Справа №489/7428/14-к 02.04.2015 02.04.2015 02.04.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
02 квітня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина Росії, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , Ямало-Ненецького автономного округу, Росія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/212/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч.1 ст.187 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь:

· держави витрати на проведення експертизи в сумі 294 грн. 84 коп.;

· потерпілої ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що суд призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що суд призначаючи покарання ОСОБА_6 формально врахував характер суспільної небезпеки та ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також безпідставно не врахував, що обвинувачений частково визнав свою вину, офіційно не працює, завдану шкоду потерпілій ОСОБА_10 не відшкодував.

Вважає, що призначене покарання майже у мінімальному розмірі є явно несправедливим, внаслідок м`якості.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.10.2014 року о 04 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні магазину «Крепость», розташованого за адресою: пр. Жовтневий 22/1 в м. Миколаєві, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння чужим майном, вчинив напад на ОСОБА_10 , застосовуючи погрозу насильством, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилося в погрозі застосування канцелярського ножа, заволодів грошовими коштами ФОП « ОСОБА_11 », які знаходились у касі, на загальну суму 890 грн. В подальшому, ОСОБА_6 почав наносити удари по голові та тулубу потерпілій ОСОБА_10 для припинення опору останньої, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою).

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржується.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на незаконність вироку щодо ОСОБА_6 з мотивів невідповідності призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок м`якості, є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами та доповненнями, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, які щиро покаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Зазначені вимоги судом першої інстанції було дотримано.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України, врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень ст.12 КК, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Окрім цього, суд вірно взяв до уваги та послався на характер злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується задовільно, а також обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Зважив суд і на відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Врахувавши всі обставини та дані про особу обвинуваченого, в тому числі й ті на які посилається апелянт, суд призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст.187 КК у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців.

Виходячи із принципів необхідності і достатності покарання, а також, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності вперше, визнав свою вину та вибачився перед потерпілою, суд дійшов правильного висновку, що призначене покарання в такому розмірі є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Рішення суду належним чином мотивоване, не суперечать вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання.

Апеляційний суд вважає таке покарання справедливим, а тому не вбачає підстав для призначення більш суворого.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що при призначені покарання суд формально врахував характер суспільної небезпеки та ступінь тяжкості вчиненого злочину, не відповідають дійсності.

Таким чином, підстав для задоволення вимог, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, не має.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Ленінського району м. Миколаєва ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2015 року стосовно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: