Справа № 1613/1-3/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2011 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Цвітайла П.В.,

при секретарі Дрижирук Л.М.,

з участю прокурора Кравченко Ю.О.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого на посаді ДІМ Диканського РВ УМВС України в Полтавській області, одруженого, на утриманні дітей не має, раніше не судимого,

в скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365, ч.2 ст. 366, ч. 1 ст. 263 КК України;

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_2, згідно наказу УМВС від 12 грудня 2007 року № 203 ос та службового посвідчення серії ПЛ № 009245 УПТ № 027156, виданого 06 березня 2008 року, обіймав посаду дільничного інспектора міліції Диканського РВ ГУМВС України в Полтавській області (відсторонений від вказаної посади відповідно до постанови слідчого про відсторонення обвинуваченого від посади від 27 листопада 2008 року та розпорядження начальника ГУМВС України в Полтавській області № 581 від 01 грудня 2008 року), має спеціальне звання лейтенант міліції, тобто являється службовою особою працівником правоохоронного органу, відповідно до ст.1 Закону України «Про міліцію», ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», наділений повноваженнями, передбаченими ст.11 та розділом 3 Закону України «Про міліцію» та «Положенням про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України», затвердженим Наказом МВС України від 20 жовтня 2003 року №1212, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2003 року за №1031/8352, тобто здійснює функцію представника влади і згідно примітки 1 до ст. 364 КК України є службовою особою.

За вказаних обставин ОСОБА_2, вчинив ряд злочинів, які безпосередньо повязані з виконанням ним службових обовязків на вказаній посаді.

Так, підсудний ОСОБА_2, 12 серпня 2008 року, діючи в супереч наведеним вище законам та нормативно-правовим актам, перевищуючи владу та службові повноваження, шляхом обману, з мотивів особистої зацікавленості у штучному нарощуванні «кількісного»показника в своїй роботі, в приміщенні кабінету дільничних Диканського РВ ГУМВС України в Полтавській області за адресою сел. Диканька, вул. Куйбишева,1, схилив до вживання спиртними напоями ОСОБА_3, який з 11 серпня 2008 року незаконно без жодної реєстрації та правових підстав утримувався в приміщенні вказаного райвідділу, та в обмін на його звільнення та спиртні напої, пропонував провести у нього вилучення саморобного пристрою для стрільби-самопалу, з метою нібито притягнення ОСОБА_3 лише до адміністративної відповідальності.

В подальшому, з метою фальсифікації матеріалів дослідчої перевірки, підсудний ОСОБА_2, в період часу близько з 13 години до 17 години 12 серпня 2008 року на білому автомобілі ВАЗ-2106 з номерним знаком 3136 АМ, доставили потерпілого ОСОБА_3, на вулицю Дімітрова у с. Диканька та зупинилися у безпосередній близькості від домоволодіння ОСОБА_4 за адресою сел. Диканька, вул. Дімітрова,46. У салоні вище вказаного автомобіля ОСОБА_2, вручив ОСОБА_3 саморобний пристрій для стрільби самопал завернутий в чорний пакет, і наказав ОСОБА_3 залишити салон автомобіля та рухатися по вул. Дімітрова, чекаючи працівників міліції, які вилучать в нього самопал з оформленням відповідних документів.

В той же день 12 серпня 2008 року, близько з 13 години до 17 години 20 хвили на вул. Дімітрова сел. Диканька прибула слідчо-оперативна група Диканського РВ ГУМВС України в Полтавській області на чолі з слідчим Диканського РВ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_5, які вилучили у пяного потерпілого ОСОБА_3 вказану вище вогнепальну зброю (саморобний пристрій для стрільби самопал).

Зібрані таким чином матеріали дослідчої перевірки за № 4359 від 18 серпня 2008 року за підписом начальника райвідділу було передано до СВ Диканського РВ ГУМВС України у Полтавській області з метою притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України.

Таким чином, діями підсудного ОСОБА_2, заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам потерпілого ОСОБА_3, та інтересам держави, що виразилися в підриві авторитету та престижу органів державної влади, зокрема щодо довіри до правоохоронних органів.

При цьому підсудним ОСОБА_2 було складено та зареєстровано завідомо неправдивий документ: рапорт на імя начальника Диканського РВ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_6, в якому він виклав завідомо неправдиві дані щодо володіння оперативною інформацією про наявність у ОСОБА_3 вогнепальної зброї, який зареєстровано в ЖРЗПЗ Диканського РВ ГУМВС України в Полтавській області за № 748 від 12 серпня 2008 року, доводів достовірності, джерела та шляху отримання вказаної інформації в рапорті не зазначив.

Крім цього підсудний ОСОБА_2, в порушення вимог Положення про дозвільну систему затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року N 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. N 622 невстановленим слідством шляхом отримав придбав саморобний пристрій для стрільби самопал, що являвся вогнепальною зброєю, незаконно його зберігав, дозволу на носіння зазначеного самопалу, його зберігання, придбання, виготовлення, передачу та збут підсудний ОСОБА_2 не мав, заходів до здачі даного пристрою до райвідділу не вжив. А з метою фальсифікації матеріалів дослідчої перевірки вручив саморобний пристрій для стрільби самопал потерпілому ОСОБА_3, який вилучили 12.08.2008 року працівники Диканської міліції.

В ході проведення судового слідства судом були досліджені всі докази, зібрані органами досудового слідства та судом з метою встановлення обєктивної істини по справі.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав, зазначивши, що дані злочини він не вчиняв, винним себе не вважає. При цьому пояснив суду, що він працює на посаді дільничного інспектора близько 4 років, і йому телефонують різні люди на мобільний телефон і повідомляють про пригоди та злочини. Так, 12 серпня 2008 року на його мобільний телефон зателефонувала залегендована особа (агент) і повідомив про те, що громадянин ОСОБА_3 носить при собі вогнепальну зброю самопал. Він відразу написав рапорт і зареєстрував його в ЖРЗПЗ. Затримання ОСОБА_3 та вилучення в нього самопалу проводили інші працівники міліції, він при даних діях був відсутній. На його думку у ОСОБА_3 є підстави оговорити його, оскільки він неодноразово складав адміністративні протоколи відносно ОСОБА_3, так-як він зловживає спиртними напоями і його поведінка буває не адекватною. Самопал ніколи в руках не держав і не знає звідки він узявся у потерпілого ОСОБА_3

При цьому, підсудний в більшості висловлював свої субєктивні міркування щодо дій працівників СБУ та працівників прокуратури Диканського району з розслідування даної кримінальної справи.

Однак винність підсудного ОСОБА_2, у вчиненні вище зазначених злочинів при обставинах, викладених вище в вироку, стверджена безпосередньо дослідженими та оголошеними в ході судового слідства наступними доказами:

показаннями потерпілого ОСОБА_3, котрий в ході судового слідства пояснив суду, що дійсно в період часу з 11 серпня 2008 року, він знаходився в кафе сел. Диканька, коли підїхав автомобіль з працівниками міліції і йому було запропоновано проїхати з ними до Диканського райвідділу міліції. Приїхавши до райвідділу його завели в кабінет дільничних інспекторів і почали бити. Потім відправили до кімнати для затриманих, де йому стало зле і працівники міліції були вимушені викликати швидку допомогу, яка надала йому допомогу. На вечір його вивили в дворик міліції, а потім він замерз і попросився назад до приміщення. На наступний день 12 серпня 2008 року з ранку він знову сидів у дворику міліції, де до нього підійшов ОСОБА_2, запитавши в нього про його стан. ОСОБА_2 посадив його в машину і вони поїхали до кафе, де ОСОБА_2 взяв бутилу горілки. Потім вони повернулися до райвідділу і зайшли до кабінету дільничних інспекторів де ОСОБА_2 дав йому горілки. Після чого запропонували в замін на його звільнення взяти самопал стрельнути з нього в себе в дома, щоб в подальшому працівники міліції вилучили в нього цей самопал та склали на нього адміністративний протокол. Від вживання горілки він спянів і заснув. Прийшов до тями в автомобілі працівників міліції на окраїні сел. Диканька вул. Дімітрова, де напевно ОСОБА_2 дав йому самопал і наказав вийти з автомобіля рухатися в напрямку по дорозі, через деякий час його затримав працівник ДАІ, а потім підїхали інші працівники міліції, які вилучили в нього самопал. При цьому зазначив суду, що був дуже пяний і всіх деталей в подробицях не памятає. Цивільний позов щодо стягнення з підсудного завданої йому моральної шкоди підтримує в повному обсязі, по мірі покарання підсудному покладається на розсуд суду;

заявою потерпілого ОСОБА_3 до прокуратури Диканського району від 20.08.2008 року, з проханням притягти до відповідальності працівників міліції, які незаконно утримували його в міліції та підсунули йому самопал, який в подальшому самі і вилучили (т. 1 а.с. 3);

показаннями свідка ОСОБА_4, котра в ході судового слідства декілька раз змінювала свої покази суду, але в остаточному допиті зазначила, що свідчення змінювала бо на неї здійснювався тиск працівниками міліції, і в подальшому вирішила говорити суду лише правду. Так, свідок підтвердила, що дійсно 12 серпня 2008 року, вона знаходилася в сел. Диканька, вул. Дімітрова де вона проживає, і чітко бачила, як до узбіччя підїхав автомобіль білого кольору в якому знаходилися працівники міліції в тому числі ОСОБА_2, і ОСОБА_3, якому ОСОБА_2 передав пакет і наказав йому іти в напрямок до бригади, а їхня машина відїхала до лісу. Через деякий час до ОСОБА_3 підїхали працівники міліції на автомобілі УАЗ, памятаю ОСОБА_5, який робив мені ще зауваження щоб я не стояла і не дивилася, як у ОСОБА_3 вилучають самопал та складають якісь протоколи. Дані пояснення, також підтверджуються протоколом відтворення обстановки та обставин події злочину з свідком ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 42-45) та повторним протоколом відтворення обстановки та обставин події злочину з свідком ОСОБА_4 (т. 5 а.с. 54-56);

показаннями свідка ОСОБА_7, котра в ході судового слідства пояснила суду, що дійсно в серпні 2008 року точної дати не памятає, її син ОСОБА_3 прийшов додому з слідами побиття, з його слів він був побитий працівниками міліції. В подальшому вони звернулися з заявою до прокуратури;

показаннями свідка ОСОБА_5, котрий в ході судового слідства пояснив суду, що працює на посаді слідчого і дійсно точної дати не памятає бо пройшло більше двох років, він проводив вилучення у громадянина ОСОБА_3 самопалу;

показаннями свідка ОСОБА_8, котрий в ході судового слідства пояснив суду, що дійсно перебував в Диканьському райвідділі точної дати не памятає і бачив там ОСОБА_3;

показаннями свідка ОСОБА_9, котрий в ході судового слідства пояснив суду, що підтверджує показання дані ним на досудовому слідстві та підтвердив суду, що дійсно ОСОБА_3, 11 серпня 2008 року перебував в ІТТ Диканьського райвідділу міліції, а також він викликав до нього швидку допомогу. Зазначивши, що хто його доставив до міліції і забрав з відти не знає;

показаннями свідка ОСОБА_10, котрий в ході судового слідства пояснив суду, що він працював і працює інспектором ДАІ, точної дати не памятає, але було це в літку 2008 році, він проїжджаючі на окраїні сел. Диканька вул. Дімітрова помітив пяного чоловіка, який рухався по узбіччю. Він зупинив його і виявив самопал, відразу зателефонував до чергового і викликав групу, і передав ОСОБА_3 їм. Після чого поїхав до Диканського райвідділу міліції та написав рапорт про дані події;

показаннями свідка ОСОБА_11, котрий в ході судового слідства пояснив суду, що він працював на посаді слідчого прокуратури Диканського району і проводив досудове слідство по вище зазначеній справі. Пояснивши, що свідок ОСОБА_3 ОСОБА_12, без тиску самостійно давала пояснення, які викривають ОСОБА_2, як особу, що передала самопал ОСОБА_3 При цьому зазначив, що всі інкриміновані ОСОБА_2 злочини вчинив, саме підсудний;

оголошеним в ході судового слідства висновком спеціаліста НДЕКЦ при ГУМВС України в Полтавській області № 618 від 14 серпня 2008 року, яким встановлено, що наданий на дослідження пристрій, який вилучено під час огляду у ОСОБА_3, являється нестандартною, дульнозарядною, гладкоствольною вогнепальною зброєю, виготовленою саморобним способом, по типу однозарядних пістолетів з гнотовим запаленням (т. 1 а.с. 38);

оголошеною в ході судового слідства постановою слідчого прокуратури Диканського району Полтавської області від 16 січня 2009 року, якою в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відносно ОСОБА_3, відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України (т. 3 а.с 47);

оголошеним в ході судового слідства висновком службового розслідування 17 відділу внутрішньої безпеки в Полтавській області СВБ ГУБОЗ МВС України по матеріалам службового розслідування по зверненню до прокуратури Диканського району громадянина ОСОБА_3, відповідно до висновку якої розгляд звернення ОСОБА_3 щодо неправомірних дій окремих співробітників міліції Диканського РВ ГУМВС України в Полтавській області припинити, а відомості викладені у ньому, визнати такими, що знайшли своє підтвердження (т.1 а.с. 11-18);

рапортом дільничного інспектора Дригоза А.В., на імя начальника Диканського РВ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_6, в якому він виклав завідомо неправдиві дані щодо володіння оперативною інформацією про наявність у ОСОБА_3 вогнепальної зброї, який зареєстровано в ЖРЗПЗ Диканського РВ ГУМВС України в Полтавській області за № 748 від 12 серпня 2008 року (т. 1 а.с. 27);

оголошеним в ході судового слідства журналом по камерного розміщення (т.1 а.с. 54-55), журналом надання медичної допомоги (т.1 а.с. 56-57), журналом обліку осіб (т.1 а.с. 58-60), журналом прийому громадян (т.1 а.с. 61-62), ЖРПЗ № 2 (т.1 а.с. 63-65), журналом обліку виводу з камер (т.1 а.с. 66-68), книгою обліку осіб, що доставлені в Диканський РВ УМВС (т.1 а.с. 69-73), книгою служби нарядів Диканського РВ УМВС (т.1 а.с. 74-79);

листом відділу боротьби з корупцією та організованою злочинністю Управління служби безпеки України в Полтавській від 31.10.2008 року за № 24/20-6212 п (т.1 а.с. 6).

Суд системно проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності вважає, що кваліфікація органами досудового слідства дій підсудного щодо кваліфікуючої ознаки, як спричинення тяжких наслідків за ст.ст. 365, 366 КК України не вірна і взагалі не знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, згідно з розясненням п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень»від 26 грудня 2003 року № 15, як тяжкі наслідки можуть визнаватися заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень або смерті, доведення його до самогубства, спричинення матеріальних збитків, які у 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян, розвал діяльності установи, створення ситуацій, що потягли людські жертви, а відповідно до п. 3 вище вказаної постанови, істотною шкодою можуть визнаватися порушення охоронюваних Конституцією України чи іншими законами прав та свобод людини і громадянина (право на свободу й особисту недоторканість тощо), підрив авторитету та престижу органів державної влади. За таких обставин кваліфікуюча ознака, дій підсудного за ст. 365 КК України, є спричинення істотної шкоди.

Тому, суд дослідивши матеріали кримінальної справи, дійшов висновку, що підсудний ОСОБА_2, винний в скоєнні злочинів, за вище вказаних обставин, зокрема в перевищенні влади та службових повноважень, які заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого ОСОБА_3 та державним інтересам, службовому підробленні та в незаконному придбанні, зберіганні, передачі вогнепальної зброї, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 365, 1 ст. 366, ч. 1 ст. 263 КК України.

Аналіз показань, даних потерпілим, вище зазначеними свідками в ході судового слідства та досліджені вище зазначені докази, а саме: матеріали кримінальної справи свідчать про те, що ОСОБА_3 дійсно 11-12 серпня 2008 року незаконно утримувався дільничним інспектором Дригоза А.В., в Диканському РВ УМВС України в Полтавській області, де ОСОБА_3 шляхом обману ОСОБА_2 напоїв спиртним, а в подальшому передав самопал з метою вилучення його у ОСОБА_3, склавши при цьому завідомо неправдивий рапорт і не викликають у суду сумніви щодо їх достовірності та правдивості.

Пояснення підсудного ОСОБА_2 про те, що він даних злочинів не вчиняв, а його оговорили, викликають у суду сумніви щодо їх достовірності та правдивості, бо вони обєктивно нічим не підтверджені, ґрунтуються лише на надуманих субєктивних твердженнях і дані підсудним з метою взагалі запобігти відповідальності.

Крім цього, суд даючи оцінку показанням підсудного, потерпілого і свідків виходить, також з того, що потерпілий та свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України за завідомо неправдиві показання, а підсудний не попереджається, що дає йому можливість уникаючи відповідальності говорити суду неправду.

При призначенні підсудному ОСОБА_2 покарання, суд виходить, із вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обумовлену тим, що він раніше не судимий, має молодий вік, позитивно характеризується за місцем роботи (т. 3 а.с. 107), за місцем реєстрації характеризується задовільно (т.3 а.с. 131 ), його сумлінну роботу на посаді дільничного до вчинення злочинів, що підтверджується замітками в газеті «Трудова Слава»(т.5 а.с. 16,17) та грамотами (т.5 а.с. 18-21). При цьому суд враховує і віктимність поведінки самого потерпілого ОСОБА_3, зокрема його залежність від алкоголю (т. 1 а.с. 121, 125).

Обставин, які помякшують або обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2, в ході судового слідства відповідно до вимог ст.ст. 66,67 КК України не виявлено. Обставину, що обтяжує відповідальність підсудного, яка зазначена в обвинувальному висновку вчинення злочину особою повторно (щодо ст. 365 КК України) суд вважає за необхідне виключити, так-як прокурор змінив обвинувачення відповідно до вимог ч. 3 ст. 277 КПК України виключивши епізод вчинення злочину щодо потерпілого ОСОБА_13, що підтверджується постановою про зміну обвинувачення в порядку ч. 3 ст. 277 КПК України від 06.05.2011 року (т.5 а.с. 59-65).

З урахуванням всіх вище вказаних обставин, позицію потерпілого, а також те, що підсудний ОСОБА_2, на час розгляду судом справи не являється надзвичайно небезпечною особою і його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за можливе обравши підсудному покарання у виді позбавлення та обмеження волі на певний строк, із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю призначити покарання за кожний злочин окремо, шляхом часткового складання призначених покарань відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, застосувати ст. 75 КК України звільнити його від покарання з випробуванням, встановивши обмеження, передбачені ст. 76 КК України.

Таке покарання на думку суду, буде співмірним та домірним вчиненим підсудним злочинам, необхідне і достатнє для виправлення і соціальної реабілітації підсудного ОСОБА_2, а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню підсудним нових злочинів і в повній мірі відповідатиме меті покарання.

Згідно медичного висновку про стан здоровя та необхідність застосування примусового лікування від пянства від 08.12.2008 року, ОСОБА_2 здоровий, працездатний, мір протиалкогольного, протинаркотичного лікування не потребує (т. 3 а.с. 126).

Потерпілим ОСОБА_3 заявлено цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди завданої підсудним ОСОБА_2, в сумі 100000 гривень (т.3 а.с. 91).

Задовольняючи позовні вимоги потерпілого-позивача ОСОБА_3 до підсудного-відповідача ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди частково, суд вважає дану суму дещо завищеною, і виходить із вимог ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України та із засад визначених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності, розумності, а також із того, що потерпілий зазнав душевних страждань у звязку з протиправною поведінкою підсудного щодо нього. Системно проаналізувавши все вище викладене, матеріали по справі в їх сукупності, суд вважає, що моральним стражданням, заподіяним потерпілому ОСОБА_3, відповідатиме сума в розмірі 3000 гривень, яка буде співмірною вчиненому підсудним ОСОБА_2, протиправному діянню, реальною і дієвою щодо відновлення психологічного стану потерпілого.

При цьому, суд враховує також і реальну можливість підсудного ОСОБА_2, по сплаті нанесеної моральної шкоди.

Речові докази та судові витрати по вище зазначеній кримінальній справі відсутні (т. 3 а.с. 179).

Речі вилучені у ОСОБА_2, при затриманні його в порядку ст. 155 КПК України, необхідно повернути підсудному ОСОБА_2, зокрема мобільний телефон, який знаходиться в опечатаному конверті під № 2. Диски та касети з аудіо та відео записами, які знаходяться в конвертах під № 1, 3, 4, 5, 7, 8 необхідно зберігати при матеріалах кримінальної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 365, 1 ч.1 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_2 покарання: по ч. 1 ст. 366 КК України 1 (один) рік обмеження волі з позбавленням його права обіймати посади в правоохоронних органах, які повязані зі здійсненням функцій представника влади на строк 2 (два) роки.

Призначити ОСОБА_2 покарання: по ч. 1 ст. 365 КК України 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням його права обіймати посади в правоохоронних органах, які повязані зі здійсненням функцій представника влади на строк 3 (три) роки.

Призначити ОСОБА_2 покарання: по ч. 1 ст. 263 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України враховуючи вимоги ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_2 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням його права обіймати посади в правоохоронних органах, які повязані зі здійсненням функцій представника влади на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від покарання, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 п.п. 3, 4 КК України покласти обовязки на ОСОБА_2 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягти з підсудного ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_3 3000 (три тисячі) гривень.

Мобільний телефон, який знаходиться в опечатаному конверті під № 2 повернути підсудному ОСОБА_2

Диски та касети з аудіо та відео записами, які знаходяться в конвертах під № 1, 3, 4, 5, 7, 8 необхідно зберігати при матеріалах кримінальної справи.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_2, до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя