У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у
кримінальних справах у складі:

Головуючого

Вус С.М.

суддів

Коротких О.А., Таран Т.С.

за участю прокурора

Матюшевої О.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 20 березня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами
захисника ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2 та касаційним поданням прокурора на
вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 лютого
2006 року, яким засуджено :

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
не судимого -

за
ст. 289 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років
позбавлення волі;

за
ст. 358 ч. 3 КК України на 2 роки обмеження волі.

На
підставі ст. 70 КК України ОСОБА_3 призначено покарання на 5 років позбавлення
волі.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного
покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно
до ст. 76 КК України ОСОБА_3 зобов'язано повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше
не судимого -

за ст.
289 ч. 3 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є власністю засудженого.

В
апеляційному порядку справа не переглядалася.

ОСОБА_3
та ОСОБА_2 засуджено за те, що вони 27 листопада 2005 року, близько 9 години,
за попередньою змовою між собою, знаходячись на паркувальному майданчику, що
поблизу кафе “Імперія” с. Серебрія Могилів-Подільського району Вінницької
області, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я
потерпілого, незаконно заволоділи належним ОСОБА_5 автомобілем ВМВ-520 вартістю
106254 гривні.

Крім
того, 27 листопада 2005 року, під час затримання у ОСОБА_3 було виявлено та
вилучено посвідчення працівника Служби безпеки України, видане на його ім'я,
прізвище та по-батькові з відповідними реквізитами та яке згідно з висновком
експертизи виготовлене не підприємством виробником, що здійснює випуск даних бланків,
яке він використав 26 листопада 2005 року під час поселення в готель “Турист”,
що в м. Могилів-Подільський Вінницької області.

У
касаційному поданні прокурор просить вирок щодо засуджених змінити, виключивши
кваліфікуючу ознаку за ст. 289 ч. 3 КК України - “щодо транспортного засобу
вартість якого у двісті п'ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум
доходів громадян”. На обґрунтування своїх вимог вказує на те, що Законом
України від 29.09.2005 року ст. 289 КК України викладена у новій редакції, де
вказано, що шкода визнається великою у разі заподіяння реальних збитків.

У
касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 просить
вирок змінити, виключити кваліфікуючу ознаку за ст. 289 ч. 3 КК України - “щодо
транспортного засобу вартість якого у двісті п'ятдесят разів перевищує
неоподаткований мінімум доходів громадян” та пом'якшити призначене засудженому
покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Своє прохання обґрунтовує тим, що
ст. 289 КК України викладена у новій редакції. Вважає, що призначаючи ОСОБА_4
покарання суд не врахував всі обставини справи.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 наводить аналогічні скарзі захисника
підстави для скасування постановленого щодо нього рішення.

Заслухавши
доповідь судді, міркування прокурора про задоволення касаційного подання
прокурора та касаційних скарг захисника і засудженого, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи подання та скарг, колегія суддів вважає, що
касаційне подання прокурора, касаційні скарги захисника та засудженого слід
задовольнити з таких підстав.

Так,
колегія суддів, погоджуючись з твердженнями касаційного подання прокурора та
касаційних скарг захисника і засудженого,
відповідно до ст. 5 КК України, вважає за необхідне виключити з
мотивувальної частини вироку по епізоду незаконного заволодіння транспортним
засобом, у зв'язку з новою редакцією ст. 289 КК України, таку кваліфікуючу
ознаку - як “щодо транспортного засобу вартість якого у двісті п'ятдесят разів
перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян”, оскільки вчиненим ОСОБА_3
і ОСОБА_4 злочином реальних збитків потерпілому заподіяно не було.

Крім
того, колегія суддів також вважає, що посилання захисника ОСОБА_1 та
засудженого щодо суворості призначеного ОСОБА_4 покарання заслуговує на увагу.

Як убачається
з матеріалів справи, суд, призначаючи ОСОБА_3 покарання та звільняючи
останнього від призначеного покарання з випробуванням врахував, що він вину
визнав повністю, щиро розкаявся, матеріальні збитки відшкодував повністю,
прохання потерпілого щодо не призначення ОСОБА_3 суворого покарання.

У той
час, суд не навів та не врахував таких же обставин щодо ОСОБА_2

З
урахуванням всіх обставин справи та даних щодо особи засудженого, колегія
суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі,
встановленої санкцією інкримінованої статті.

Керуючись
ст.ст. 395-396 КПК України, колегія суддів Верховного Суду України -

у х в а л и л а :

Касаційне
подання прокурора, касаційні скарги захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2
задовольнити.

Вирок
Могилів - Подільського міськрайонного
суду Вінницької області від 20 лютого 2006 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4
змінити.

Пом'якшити
призначене ОСОБА_4 покарання за ст. 289 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69
КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого.

Виключити
з вироку кваліфікуючу ознаку дій засуджених - “щодо транспортного засобу вартість якого у двісті
п'ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян”.

У решті
цей вирок залишити без зміни.

Судді :