Справа № 215/7146/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України про приведення покарання призначеного вироком у відповідність до положень чинного законодавства України, заміну покарання більш м`яким, -
В С Т А Н О В И В :

До суду з клопотанням про про приведення покарання призначеного за вироком у відповідність до положень чинного законодавства України, заміну покарання більш м`яким, звернувся ОСОБА_4 і просить: - визнати застосування до нього покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що порушує ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 9 Конституції України, позбавляє його можливості на умовно дострокове звільнення; - замінити йому невідбуту частину покарання у виді довічного позбавлення волі на обмежений альтернативний строк 15 років позбавлення волі, як максимально встановлений законодавством. В обґрунтування клопотання вказав, що до засуджених, що відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується умовно-дострокове звільнення, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким. Таким чином, законодавством України не передбачено жодної можливості звільнення засудженого до довічного позбавлення волі. Його клопотання ґрунтується на ряді рішень Європейського суду по правам людини, але в основу клопотання покладено рішення від 9 липня 2013 року "Вінтер та інші проти Сполученого королівства Великобританія".
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання.
Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного, та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. При цьому зазначив, що заміна покарання на більш м`яке може мати місце лише у випадку визначеного конкретним строком покарання, в даному ж випадку особа засуджена до довічного позбавлення волі, або клопотанням про помилування.
Заслухавши засудженого, його захисника, думку прокурора, дослідивши заяву засудженого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання засудженого, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2009 р. ОСОБА_4 визнаний винним і засуджений: за ст. 115 ч. 2 п.п. 4, 7, 12 КК України до довічного позбавлення волі; за ст. 296 ч. 4 КК України до семи років позбавлення волі; за ст. 304 КК України до чотирьох років позбавлення волі; за ст. 190 ч. 1 КК України до двох років обмеження волі, відповідно ч.1ст. 70 КК України остаточно визначено до відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України від 25.08.2009 року вирок відносно ОСОБА_4 змінено з перекваліфікацією дій засудженого з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України та призначено за цією статтею покарання 2 роки позбавлення волі з остаточним покаранням у вигляді довічного позбавлення волі.
Відповідно до п. п. 3, 13, 14 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання, зокрема про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Положеннями статті 51 КК України передбачено, як окремі види покарань за вчинення злочинів, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
Таким чином, зі змісту положення частини першої статті 82 КК України вбачається, що законодавством передбачено лише можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.
Крім того, відповідно до п.3 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, засуджених за вчинення особливо-тяжких злочинів, можливе за умови відбуття ними не менше двох третин строку покарання, такий строк визначається при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ст. 63 КК України. Покарання ж у виді довічного позбавлення волі, призначене у відповідності до ст. 64 КК України, не має строкового виміру, тому вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, є неможливим.
Згідно з частиною третьою статті 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахування за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
З вироку від 28.04.2009 р. вбачається, що злочин за який призначено довічне позбавлення волі ОСОБА_4 було вчинено 1 вересня 2008 року, тобто на момент вчинення інкримінованого йому злочину діяв Кримінальний Кодекс України 2001 року, яким за ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктами 4, 7, 12 частини другої цієї статті.
Відповідно до частини другої статті 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Таким чином, призначене судом ОСОБА_4 покарання за п.п. 4, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі повністю відповідає вимогам чинного кримінального закону, оскільки злочин, у вчиненні якого його визнано винним за вироком суду, вчинено після набрання чинності КК України 2001 року.
Засуджений ОСОБА_4 , в обґрунтування клопотання послався в тому числі на рішення Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританія" як на підставу для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
У вказаній справі «Вінтер та інші проти Сполученого королівства» (Vinter and others v. United Kingdom) Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що рішення засудити позивачів до по життєвого тюремного ув`язнення, без можливості його перегляду, не відповідає ст. 3 Конвенції. В той же час в даній справі Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що наявність в національному законодавстві покарання у виді довічного позбавлення волі не суперечить вимогам ст. 3 Конвенції. Велика палата тлумачить положення ст. 3 Конвенції як такі, що вимагають надання можливості скорочення терміну тюремного ув`язнення, шляхом відповідного перегляду. Важливо відзначити, що Велика Палата неодноразово підкреслює, що її висновки у вищевказаному контексті є обмеженими для застосування в рамках національної юрисдикції Сполученого Королівства, і що питання форми і тимчасових рамок перегляду рішень про призначення довічного тюремного ув`язнення в якості міри покарання відносяться до компетенції судів національної юрисдикції. Велика Палата також висловила думку, що в її завдання не входить встановлювати терміни для перегляду питання про продовження тюремного ув`язнення. Разом з тим вона аналізує існуючу національну та міжнародну практику (у тому числі, наприклад, статтю 77 Римського статуту Міжнародного кримінального суду і відповідні положення установчих документів різних міжнародних кримінальних трибуналів), згідно якої такий перегляд повинен відбуватися вперше не пізніше 25 років після вироку до довічного позбавлення волі, а далі - на періодичній основі. Також Суд не визнав своїм завданням визначати форму (рішення органу виконавчої або судової влади), яку може приймати перегляд.
Таку форму перегляду в Україні визначено ч. 2 ст. 87 КК України, як помилування Президентом України.
За таких обставин, підстави для задоволення клопотання і заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке відсутні.
На підставі викладеного, ст. ст. 4, 51, 63, 64, 82, 87 КК України, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , засудженого вироком від 28.04.2009 р. Апеляційного суду Дніпропетровської області до довічного позбавлення волі за ст. 115 ч. 2п.п. 4, 7, 12, ст. 296 ч. 2, ст. 304, ст. 190 ч. 1 КК України, про приведення покарання призначеного за цим вироком у відповідність до положень чинного законодавства України, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом 7 ми днів з дня її оголошення, а засудженим з дня вручення копії ухвали.

Суддя: