слів ОСОБА_14 є недопустимим доказомі не можуть бути прийнятий судом до уваги.

На вилученому у ОСОБА_37 обрізі рушниці за висновком експертизи сліди рук відсутні. Окрім того, з дослідницької частини висновку вбачається, що при огляді обрізу експертом встановлено, що патронники стволів пусті (т.2 а.с.64-66), хоча ОСОБА_37 заявляла про наявність патрону в стволі обрізу рушниці при її вилученні.

Згідно висновку експертизи № 1654-х від 05.12.2013 року, що проведена судом в ході розгляду справи, з обрізу двоствольної мисливської рушниці моделі «Іж-12», серії НОМЕР_1 , 12 калібру, скрізь стволи якої були пропущені надані на експертизу марлеві тампони №№ 1,2, проводилися постріли. Вирішення питання «чи мали вони місце 08.02.2013 року, або зазначити давність проведеного пострілу», не є можливим у зв`язку з відсутністю науково-обгрунтованих методів дослідження та не входить в компетенцію судового експерта з правом проведення експертиз вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_38 пояснив, що в ході експертизи було напевно встановлено проведення пострілу лише з одного стволу рушниці за сукупністю виявлених на марлевому тампоні слідів продуктів пострілу у вигляді фрагментів часточок бездимного пороху, що піддавалися термічному впливу та виявлені продукти згорання бездимного пороху нітрит-іони. Такі продукти залишаються, якщо рушницю після пострілу не чистили, або чистили погано.

З висновку експертизи № 3744 від 12.12.2013 року вбачається, що надані на дослідження предмети, вилучені із тіла ОСОБА_24 є елементами спорядження бойових припасів універсальним шротовим снарядом до набоїв всіх калібрів, паперовою прокладкою набою 12-го калібру до гладкоствольної мисливської зброї та повстяними пижами набоїв 12-го калібру до гладкоствольної мисливської зброї.

Але у зв`язку з відсутністю слідів каналу ствола на наданих шротинах, пижах та прокладці, вилучених із тіла ОСОБА_34 , встановити систему, модель та калібр зброї, з якої був здійснений постріл наданими предметами не виявляється можливим.

Шріт, пижі та прокладка, вилучені із тіла ОСОБА_34 , аналогічні за формою, розмірним даним, матеріалам виготовлення пижам, прокладкам та шроту, якими споряджені 2 з 4 набоїв, вилучені у ОСОБА_37 09.02.2013 року.

Таким чином, судом не встановлено, що саме з обрізу рушниці, яку приніс до ОСОБА_39 , було зроблено постріли 08.02.2013 року біля 19-10 годин в ногу потерпілому ОСОБА_34 .

Окрім того, пояснення свідка ОСОБА_37 в частині часу виявлення обрізу в сумці відрізняються від свідчень понятого ОСОБА_40 і ці протиріччя в ході судового розгляду справи не були усунуті.

Сама ОСОБА_37 в судовому засіданні плуталася у дні принесення їй ОСОБА_14 сумки з обрізом. Що стосується часу, то вона вказувала про те, що ОСОБА_14 приніс їй сумку з обрізом біля 19-00 години, пов`язуючи цей час з часом кормління дитини. При цьому за версією досудового слідства обвинувачений ще пробіг від місця скоєння злочину по АДРЕСА_6 , де проживала ОСОБА_37 . Ці адреси знаходяться на значній відстані між собою (за планом міста біля 2,5 км), тому, щоб подолати цю відстань пішки, треба витратити певний час.

Разом з тим, обвинуваченням зазначено, що розбійний напад та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому скоєно о 19-10 год., що не узгоджується з поясненнями свідка ОСОБА_37 зазначеними судом обставинами.

Згідно закону усі сумніви щодо винуватості особи мають трактуватися судом на користь обвинуваченого.

В підтвердження алібі обвинуваченого судом були допитані свідки захисту.

Так, свідок ОСОБА_41 суду пояснила, що в останнє бачила ОСОБА_7 08.02.2013 року. Він прийшов до неї о 19.05 год. Час вона запам`ятала, оскільки саме дивилася серіал «Нерівний шлюб» на першому каналі, а дату оскільки саме у цей день вона отримує пенсію. Вони поговорили і вона попросила його сходити разом з нею у магазин «Сільпо», щоб допомогти їй донести сумки, оскільки вона має інвалідність і не може піднімати важке. Він погодився. В цей час до неї також зайшов її сусід ОСОБА_13 , якому вона винна гроші. Вони всі разом вийшли. Скачков пішов по своїх справах, а вона з ОСОБА_14 до магазину. По дорозі вони зайшли до банкомату «ПриватБанка», в якому вона зняла гроші. Після того як вони скупилися в магазині, знов повернулися до неї додому, де ще поговорили, випили чай. Приблизно на початку 11 години вечора вона викликала йому таксі і він поїхав додому. Після цього вона ОСОБА_14 не бачила.

Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні пояснив, що 08.02.2013 року він востаннє бачив ОСОБА_14 . Запам`ятав він цей день тому, що в цей день його сусідка ОСОБА_43 отримує пенсію. Вона була винна йому гроші, тому в цей день, приблизно о 19.00 19.15 год. він зайшов до неї, щоб забрати борг. У ОСОБА_44 у гостях вже був ОСОБА_14 . Вони разом попили чай і пішли він на зустріч зі знайомим, а ОСОБА_45 з ОСОБА_14 по своїх справах. Пішли вони о 19.50 год., він спеціально подивився на годинник, оскільки на 20.00 год. у нього була призначена зустріч.

З наданих суду матеріалів також вбачається, що захисником Домбровського 26.03.2013 року подавалося слідчому клопотання про витребування з «Приватбанку» відеозьомки від 08.02.2013 року з банкомату по пр..Будівельників в м.Херсоні для підтвердження факту зняття коштів свідком ОСОБА_12 та з диспетчерської служби таксі « 083» на картку № 6746 виклику за адресою: м.Херсон, вул.Лавреньова,25, під`їзд № 4 08.02.2013 року в період часу з 23-00 до 23-30 год. для підтвердження свідчень свідка. Але постановою слідчого в задоволенні зазначених клопотань було відмовлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.96 КПК України для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

Стороною обвинувачення пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не спростовані, а не довіряти їх показам у суду немає підстав.

Також судом за клопотанням сторони обвинувачення були допитані свідки ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , показання яких не містять інформації про подію злочинів.

Так, свідок ОСОБА_48 суду лише підтвердив, що знав ОСОБА_14 з дитинства, зустрівся з останнім після відбуття покарання лише в січні 2013 року.З ОСОБА_15 він разом відбував покарання у вигляді позбавлення волі і в лютому 2013 року разом неофіційно працював в охороні в с.Кизомис. Познайомив Домбровського з ОСОБА_15 в 2013 році. Чи спілкувалися вони між собою не знає.

Свідок ОСОБА_49 в судовому засіданні пояснив, що він є представником власника ПП «Станіслав Агро». На вказаному підприємці, охоронцем рибопромислового пункту в с. Кизомис неофіційно працював ОСОБА_15 . 08.02.2013 року близько 16.00 год. вони зустрілися з ним біля магазину «Меркурій» і він відвіз ОСОБА_15 в с. Кизомис, де той повинен був заступати на зміну. До с. Кизомис вони їхали приблизно годину, потім ще півгодини він чекав доки інший охоронець ОСОБА_46 здасть зміну ОСОБА_15 . Потім він та ОСОБА_46 поїхали до м. Херсона, а ОСОБА_15 залишився на зміні у с. Кизомис.

За таких обставин, суд вважає, що стороною обвинувачення на надано належних та допустимих доказів скоєння саме ОСОБА_14 розбійного нападу на ОСОБА_34 та спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого, тому обвинувачений за цими епізодами підлягає виправданню за недоведеністю.

Обговорюючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку та тяжкість скоєного злочину, особу винного, що характеризується негативно, в якості обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину, та вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства в межах санкції статті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченніза ст.ст.187 ч.4, 121 ч.2 КК України визнати невинуватим та виправдати.

Запобіжний захід залишити тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання відраховувати з 09.02.2013 року.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Речові докази, надані суду, повернути до Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області.

На вирок суду можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:

Судді: