У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Філатова В.М. і Школярова В.Ф.,

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула в
судовому засіданні в м. Києві 06 березня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засудженої ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 на судові
рішення щодо неї.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 27 липня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
раніше неодноразово судима, останній раз 15 березня 2004 року за ч.2
ст. 309 КК України на 3 роки 6
місяців позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнена від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

засуджена за ч.2 ст. 190 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК
України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за
попереднім вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 15 березня 2004
року й остаточно визначено за сукупністю вироків 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 96 ч.2 КК
України ОСОБА_1 призначено примусове лікування від наркоманії за місцем
відбування покарання.

Ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 7 грудня 2005 року зазначений вирок щодо ОСОБА_1
змінено, виключено вказівку суду про застосування до ОСОБА_1 відповідно до ст.
96 КК України примусового лікування від наркоманії.

Як встановив суд, ОСОБА_1 у період з 21 травня
2004 року по 30 травня 2004 року шляхом обману та зловживання довірою, нібито
маючи намір здати в оренду квартиру
АДРЕСА_1, за обставин, встановлених судом та детально наведених у вироку,
заволоділа грошима потерпілих: ОСОБА_3 в
сумі 500 грн., ОСОБА_4 - 50 грн., ОСОБА_5 - 700 грн., ОСОБА_6 - 480 грн.,
ОСОБА_7 - 300 грн., ОСОБА_8- 260 грн.

Засуджена
ОСОБА_1 у касаційній скарзі порушує питання про скасування судових рішень щодо
неї і повернення справи на новий судовий розгляд. Посилається на те, що
органами досудового слідства і судом допущені істотні порушення вимог
кримінально-процесуального законодавства, що призвело до безпідставного її
засудження. Стверджує, що гроші від претендентів на оренду житла отримувала з метою вибрати найбільш надійного
та заможного наймача, а іншим - повернути гроші або запропонувати іншу квартиру. Вважає, що суд не дослідив усіх обставин справи, які мали істотне значення для
прийняття правильного рішення у справі, в вирок ґрунтується на суперечливих та
неперевірених доказах.

Касаційна скарга захисника засудженої ОСОБА_2 за змістом аналогічна
скарзі засудженої.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора про
залишення касаційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів вважає, що вони
задоволенню не підлягають.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину підтверджена сукупністю зібраних по
справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу вироку
доказів, зокрема, послідовними показаннями потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, та ОСОБА_4 про обставини заволодіння засудженою
шляхом обману їх грошима, показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які були очевидцями злочинних дій ОСОБА_1 і детально
розповіли про обставини вчинення нею цих дій, даними протоколів огляду, іншими доказами.

Обставини шахрайських дій визнала і сама засуджена ОСОБА_1, стверджуючи, що
гроші отримала від шістьох потерпілих саме за оренду квартири АДРЕСА_1, починаючи з 01 червня 2004
року.

Не оскаржує наведене ОСОБА_1 і в
касаційній скарзі, посилаючись на те, що
гроші від усіх квартиронаймачів вона
отримувала з метою вибрати найбільш надійного та заможного наймача.

Уся сукупність зібраних по справі
доказів була ретельно проаналізована
судом, що дало можливості дійти обґрунтованого висновку про доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину. Тому
викладені у скаргах доводи про
незаконність засудження ОСОБА_1 колегія суддів вважає безпідставними.

Слід визнати необґрунтованими й доводи у скаргах про неповноту досудового
та судового слідства та невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, оскільки вивченням матеріалів
справи не встановлено даних, які
б свідчили про неповноту чи необ'єктивність
дослідження слідчими органами та судом обставин
справи.

Те, що в судовому засіданні не було допитано усіх потерпілих та свідків і
показання окремих із них було оголошено, не вплинуло на повноту судового слідства.

Твердження у скаргах засудженої та її захисника про те, що суд не дав
належної оцінки заявам потерпілих, що вони в міліцію звернулися передчасно і
претензій до ОСОБА_1 не мають, є безпідставними.

Ці доводи були детально розглянуті судами першої і апеляційної
інстанцій і спростовані наведеними у вироку доказами.

На підставі цих доказів суд
правильно кваліфікував дії
засудженої за ч.2 ст.190 КК України.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування
чи зміну вироку у справі не встановлено.

Покарання засудженій призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня
тяжкості вчиненого нею злочину, даних про особу винної та обставин, що пом'якшують
покарання, тому колегія
суддів не вбачає підстав для його пом'якшення.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні касаційних
скарг засудженої ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2

с у д д і :

Федченко О.С. Філатов
В.М.
Школяров В.Ф.