АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/3789/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11КП/790/1083/15 Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.286ч.2 КК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6

адвоката - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 635/3789/14-к по обвинуваченню ОСОБА_9 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.286ч.2 КК України
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та прокурора на вирок Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Харківського районного суду Харківської області 30 березня 2015 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого
визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; зараховано в строк відбування покарання час досудового тримання під вартою з 15 березня 2014 року по 12 травня 2014 року; задоволено цивільний позов ОСОБА_8 , стягнуто з обвинуваченого на його користь 290000гривень на відшкодування моральної шкоди; стягнуто з обвинуваченого в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням авто технічних експертиз 1173 гривень 60 копійок; вирішено долю речового доказу.
З цим вироком частково не погодилися обвинувачений, його захисник та прокурор, який приймав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції які подали апеляційні скарги. Обвинувачений просив змінити вирок, застосувавши вимоги ст.75 КК України, його захисник просив, крім зазначеного, зменшити суму морального відшкодування, а прокурор просив збільшити строк основного покарання до 4-х років позбавлення волі.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, його представника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:
Оскаржуваним вироком було встановлено, що ОСОБА_9 15 березня 2014 року приблизно о 18 год. 15 хв., керуючи автомобілем "Мазда-323", р.н. НОМЕР_1 , на 22 км. + 750 м. автошляху «Харків-Липці» у с. Ч.Тишки Харківського району Харківської області грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_11 та малолітнього ОСОБА_12 , які в цей час у групі пішоходів перетинали проїзну частину зліва направо по ходу його руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 була смертельно травмована, причиною її смерті стала: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу та внутрішньочерепних крововиливів, а пішоходу ОСОБА_12 було заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді зачиненої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку з легкими клінічними проявами, гематома чолової області. Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_9 , які знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією та наслідками, полягали в тому, що він, керуючи транспортним засобом, проявив неуважність, не зорієнтувався в дорожній обстановці, при виникненні небезпеки для руху у вигляді групи пішоходів, які перетинали проїзну частину один за одним зліва направо по ходу його руху, та яких він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а змінив напрямок руху вліво, виїхав на зустрічну смугу, де і допустив наїзд на зазначених пішоходів, які рухались в кінці вище вказаної групи пішоходів, що спричинило тяжкі наслідки.
Обставини події та правильність кваліфікації дій обвинуваченого сторонами не оспорені.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції достатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом першої інстанції в судовому засіданні досліджувалися дані про особу обвинуваченого. При цьому, було встановлено, що він раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працевлаштований, за попереднім місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується задовільно. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено. Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд врахував його щире каяття у скоєному, добровільне відшкодування потерпілому матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди.
При призначенні покарання обвинуваченому, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд також врахував вік обвинуваченого, його репутацію за останнім місцем роботи, позицію потерпілого та його представника, які наполягали на призначенні обвинуваченому покарання саме у виді трьох років позбавлення волі.
Таким чином, суд першої інстанції достатньою мірою врахував сукупність позитивних даних про особу обвинуваченого, те, що він вчинив необережний злочин, а тому, також обґрунтовано, суд першої інстанції вважав, що обвинуваченому достатньо буде призначення покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене. Крім того, суд обґрунтовано призначив додаткове покарання у вигляді позбавлення спеціального права. Призначене покарання узгоджується з вимогами ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстав вважати таке покарання надмірно суворим, як зазначали обвинувачений та його захисник, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням обставин, що пом?якшують покарання, думки потерпілого, який просив не позбавляти обвинуваченого волі, дій останнього з часткового відшкодування завданої шкоди, неможна погодитися і прокурором щодо того, що реальне позбавлення волі на 3 роки з позбавленням спеціального права є надто м?яким покаранням.

Суд першої інстанції виважено поставився до визначення покарання і призначив його в межах, достатніх як для кари обвинуваченого, так і для запобігання скоєння ним нових злочинів. Таке покарання є не тільки законним, а й справедливим.

Неможна погодитися й з думкою захисника щодо необґрунтовано завеликої суми, яку було стягнуто на відшкодування моральної шкоди. В даному випадку смертю ОСОБА_11 заподіяно значних душевних страждань не тільки її чоловікові потерпілому ОСОБА_8 , а й малолітній дитині загиблої та потерпілого ОСОБА_12 , крім того, дитина зазнала фізичних страждань у зв?язку з тілесними ушкодженнями, що були заподіяні обвинуваченим самій дитині.

Таким чином підстав для будь-яких змін вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 та прокурора залишити без задоволення.
Вирок Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ ___________________ ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15