Справа № 1-451/2008р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня 2008 року Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області

в складі :
головуючого - судді Петрової О.Ф.

при секретарі Сніжко
І.М.,

з участю прокурора
Мітіна Д.В.,

захисника ОСОБА_5,

малолітнього потерпілого ОСОБА_2,

законного представника

малолітнього потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія
кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, з
професійно-технічною освітою,
одруженого, невійськовозобов'язаного, інваліда ІІ групи, не маючого судимості,
проживаючого в АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 125 КК України , -

ВСТАНОВИВ :

Підсудний вчинив умисне легке
тілесне ушкодження за таких обставин:

13 травня 2008 року близько 9год.
15хв. ОСОБА_1, знаходячись в приміщенні Шарівської загальноосвітньої школи, на
ґрунті особистих неприязних стосунків, що раптово виникли, умисно вдарив
малолітнього ОСОБА_2 кулаком
в область живота, чим спричинив останньому тілесне ушкодження в вигляді забою
передньої черевної стінки, яке згідно висновку судово-медичної експертизи
відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Підсудний визнав себе винним
повністю та відповідаючи на запитання показав, що 13 травня 2008 року вранці
сестра дружини повідомила, що учні п'ятого класу збираються бити його сина
ОСОБА_3, який на той час навчався в першому класі. Він разом з дружиною пішов
до школи. Жінка попрямувала до вчительської, а він залишився в коридорі. Коли
пролунав дзвінок, на перерву з кабінету вийшли учні п'ятого класу. Він зупинив
хлопця, як пізніше дізнався ОСОБА_2, та запитав, хто збирається бити його сина
ОСОБА_3. Останній відповів, що він не знає. Тоді він вдарив його кулаком лівої
руки в живіт, від чого хлопець впав на підлогу, охопивши себе руками, та почав
плакати. В цей час вийшла класний керівник п'ятого класу, яка дізналась про те,
що він вдарив ОСОБА_2, підвела хлопця з підлоги та завела до вчительської, а
він, ОСОБА_1, після цього пішов додому.

Свої дії підсудний пояснює тим, що
хворіє на цукровий діабет і це сприяло тому, що він був в схвильованому стані.

Суд, керуючись ч.3 ст.299 КПК
України та враховуючи думку учасників судового розгляду, визнав недоцільним
дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не
оспорюються, та дійшов висновку про винність підсудного у вчиненні злочину,
який суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК
України як умисне легке тілесне ушкодження, оскільки підсудний, усвідомлюючи
суспільно небезпечний характер свого діяння, наніс один удар потерпілому,
передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, внаслідок
чого спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Призначаючи підсудному покарання,
суд враховує, що він вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, який довів до
кінця.

Підсудний являється особою, що не
має судимості. За місцем проживання він характеризується позитивно. Суд також
враховує стан здоров'я підсудного, який є інвалідом ІІ групи, та членів його
сімґї: малолітнього сина, який потребує лікування, та дружини - інваліда ІІ
групи.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
підсудного, суд визнає його щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання -
вчинення ним злочину щодо малолітнього.

Враховуючи викладене, суд вважає,
що підсудному можливо призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК
України у виді штрафу в розмірі тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з урахуванням тяжкості злочину та
майнового стану винного.

Цивільний позов не заявлено.

Судових витрат та речових доказів
по справі немає.

Керуючись ст. ст. 321-324 КПК
України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за
ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання в виді штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень.

До набрання вироком законної сили
запобіжний захід щодо засудженого залишити без змін - підписку про невиїзд.

Апеляцію на вирок може бути подано
до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський
міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту проголошення вироку.

Головуючий