Провадження № 1-кп/592/87/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року м.Суми

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Зеленківка Недригай-
лівського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта вища, одружений,
на утриманні є малолітня дитина, не працює, зареєстрований в
АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не
судимий
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України
ВСТАНОВИВ:
27 вересня 2014 року о 19.50 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2103», н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Горького м. Суми, у напрямку вул. Леваневського. Рухаючись у районі супермаркету «Еко маркет», розташованого у будинку № 52 по вул.Горького м. Суми, знехтував мірами безпеки дорожнього руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не відреагував на зупинку транспортного засобу на другій смузі руху, завчасно не зменшив швидкість та не зупинився, щоб впевнитися, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 ,який переходив проїзну частину по пішохідному переходу, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, порушивши при цьому вимоги п.п. 4.14.а, 4.14.б Правил дорожнього руху України, так як ОСОБА_8 раптово вийшов на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе. Після скоєння даної ДТП ОСОБА_5 на вказаному автомобілі місце події залишив.
Унаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Поєднана краніо-скелетна травма. ЗЧМТ. Множинні переломи лицевого черепа, основи черепа, забій головного мозку. Церебросубарахноідальний крововилив. Забійні рани м`яких тканин лобної ділянки, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження та «закритий перелом середньої третини лівого стегна», яке кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При керуванні автомобілем «ВАЗ-2103», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, передбачених пунктами:
п. 2.9.а Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
п. 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомога потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п. 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає, пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, допущені водієм ОСОБА_5 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.
Дії водія ОСОБА_5 по порушенню ПДР України умисні, а форма вини до наслідків, що наступили, є необережна (злочинна самовпевненість).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному при вказаних вище обставинах визнав повністю і суду пояснив, що 27.09.2014 року в вечірній час він керував автомобілем ВАЗ-2103 н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Горького в м.Суми. При під`їзді до пішохідного переходу він побачив, що на другій полосі почав зупинятися автомобіль і побачив пішохода, який закінчував переходити пішохідний перехід справа-наліво відносно руху його автомобіля. Також він побачив пішоходів, які стояли на тротуарі (обочині) біля пішохідного переходу. При під`їзді до пішохідного переходу він побачив, що пішохід закінчує перехід, і він знав, що другий автомобіль продовжить рух, тому він продовжив рух на своєму автомобілі. В цей час пішохід вийшов на пішохідний перехід і він вже нічого не встиг зробити. Швидкість його автомобіля була близько 60 км/год. Він не зупинив автомобіль перед пішохідним переходом, перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після скоєної дорожньо-транспортної пригоди він злякався та залишив місце пригоди. Він щиро розкаюється у скоєному, просить вибачення у потерпілого та його батьків за скоєне. Про дорожньо-транспортну пригоду в установлений строк була повідомлена страхова компанія.
В суді потерпілий ОСОБА_6 батько ОСОБА_8 пояснив, що 27.09.2014 року посеред ночі йому зателефонував старший син і повідомив, що молодшого сина ОСОБА_8 збив автомобіль. Син тривалий час перебував в реанімаційному відділенні, нейрохірургічному, ортопедичному відділеннях. Після виписки з лікарень син перебуває вдома, потребує подальшого лікування, догляду. Обставин дорожньо-транспортної пригоди він не знає, лише йому відомо, що сина збив автомобіль, коли останній переходив дорогу по пішохідному переходу.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 друг ОСОБА_8 пояснив, що 27.09.2014 року ввечері він, молодший брат та ОСОБА_10 були на вул.Горького в м.Суми і пішли до пішохідного переходу. Він та ОСОБА_10 зупинилися на тротуарі перед пішохідним переходом і він помітив автомобіль, який швидко рухався по дорозі. Він запропонував ОСОБА_10 почекати, поки автомобіль проїде, пропустити автомобіль, але ОСОБА_10 сказав, що вони ж на пішохідному переході і пішов через перехід, а він залишився на обочині. На якийсь момент він відволік свою увагу, дивився щось в мобільному телефоні, потім побачив, що ОСОБА_8 збив автомобіль. Хтось з перехожих викликав «швидку допомогу».
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1649 від 08.12.2014 року (а.пр.136-137) ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному, ортопедичному та нейрохірургічному відділеннях СОКЛ з 27.09.2014 року по 10.11.2014 року з діагнозом «Поєднана краніо-скелетна травма, ЗЧМТ, множинні переломи лицевого черепа, основи черепа, забій головного мозку, церебросубарахноідальний крововилив, забійні рани м`яких тканин лобної ділянки голови, які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, а «закритий перелом середньої третини лівого стегна» кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №1613/1614 від 01.12.2014 року (а.пр.153-158) в даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2103 н.з. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля ВАЗ-2103 н.з. НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам п.п.18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. З урахуванням слідової картини місця ДТП, а саме розташування осипу лакофарбового покриття білого кольору в безпосередній близькості пішохідного переходу ймовірно місце наїзду на пішохода ОСОБА_8 розташоване на пішохідному переході.
Стосовно дій потерпілого ОСОБА_8 , то згідно з п.4.14а, п.4.14б Правил дорожнього руху України пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; пішоходам забороняється раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі і на пішохідний перехід.
Суд приходить до висновку, що дослідженими і перевіреними в суді доказами вина обвинуваченого ОСОБА_5 доказана в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, які виразились у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, передбачених пунктами 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, при керуванні 27.09.2014 року приблизно о 19год.50хв. на вул.Горького в м.Суми автомобілем «ВАЗ-2103» н.з. НОМЕР_1 , що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_8 , який отримав тяжкі тілесні ушкодження. Кваліфікуючою ознакою скоєного є заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.
При призначенні покарання суд на підставі ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Потерпілий ОСОБА_6 батько потерпілого ОСОБА_8 при призначенні покарання покладається на розсуд суду, але вважає недостатнім суму в відшкодування моральної шкоди, яка була сплачена обвинуваченим, враховуючи ті страждання, яких зазнав його син та невизначеність щодо подальшого стану здоров`я сина.
Враховуючи особу обвинуваченого, зокрема є раніше не судимим, має сім`ю, на утриманні є малолітня дитина, обставини, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 є покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України звільнення від відбування основного покарання з випробуванням з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільно-правова відповідальність особи, яка правомірно володіє транспортним засобом ВАЗ-2103 н.з. НОМЕР_1 , перед третіми особами застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», що підтверджується полісом обовязкового страхування. Згідно з полісом №АІ/0267026 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 100000грн. Згідно з ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї п.п.1,2 ч.2 ст.23 ЦК України.
Потерпілому ОСОБА_8 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, фізичному болю, пов`язаному з ушкодженням здоров`я, внаслідок заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, хвилюваннях у зв`язку з тривалим лікуванням, втратою здоров`я в молодому віці, переживаннях у зв`язку з неможливістю повністю відновити свій стан здоров`я, зміною способу життя, порушенням життєвих зв`язків та звичок, що вимагає від потерпілого додаткових зусиль для організації життя. Потерпілий ОСОБА_8 вимушений був припинити навчання на 5-му курсі Сумського національного аграрного університету, майже два місяця був повністю прикутим до ліжка і на даний час стан його здоров`я не відновився, він потребує подальшого лікування.
Згідно з ст.26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тобто, сума в відшкодування моральної шкоди залежить не від страхової суми, передбаченої полісом, а від страхової виплати.
Згідно з ст.36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування приймається страховиком у зв`язку з визнанням ним майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку.
Згідно з ст.ст.118, 124 КПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, повязані з залученням експертів, в розмірі 6628грн.
Речові докази: 1)автомобіль ВАЗ-2103 н.з. НОМЕР_1 залишити у користуванні ОСОБА_11 ; 2) оптичний носій з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди залишити в матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки шість місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.
На підставі ст.76 ч.1 п.п. 2, 3, 4 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Позов ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, повязані з залученням експерта, в розмірі 6628грн.
Речові докази: 1)автомобіль ВАЗ-2103 н.з. НОМЕР_1 залишити у користуванні ОСОБА_11 ; 2) оптичний носій з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми.
Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1