Провадження № 1-кп/727/48/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2015 року м. Чернівці Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю учасників судового кримінального провадження:
- сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3
- обвинуваченого ОСОБА_4
Згідно постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2013 року відносно ОСОБА_4 було встановлено адміністративний нагляд відповідно до вимог ст. ст. З п. «б», 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», як за особою, засудженою два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, оскільки під час відбування покарання його поведінка свідчила, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства, строком на один рік шість місяців з відповідними обмеженнями, зокрема: - заборони виходу із квартири у визначений час доби з 22 години по 06 годину; - реєстрації в органах ОВС по місцю проживання двічі на місяць та заборони виїзду в особистих справах за межі району (міста) без відома ОВС, про що особисто ОСОБА_4 було роз`яснено та оголошено під розписку у день його звільнення з місць позбавлення волі 17.06. 2013 р. рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2013 року та зобов`язано було останнього прибути і зареєструватися у триденний термін в Шевченківському РВ УМВС України в Чернівецькій області по місцю свого проживання за адресою - АДРЕСА_1 . Однак, незважаючи на встановлені обмеження, в порушення пп. «б», «в» ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», починаючи з 30.10.2013 року ОСОБА_4 на реєстрацію до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області не з`являвся, під час проведення перевірок дільничним інспектором Шевченківського РВ УМВС за місцем проживання останнього, після 22 години ОСОБА_4 вдома не було. Крім цього, з жовтня 2013 року ОСОБА_4 самовільно залишив місце свого проживання - АДРЕСА_1 не повідомивши про це працівників ОВС та перебуваючи в іншому населеному пункті більше доби, не зареєструвався там у місцевому органі внутрішніх справ, чим порушив п. «г» ст. 9 цього Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю і показав, що дійсно, він після звільнення з місць позбавлення волі, на виконання постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17.06. 2013 року не зареєструвався за місцем свого місця проживання - АДРЕСА_1 та самовільно покинув місце свого постійного проживання, виїхавши в село Коровія Глибоцького району Чернівецької області до тітки щоб допомогти їй по господарству, оскільки остання обіцяла йому працевлаштуватися де і проживав знаючи, що перебуває під адміністративним наглядом і зобов`язаний відмічатися в райвідділі міліції, однак, сподівався, що йому за це нічого не буде. В скоєному розкаюється і просить його суворо не карати.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується доказами зібраними в матеріалах кримінального провадження, із якими ОСОБА_4 ознайомився і повністю з ними в судовому засіданні погодився, вважає їх об`єктивними та достовірними.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, добровільність та істинність їх позицій, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_4 погодився щодо порядку проведення судового слідства, без дослідження будь-яких доказів за матеріалами кримінального провадження щодо фактичних обставин справи, крім тих, що характеризують його як особу, при цьому пояснив, що рішення його є добровільним і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.
З`ясувавши думку учасників судового кримінального провадження щодо визначення обсягу доказів і порядку їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасники судового кримінального провадження не оспорюють доведеності вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу (сторони обвинувачення) змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє об`єктивне підтвердження, доведена в судовому засіданні, а його дії суд вірно кваліфікує за ст. 395 КК України, оскільки він скоїв самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Зокрема, суд враховує, що вчинене правопорушення обвинуваченими відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності неодноразово притягувався, по місцю проживання, характеризується посередньо, не працює, перебуває на обліку в наркологічному диспансері; як такий, що страждає хронічним алкоголізмом, наркоманією; має не зняту і не погашену судимість
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з врахуванням вищенаведеного, на думку суду є такими, що відповідає принципу необхідності й достатності, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, особу обвинуваченого, пом`якшуючі і обтяжуючі обставини його покарання, суд вважає, що виправлення та ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкції ст.. 395 КК України.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.
До вступу вироку в законну силу, залишити засудженому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України).

Вирок суду підлягає негайному врученню в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України процесуальному прокурору, засудженому.

Суддя ОСОБА_1