У х в а л а

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Слинька
С.С.,

суддів
Вільгушинського М.Й.,
Колесниченка В.М.,

за участю прокурора Лисого С.Л.,

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 28 серпня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Стахановського міського суду
Луганської області від 04 листопада
2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Луганської області від 10 січня 2014
року.

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не судимого,

- за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у
виді штрафу у розмірі 60
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської
області від 10 січня 2014 року вирок щодо
ОСОБА_1 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за
вчинення злочину за таких обставин.

11 листопада 2011 року близько 11 год
ОСОБА_1, маючи умисел на таємне
заволодіння чужим майном, перебуваючи
в приміщенні офісу своєї колишньої
дружини ОСОБА_2, що знаходиться по
АДРЕСА_1 шляхом вільного доступу зі
столу бухгалтера ОСОБА_3 взяв без
дозволу ОСОБА_2 диск дистанційного
обслуговування рахунків у
«Приватбанку», на якому були написані
логін і пароль до розрахункових
рахунків ПП «ОСОБА_2», після чого
підійшов до робочого столу останньої і
заволодів її корпоративною карткою,
оформленою в «Приватбанку».

11 листопада 2011 року о 12 год 55 хв ОСОБА_1,
використовуючи диск дистанційного
обслуговування рахунків ПП «ОСОБА_2» у
«Приватбанку» перевів із
розрахункового рахунку ПП «ОСОБА_2» 18000
грн, на корпоративну картку, видану
«Приватбанком» на ім'я ОСОБА_2 У
подальшому ОСОБА_1 указані кошти зняв
готівкою у банкоматі відділення
«Приватбанку», що знаходиться по вул.
Борисова, 18, у м.Кіровськ.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської
області від 10 січня 2014 року вирок
Стахановського міського суду
Луганської області від 04 листопада
2013 року щодо ОСОБА_1 змінено та
виключено з резолютивної частини
рішення суду про залишення в силі до
погашення засудженим цивільного
позову ОСОБА_2 постанови слідчого СВ
від 06 червня 2012 року про накладення
арешту на майно ОСОБА_1- транспортні
засоби ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1,
та «HYUNDAI TUCSON», державний номер НОМЕР_2. В
решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
просить судові рішення скасувати,
справу направити на новий судовий
розгляд через істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
які, на думку засудженого, полягають в
тому, що вирок на відповідає вимогам
ст.334 КПК України 1960 року, оскільки не
містить правильної вказівки дати, часу,
місця вчинення злочину та розміру
матеріальної шкоди, яка завдана в
результаті злочинних дій. Посилається
на порушення правил підсудності.
Зазначає про невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неповноту та однобічність
судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора про законність та
обґрунтованість постановлених у
справі судових рішень, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України
1960 року касаційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість судових
рішень у тій частині, в якій вони були
оскаржені.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 в таємному
викраденні чужого майна відповідає
фактичним обставинам справи,
підтверджений дослідженими у судовому
засіданні доказами, яким суд дав
належну оцінку, і є обґрунтованим.

Засудженим не заперечуються ті
обставини, що він без дозволу ОСОБА_2
заволодів диском дистанційного
обслуговування рахунків ПП «ОСОБА_2» та
корпоративною карткою, оформленою на
ім'я ОСОБА_2 в «Приватбанку», перевів із
розрахункового рахунку ПП «ОСОБА_2» 18000
грн, на корпоративну картку, видану
«Приватбанком» на ім'я ОСОБА_2, і у
подальшому отримав в банкоматі указані
кошти готівкою.

На досудовому слідстві та в суді
ОСОБА_1, діючи в межах лінії свого
захисту, ці обставини також не
заперечував і вони об'єктивно
узгоджуються з показаннями потерпілої
ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, даними роздруківок з рахунків,
належних ОСОБА_2 в ПАТ «Комерційний
банк «Приватбанк», та іншими детально
наведеними у вироку, об'єктивно
оціненими судом у сукупності доказами.

За встановлених судом фактичних
обставин справи дії ОСОБА_1 за
ч.1 ст.185 КК України кваліфіковано
правильно.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
перешкодили судам постановити законні
та обґрунтовані судові рішення, не
встановлено.

Твердження ОСОБА_1 про
порушення правил підсудності
голослівні.

З матеріалів справи
видно, що ОСОБА_1 злочин вчинив у
м.Стаханов Луганської області,
досудове слідство провадилось і було
закінчено в районі діяльності
Стахановського міського суду, який і
розглядав цю кримінальну справу.

Вирок суду, винесений у
справі, відповідає вимогам ст.334 КПК
України 1960 року. Посилання засудженого
на те, що це судове рішення не містить
правильної вказівки дати, часу, місця
вчинення злочину та розміру
матеріальної шкоди, яка завдана в
результаті злочинних дій,
безпідставні.

Так, у мотивувальній
частині вироку зазначено
обвинувачення, визнане судом
доведеним, з указівкою місця, дати, часу
вчинення злочину з урахуванням того, де
і коли ОСОБА_1 отримав можливість
розпорядитися викраденими ним грошима
у сумі 18000 грн, тобто коли злочин,
передбачений ч.1 ст.185 КК України, був
ним закінчений.

При призначенні ОСОБА_1
покарання, яке є необхідним і достатнім
для його виправлення і попередження
нових злочинів, судом ураховано
тяжкість вчиненого злочину, дані про
засудженого, який раніше до
кримінальної відповідальності не
притягався, має постійне місце
проживання, де характеризувався
позитивно.

З урахуванням викладеного, підстав для
задоволення касаційної скарги
засудженого ОСОБА_1 не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960
р., пунктами 11, 15 розділу ХІ
Кримінального процесуального кодексу
України, колегія суддів,

ухвалила:

вирок Стахановського міського суду
Луганської області від 04
листопада 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Луганської області
від 10 січня 2014 року щодо ОСОБА_1
залишити без зміни, а його касаційну
скаргу - без задоволення.

С у д д і:

______________________________________________________________
С.С. СлинькоМ.Й. ВільгушинськийВ.М.
Колесниченко