АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м.Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2014 року за №0009854 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В.Геташен Мартунівського ройону Вірменії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 01.06.2009 року Деснянським районним судом міста Чернігів за ч.1 ст.187, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років і 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 20.12.2011 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 рік 2 місяці і 2 дні,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, з апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Вирішено питання про речові докази.
За даним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 31 липня 2014 року о 00.15 год., знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, повторно, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 та шляхом ривка зірвав з її плеча сумку з особистими речами, чим вчинив відкрите викрадення чужого майна. Діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 було завдано матеріального збитку на загальну суму 8892 грн. 79 коп.

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчиненого злочину та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі винного, а також неправильного застосування ст.75 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання по ч.2 ст.186 КК України, не взяв до уваги той факт, що він раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, за які відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив грабіж. За таких обставин вважає призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки м`яким.

Крім цього, з наведених вище підстав вважає, що суд також неправильно та необґрунтовано застосував до обвинуваченого положення ст.75 КК України і звільнив його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. В решті просить вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.349 КПК України суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу винного.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України учасниками кримінального провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.
Відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного. При цьому суд правильно визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого його щире каяття та відшкодування потерпілій завданого злочином збитку, та не встановив обставин, що обтяжують його покарання.
З цих підстав колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість призначення ОСОБА_7 покарання по ч.2 ст.186 КК України у розмірі мінімального строку, визначеного санкцією даної статті, а наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи цього не спростовують. З урахуванням цього апеляційна скарга прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.
Разом із цим, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнив його від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Згідно ухваленого судом першої інстанції вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, який відповідно до положень ч.4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, раніше судимий за вчинення корисливого злочину до позбавлення волі, до якого було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після відбуття покарання на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин.
Наведені обставини свідчать про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення.
Разом із цим, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд у вироку не навів мотивів, з яких він дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.
З урахуванням тяжкості злочину, особи винного та наведених обставин колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без відбування ним покарання у виді позбавлення волі, а тому вирок суду в частині застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням підлягає скасуванню.
З метою виконання вироку суду апеляційної інстанції, по якому ОСОБА_7 засуджено до позбавлення волі і який набирає чинності з моменту проголошення та враховуючи, що обвинувачений ухилявся від явки до суду та оголошувався в розшук, взяти його під варту в залі суду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва задовольнити частково.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року, постановлений щодо ОСОБА_7 в частині застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, скасувати.
Постановити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

В решті вирок залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його затримання з 17.05.2015 по 18.05.2015.

Строк покарання ОСОБА_7 обраховувати з 18 травня 2015 року, взявши його під варту в залі суду.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3