АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/7/2015 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м.Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого за усним договором, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
- 27.10.2008 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.190, ст.15, ч.2 ст.190, ч.3 ст.358, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 16.01.2012 року Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст.190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 05.04.2013 року по відбуттю строку покарання,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 18 червня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено у виді домашнього арешту.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 18.03.2014, приблизно о 10.25 годин, знаходячись разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, біля будинку №7 по вул.Смілянська в м.Києві, помітивши раніше незнайому йому жінку ОСОБА_10 , яка проходила по вказаній вулиці, вирішив повторно незаконно заволодіти чужим майном останньої шляхом обману, про що вступив у злочинну змову з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою групою осіб, 18.03.2014 приблизно о 10.30 годині, ОСОБА_8 кинув на асфальтне покриття неподалік від будинку №7 по вул.Смілянська в м.Києві поряд з ОСОБА_10 прозорий поліетиленовий пакетик з раніше виготовленим ним згортком грошових купюр та макетів грошових купюр різного номіналу різних країн світу, загорнутих у одну купюру номіналом 100 гривень.

Після чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, згідно відведеної їй ролі, підібрала вказаний прозорий поліетиленовий пакетик з грошовими купюрами, підкинутими ОСОБА_8 , підійшла до ОСОБА_10 та почала її запитувати, чи це не її гроші та чи не вона їх згубила. На дане запитання ОСОБА_10 відповіла, що це гроші не її та вона їх не губила, на що особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження запропонувала ОСОБА_10 розділити дані гроші.

В цей час ОСОБА_8 , реалізуючи умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи за попередньою змовою групою осіб, знаходячись поряд і спостерігаючи за ОСОБА_10 і особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшов до ОСОБА_10 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та запитав у них, чи не знаходили вони загублені ним гроші. Далі ОСОБА_8 попросив ОСОБА_10 показати йому наявні при ній гроші, під приводом пересвідчитись, чи немає серед них його грошей, купюри яких у нього помічені.
На це ОСОБА_10 , повіривши та довірившись ОСОБА_8 , будучи впевненою у його добропорядності, витягла із жіночої сумочки, яка знаходилась при ній свій паспорт громадянки України, у якому знаходились гроші в сумі 900 гривень та передала його ОСОБА_8 для огляду. Після чого ОСОБА_8 , витягнувши з вказаного паспорту гроші ОСОБА_10 в сумі 900 гривень, почав їх роздивлятися і перераховувати. В момент перерахування вказаної суми грошей ОСОБА_8 , шляхом залому грошових купюр пальцями руки, діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_10 , а саме грошима в сумі 500 гривень, а залишок грошей в сумі 400 гривень разом з паспортом громадянки України повернув потерпілій ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_8 звернувся до особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у якої попросив показати вміст її речей, при огляді яких знайшов заздалегідь виготовлений ним згорток грошових купюр та макетів грошових купюр різного номіналу різних країн світу, загорнутих у одну купюру номіналом 100 гривень, який забрав собі.

Заволодівши шляхом обману вказаним чужим майном, ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 500 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду заст.прокурора м.Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду м.Києва від 18 червня 2014 року в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, доведеність його вини, апелянт посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Апелянт зазначає, що судом не належно враховано обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, попередню спланованість та узгодженість дій у змові з невстановленою слідством особою. Крім того, неналежно враховано попередні судимості, оскільки ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, призначені покарання за попередніми вироками відбував реально в місцях позбавлення волі. Зазначене свідчить про схильність обвинуваченого до незаконного заволодіння чужим майном, відсутність будь-якого бажання стати на шлях виправлення та стійке переконання у можливості уникнення гідного та справедливого покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заст.прокурора м.Києва ОСОБА_7 в повному обсязі та просив її задовольнити, потерпілу ОСОБА_10 , яка вказала, що будь-яких претензій до ОСОБА_8 у неї немає, вважає вирок суду законним, обґрунтованим, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , які просять апеляційну скаргу заст.прокурора м.Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції, за згодою сторін, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.190 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст.65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його матеріальний стан, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та відшкодування потерпілій шкоди та наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочину.

Крім того в судових дебатах, в суді першої інстанції, прокурор просив призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, тобто не пов`язане з позбавленням волі. Таку позицію сторони обвинувачення підтримала потерпіла ОСОБА_10 .
Тобто, вирішуючи питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати реально, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував всі ті обставини, які повинні бути враховані ним при вирішенні цього питання і прийшов до висновку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, що на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим і погоджується колегія суддів.

Слід також зазначити, що ОСОБА_8 на виконання вироку суду, сплатив визначений судом штраф, про що свідчить відповідна квитанція ( а.с.64)

З огляду на викладене, доводи прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає не обгрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку і були підставою для його скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції ухвалений з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства. Підстави для його скасування відсутні, а тому апеляційна скарга заст.прокурора м.Києва ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Міра запобіжного заходу, у виді тримання під вартою, обрана ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м.Києва від 24.04.2015 року підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заст.прокурора прокуратури м.Києва ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м.Києва від 18 червня 2014 року щодо ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Вирок Солом`янського районного суду м.Києва від 18 червня 2014 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., - без зміни.
Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м.Києва 24.04.2015 року - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 з під варти в залі суду негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
.

Судді:

_______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4