АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа: 11-кп/796/872/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 410 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Бахмач Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 410 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИЛА:
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що при складанні обвинувального акта прокурор виклав фактичні обставини кримінальних правопорушень, але всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, так і не зазначив жодну з кваліфікуючих ознак, які інкримінуються ОСОБА_10 , а також не виконав вимоги щодо надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Крім того, в обвинувальному акті міститься абсурдне обвинувачення у тому, що ОСОБА_11 та ОСОБА_6 на початку травня - червня 2012 року досягли згоди щодо постачання м`яса яловичини за ціною 35,7 грн. за 1 кг. м`яса яловичини у липні 2012 року (в той час, коли ТОВ «Чернігівський м`ясний двір» начебто було готово поставляти підрозділам Держспецтрансслужби м`ясо яловичини по ціні 29,50 грн. за 1 кг.) та за ціною 31,6 грн. за 1 кг. у квітні - травні 2013 року (в той час, коли ТОВ «Чернігівський м`ясний двір» начебто було готово поставляти підрозділам Держспецтрансслужби м`ясо яловичини по ціні 26,50 гри. за 1 кг.).
Таким чином, прокурор стверджує, що ОСОБА_11 та ОСОБА_6 на початку травня-червня 2012 року були обізнані про те, що через рік ціни на м`ясо яловичини будуть менше на 3 гривні, у зв`язку з чим є незрозумілим, яким чином обвинувачений міг знати про ці обставини та передбачити кон`юнктуру ринку на такий тривалий період вперед, а також наскільки це навіть в теорії може відповідати дійсності.
Водночас, прокуратура інкримінує ОСОБА_6 пособництво у заволодінні грошовими коштами у розмірі 112 588,50 грн.
Також, в обвинувальному акті не розкрито фінансову складову укладених в 2012 році договорів та не зазначено яким чином ОСОБА_11 заволодів даними грошовими коштами, що також, свідчить про неконкретність висувного обвинувачення.
Крім того, слідчий при викладені фактичних обставин кримінальних правопорушень посилається на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5, ч. 2 ст. 410 КК України, але обвинувальний акт не містить посилання на мотив, вчинення останнім злочину, що є обов`язковою обставиною, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.
Слідчим, також, не вказано у який спосіб було досягнуто змови між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 у заволодінні бюджетними грошовими коштами, а також не вказано мету та конкретний спосіб такого пособництва ОСОБА_6 і не розкрито, які конкретно злочинні дії вчинив ОСОБА_6 та не розмежовано його відповідальність.
Отже, фактичні обставини кримінального провадження і формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті, не відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення та свідчать про неповноту проведеного розслідування та про те, що обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, є неконкретним, що в подальшому може негативно вплинути на судовий розгляд, з урахуванням того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а ст. 338 КПК України надає прокурору право змінити обвинувачення лише у разі встановлення нових фактичних обставин.
Крім того, згідно вимог ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який на думку суду не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, оскільки не містять викладу в хронологічному порядку даних про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування - її номер, найменування та час проведення, зокрема дані про відкриття матеріалів кожною стороною протилежній стороні по закінченню досудового розслідування та письмового підтвердження надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
На дану ухвалу суду прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій він посилаючись на необґрунтованість, невмотивованість ухвали суду першої інстанції, а також те, що вона не ґрунтується на нормах Кримінального процесуального кодексу України і не відповідає фактичним обставинам, винесена з порушенням норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що висновок суду викладений у судовому рішенні про те, що в обвинувальному акті не зазначено жодну кваліфікуючу ознаку не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки кваліфікуючі ознаки «вчинене із зловживання службовим становищем» та «за попередньою змовою групою осіб» зазначені в обвинувальному акті (арк. 2, абз. 4; арк. 6, абз. 3 обвинувального акту).
Твердження суду про те, що не виконано вимоги надання доступу до матеріалів досудового розслідування також не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження оскільки, 14.07.2014 року сторону захисту у порядку ст. 290 КПК України повідомлено про завершення досудового розслідування. Оскільки сторона захисту зволікала в ознайомлені з матеріалами досудового розслідування, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про встановлення строку на ознайомлення і слідчий суддя встановив строк для ознайомлення до 31.07.2014 року.
Що стосується висновків суду про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_6 на початку травня-червня 2012 року та у квітні - травні 2013 року досягали згоди щодо постачання м`яса яловичини за завищеною цінною, то вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки прокурор не висував обвинувачення щодо заволодіння ОСОБА_12 за пособництва ОСОБА_6 бюджетними коштами як різниця вартості м`яса яловичини між 2012 та 2013 роками, як це намагається вказати суд та є перекручування фактичних обставин кримінального провадження та висунутого ОСОБА_6 обвинувачення.
Тим більше дане питання є предметом судового розгляду кримінального провадження по суті та не вирішується на стадії підготовчого судового засідання, а саме доведеності чи недоведеності певних обставин по висунутому обвинуваченню.
Крім того, прокурор зазначає, що висновок суду про те, що обвинувачення є неконкретним, безпідставним, недоведеним, невстановленим, а досудове розслідування неповним, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме вимог ст. 314 КПК України, оскільки суд вийшов за межі підготовчого судового засідання.
Твердження суду про те, що в обвинувальному акті не зазначено час, місце, фактичні обставини, за яких умов досягнуто змови між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки такі дані містяться на арк. 2, абз. 4 та арк. 3, абз. 3 обвинувального акту.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисників, які вважають, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Частиною 2 ст. 291 КПК України, визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Зокрема, обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з ухвали суду, обвинувальний акт повернутий прокурору, оскільки при складанні обвинувального акту прокурор виклав фактичні обставини кримінальних правопорушень, при цьому не зазначивши кваліфікуючих ознак, які інкримінуються обвинуваченому, формулювання обвинувачення є неконкретним та не відповідає правовій кваліфікації, що свідчить про неповноту проведеного розслідування.
Однак, такий висновок суду колегія суддів вважає необґрунтованим та незаконним, оскільки із затвердженого прокурором та переданого до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 вбачається, що у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норму закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке відповідає змісту оголошеної підозри, обвинувальний акт наданий до суду з додатком документів, визначених законом.
Доводи прокурора, щодо незаконності висновків суду про неконкретність пред`явленого обвинувачення є обґрунтованими, оскільки неконкретність пред`явленого обвинувачення може бути усунута шляхом зміни обвинувачення в суді за результатами судового розгляду.
Що стосується доведеності чи недоведеності певних обставин по пред`явленому обвинуваченню, то ці обставини є предметом судового розгляду кримінального провадження по суті і вирішуються при прийнятті рішення.
Незаконним є рішення суду про повернення обвинувального акту і з тих підстав, що не виконано вимоги надання доступу до матеріалів справи, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2014 року встановлений строк на ознайомлення з матеріалами справи. Крім того, учасники судового процесу не позбавлені можливості повторно ознайомитись з матеріалами справи, звернувшись з відповідним клопотанням до суду.
Також, є необґрунтованими і посилання суду на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акту, оскільки вказані недоліки не є тими порушеннями кримінального процесуального закону, без усунення яких провадження не може бути призначено до судового розгляду.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд, повернувши обвинувальний акт, щодо ОСОБА_6 прокурору, допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованими, тому колегія суддів вважає, що його апеляційна скарга є такою, що підлягає задоволенню.
Враховуючи, що під час проведення підготовчого засідання, судом першої інстанції порушені вимоги ст. 314 КПК України, постановлена ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції з стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу підготовчого судового засідання Деснянського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 410 КК України повернутий прокурору, скасувати.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :
_____________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3