Провадження №11-кп/772/460/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000458 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2015, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, одруженого, не працюючого, з середньою освітою, маючого на утриманні малолітнього сина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

· за ст. 198 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи.

Згідно п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування призначеного покарання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 3299грн судових витрат, а в іншій частині цивільний позов потерпілої залишено без розгляду.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , в період часу з грудня місяця 2011 року по грудень місяць 2012 року, достовірно знаючи про те, що автомобіль марки «Мазда 3» червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який він придбав у гр. ОСОБА_10 на авто ринку в м. Києві за 10 600 доларів СІЛА, був проданий йому злочинним шляхом, та незважаючи на численні прохання законного власника автомобіля марки «Мазда 3» потерпілої ОСОБА_9 , автомобіль не повернув, а зберігав його в м. Вінниця біля будинку де проживав по АДРЕСА_2 та в подальшому при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, дати та часу, збув невідомій особі в м. Вінниці за 3 000 доларів США.

Не погодившись з вироком суду, потерпіла подала апеляційну скаргу в якій просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2015 скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 198 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, відмовити ОСОБА_8 у застосуванні Закону України «Про амністію» та залити без розгляду її цивільний позов в частині відшкодування майнової та моральної шкоди.

На думку потерпілої судом безпідставно застосовано до ОСОБА_8 ст. 75 КК України та звільнено його від відбування призначеного покарання, оскільки судом не враховано таку обтяжуючу обставину, як вчинення злочину щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності, а пом`якшуюча обставина - щире каяття, не може бути взята судом до уваги, оскільки зізнання було здійснено особою, яка була викрита.

Крім того, судом безпідставно звільнено ОСОБА_8 на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки має місце невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи в частині дати завершення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його адвоката та прокурора, які просили вирок суду залишити без змін, прокурора, а апеляційну скаргу потерпілої без задоволення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Однією із вимог апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 є залишення її цивільного позову в частині відшкодування майнової та моральної шкоди без розгляду. Однак вироком суду її цивільний позов в цій частині саме без розгляду і залишений, тому ці вимоги скарги суперечать змісту оскаржуваного вироку.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, то відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані, а тому твердження потерпілої про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання є безпідставними.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд врахував і ті обставини, на які потерпіла вказує в поданій апеляційній скарзі.

ОСОБА_8 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, по місцю проживання характеризується позитивно, а тому суд дійшов вірного висновку, що перевиховання ОСОБА_8 можливе за умови звільнення його від відбування покарання з випробовуванням.

Згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільняються від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років. Вказаний закон набрав чинності 19 квітня 2014 року.

Вказаний закон передбачає наявність неповнолітніх дітей саме на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 23.10.2012 (а.с. 143) є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , існують законні підстави для застосування щодо ОСОБА_8 п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Крім того, як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду встановлено період часу вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме в період з грудня 2011 року по грудень 2012 року, тобто до прийняття Закону України «Про амністію у 2014 році»

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок місцевого суду законним, обґрунтованим і належно вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2015, щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4