Справа № 446/44/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/31/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

з участю прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора, який брав участь в суді першої інстанції в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 на вирок Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, працюючого головою ФГ "Марець", з вищою освітою, одруженого,
визнано винним та засуджено
за ч. 2 ст. 191 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, терміном на 3 роки;
за ч. 2 ст. 146 КК України - на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, терміном на 3 роки.
Вирішено питання з цивільними позовами та речовими доказами.
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи головою фермерського господарства "Марець", являючись службовою особою, будучи наділеним організаційно-розпорядчими обов`язками, зловживаючи наданими йому службовими повноваженнями, маючи намір на незаконне та безоплатне витрачання майна, що належить пайовикам реорганізованої спілки власників спільного господарства "Сокіл", яке було йому ввірене та перебувало в його віданні, в період 2007-2012 років умисно вчинив розтрату товарно-матеріальних цінностей, які належать пайовикам реорганізованого СВСГ "Сокіл" та використовувались ФГ "Марець", а саме: металобрухту вагою 9,28 тонн, вартістю 6032,0 гривень, вантажного автомобіля марки ЗІЛ ММЗ-554М, 1987 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 5886,42 гривень, трактора ДТ-75, 1986 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , вартістю 5497,4 гривень, 15 залізобетонних плит вартістю вартістю 11205 гривень та двигуна №194165 до автомобіля марки "ГАЗ-5204", 1979 року випуску, вартістю 3000 гривень, а всього на загальну суму 31620,82 гривень.
Крім цього, ОСОБА_9 29 вересня 2012 року о 15 годин 20 хвилин, перебуваючи на дорозі сполучення села Сокіл Кам`янка-Бузького району з селом Желдець Кам`янка-Бузького району, поблизу в`їзних воріт на фермерське господарство "Марець", внаслідок особистих неприязних відносин з ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , умисно наніс множинні удари по різних частинах тіла останніх, в результаті чого ОСОБА_11 отримав наступні тілесні ушкодження: синці: на обличчі, на спині, на правій та лівій руці, в ділянці статевих органів; садна: на обличчі, на слизовій оболонці правої щоки, тім`яній ділянці справа, на спині, на боковій поверхні живота зліва, на лівій та правій руках, на правому стегні, які згідно висновку експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження, а також струс головного мозку, закриту черепно-мозкову травму, які відносяться до легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я та ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження: синці в правій навколо орбітальній ділянці та на правій руці, садна на правій руці, які згідно висновку експерта, відносяться до легкого тілесного ушкодження. Після чого ОСОБА_9 всупереч волі потерпілих, відвів ОСОБА_11 та ОСОБА_17 в підсобне приміщення, яке розташоване на території ФГ "Марець", що в с. Сокіл Кам`янка-Бузького району, вхідні двері якого зачинив на навісний замок ззовні, де протягом однієї години десять хвилин незаконно утримував останніх, чим незаконно позбавив волі і заподіяв фізичних страждань потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_17 .
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_9 та прокурор, який брав участь в суді першої інстанції, подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі та в запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_9 вважає постановлений судом першої інстанції вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону, однобоким розглядом справи та упередженим ставленням судді до обвинуваченого.

Зазначає, що матеріали даної кримінальної справи свідчать про відсутність в його діях ознак зазначених складів злочинів, відсутність елементарної доказової бази, а також інші істотні прорахунки досудового слідства та факти упередженого ставлення суду, які втілені у даному вироку місцевого суду.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги суперечності в показах свідків та вважає, що кримінальні провадження мають бути закриті за відсутністю в його діях складу злочину.

Просить вирок Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення злочинів та їх кваліфікацію, вважає вирок Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_9 необгрунтованим, незаконним, та таким що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості покарання та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Звертає увагу на те, що суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 не врахував те, що обвинувачений не визнав фактів вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень та не покаявся у вчиненому, та вважає що поступив правильно, належних висновків для себе не зробив, не бажає стати на шлях виправлення.

А тому вважає, що невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого відповідно до вимог ст. 409, 413, 414 є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Просить вказаний вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та постановити новий вирок, яким засудити:

ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 191 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на з роки; за ч. 2 ст. 146 КК України - на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 роки.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_18 , які просили задоволити апеляційну скаргу обвинуваченого та відхилити апеляційну скаргу прокурора, міркування прокурора та думку потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які просили задоволити апеляційну скаргу прокурора та відхилити апеляційну скаргу та долучені до справи заперечення обвинуваченого ОСОБА_9 на апеляційну скаргу прокурора, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинених обвинуваченим кримінального провапорушення.

Висновки суду про доведеність його вини ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

При цьому, на думку колегії суддів, не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 , його вина в інкримінованих йому злочинах повністю підтверджується показами потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , захисника потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_15 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_31 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , представника ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_14 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , представника ОСОБА_48 ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , показами свідків ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_80 , ОСОБА_107 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_32 , ОСОБА_19 , ОСОБА_108 , кожного окремо, які по суті дали покази, що відповідають викладеному в описовій частині вироку, та зазначили також, що обвинувачений жодного разу не звітував перед пайовиками щодо розпорядження ним належним їм майном, жодних виплат не проводив, та суду не надано доказів, які б спростовували такі показання потерпілих, висновками експертиз № 164/2012 від 24.10.2012 року, № 166/2012 від 24.10.2012 року, статутом ФГ «Марець», згідно якого управління справами ФГ здійснюється виключно головою господарства; наказом № 1 від 25.05.2011 року, згідно якого на ОСОБА_9 покладено обов`язки голови ФГ «Марець»; актом передачі будівель, обладнань і споруд ФГ «Марець», який підтверджує факт прийняття у 1998 році під звіт майна пайовиків; протоколом огляду місця події від 09 травня 2012 року, договором-купівлі металобрухту від 01 листопада 2007 року, згідно якого ОСОБА_9 продав ТзОВ «Укрспецекспорт» металобрухт на суму 20 тис. грн.; актами ревізій окремих питань фінансово-господарської діяльності фермерського господарства «Марець», висновками судово-медичних експертиз та іншими письмовими та речовими доказами по справі.

І суд вірно, на думку колегії суддів, не надав віри показам обвинуваченого у тому, що він не вчиняв привласнення, розтрату, заволодіння майном належним СВСГ „Сокіл" шляхом зловживання своїм службовим становищем, оскільки такі спростовуються висновками проведених ревізій, показаннями потерпілих, даними ними в судовому засіданні, є об`єктивними, послідовними та взаємопов`язаними.
Крім того, на думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги і показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , які в судовому засіданні показали, що ОСОБА_112 та ОСОБА_113 перебували на території ФГ „Марець" та знищували майно пайовиків, у зв`язку з чим ОСОБА_9 був вимушений зачинити їх в підсобному приміщенні до приїзду працівників міліції, а також те, що ОСОБА_112 та ОСОБА_113 одержали тілесні ушкодження у зв`язку із конфліктом, який виник між ними та ОСОБА_114 , оскільки такі спростовані показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілими та свідками, висновками експертиз, які об`єктивно підтвердили факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_115 та ОСОБА_116 , що супроводжувалось заподіянням їм фізичних страждань. Суд розцінює такі показання обвинуваченого, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинені злочини, оскільки всі вищезазначені докази об`єктивно і в повному об`ємі доводять його винуватість.
А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши покази обвинуваченого ОСОБА_9 в сукупності з іншими вищенаведеними доказами по справі, прийшов до правильного переконання про те, що заперечення вчинення обвинуваченим злочинів, дані обвинуваченим з метою уникнути покарання за скоєне та пом`якшити свою відповідальність.

Та, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, колегія суддів знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведеною, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції та зазначено у вироку суду, обвинувачений вчинив саме привласнення, розтрату та заволодіння майном, належним пайовикам СВСГ «Сокіл», шляхом зловживання своїм службовим становищем та незаконне позбавлення волі потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , що супроводжувалося заподіянням їм фізичних страждань. А тому на переконання колегії суддів, кваліфікація дій обвинуваченого є вірною та відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, на думку колегії суддів, обираючи обвинуваченому вид та розмір покарання, судом першої інстанції вірно враховано те, що ним вчинено злочини середньої тяжкості, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих вину обставин, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше судимий, обставини справи, думку потерпілих, які просять суворо покарати обвинуваченого, що було підставою для призначення покарання у межах санкції статті Кримінального кодексу України, яка передбачає відповідальність за вчинені ним злочини.
Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в межах пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 146 КК України суд вірно прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та судом першої інстанції правильно призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій зазначених статей КК України.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтами у апеляційних скаргах доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необгрунтованими.
Також, колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку суду.
На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, а тому відмовляє прокурору та обвинуваченому ОСОБА_9 в задоволенні їх апеляційних скарг.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 та 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Кам`янкаБузького районного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :
Судді: