Справа № 541/2946/13-к
Провадження № 1-кп/541/135/2013
У Х В А Л А

16 жовтня 2013 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого - Чернюк В.Д.,

при секретарі Міщанін Т.М.,

з участю: прокурора Кінько О.Є.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в м. Миргороді, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000771 від 25.05.2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

по ст. 366 ч. 1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Обвинувальний акт з додатками за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, переданий на розгляд судді 03 жовтня 2013 року.

Угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором та обвинуваченим від 30 вересня 2013 року, сформульовано обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням відповідної статті закону України про кримінальну відповідальність, узгоджене покарання та відповідні наслідки, укладення, затвердження і невиконання такої угоди.

Заслухавши у підготовчому судовому засіданні сторін кримінального провадження, які наполягали на затвердженні угоди про визнання винуватості, вивчивши її зміст, та умови, перевіривши на відповідність вимогам КПК України, слід дійти висновку про наявність підстав для відмови у її затвердженні у звязку з тим, що така угода вочевидь суперечить вимогам закону зі слідуючих обгрунтувань.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого та у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Вивченням змісту та форми угоди про визнання винуватості, а також обвинувального акту встановлено, що в цих процесуальних документах містяться суттєві протиріччя щодо самої суті обвинувачення, оскільки фактично описується вчинення ОСОБА_2, як службовою особою, ряду епізодів складення та видачі завідомо неправдивих документів, а в резолютивній частині обвинувального акту вказується на вчинення обвинуваченим такого виду службового підроблення, як внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Ні обвинувальний акт, ні угода про примирення не містять чіткого описання того, в які конкретно офіційні документи, коли та де саме обвинуваченим були внесені завідомо неправдиві відомості / а.п. 1 3, 7 11 /. При цьому при направленні обвинувального акту з угодою про визнання винуватості прокурором, як специфічним учасником кримінального провадження та представником сторони обвинувачення, не прийнято до уваги те, що за диспозицією ст. 366 ч. 1 КК України складення та видача завідомо неправдивих документів і внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей є окремими видами службового підроблення, з огляду на що правова кваліфікація обвинувачення, викладена в угоді є не конкретною та через це фактично вказує на порушення прав обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення. Відтак умови угоди про визнання винуватості порушують права обвинуваченого, як сторони захисту та суперечать вимогами Кримінального процесуального кодексу України і зокрема його ст. 472 ч. 1.

Узгоджуючи відповідне покарання в угоді про визнання винуватості, особами, які її підписали, не враховано ту обставину, що перелік обставин, які помякшують покарання, наведений лише у ч. 1 ст. 66 КК України, і тільки суд вправі відповідно до положень ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання визнати такими, що його помякшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

З огляду на це посилання в угоді ( при відсутності такого посилання у обвинувальному акті ) на те що обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченого, є „кримінальне правопорушення невеликої тяжкості не заслуговує на увагу, оскільки це не є обставиною, зазначеною у ч. 1 ст. 66 КК України, а є видом класифікації злочинів, передбаченим ст. 12 КК України.

Крім того, слід зауважити, що призначення більш мякого виду покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України можливе лише за наявності кількох обставин, що помякшують покарання і є виключним правом суду, оскільки в цій статті ( на відміну від положень ч. 2 ст. 75 КК України ) не передбачено можливості того, що сторони кримінального провадження при укладенні угод вправі узгоджувати покарання, а суд приймати рішення про затвердження угод, в тому числі і про визнання винуватості, з застосуванням ст. 69 КК України.

Таким чином, узгоджене сторонами кримінального провадження в угоді про визнання винуватості покарання вочевидь не відповідає вимогам ст. ст. 66, 69 КК України.

Згідно пунктів 1, 3 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону і умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

З урахуванням викладеного законних підстав для затвердження цієї угоди немає, оскільки її умови порушують права обвинуваченого, як сторони захисту, в частині можливості захисту від конкретного обвинувачення, а умови угоди про визнання винуватості в частині призначення узгодженого покарання, не відповідають положенням ст. ст. 66, 69 КК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369, 372, 369 ч. 4, 472, 474 ч. 7 п. п. 1, 3 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

1. У затвердженні угоди про визнання винуватості від 30 вересня 2013 року між старшим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 і обвинуваченим по ст. 366 ч. 1 КК України ОСОБА_2 відмовити.

2. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000771 від 25.05.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_2 по ст. 366 ч. 1 КК України повернути прокурору Полтавської області для організації досудового розслідування в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4