Справа №11- 1161 2007 року Головуючий
у 1 -й інстанції Чередников С.М.
Доповідач: Давиденко Е.В.
УХВАЛА

Іменем України

2007 року
листопада місяця 23 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого -
судді Копитько
Л.І.

суддів
Давиденка Е.В., Слєпухи О.Є.

з участю
прокурора
Подворчана Ю.М.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Лубенського місьрайонного суду Полтавської області
від 23 серпня 2007 року.

Цим вироком:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець с.
Пушкіно АР Крим, українець, громадянин України, не одружений, освіта
неповна середня, не працюючий, мешканець АДРЕСА_1, раніше судимий:

- 20.10.2005 року Лубенським міськрайонним
судом Полтавської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 1 місяця
позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від
відбування покарання з випробуванням на іспитовий термін 1 рік;

- 17.03.2006 року Лубенським міськрайонним
судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 3 років 1
місяця позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76,104 КК України
звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий термін 1 рік з
покладанням обов'язків;

- 26.01.2007 року
Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК
України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, -

засуджений за
ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.
70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим за вироком Лубенського міськрайонного суду від
26.01.2007 року, ОСОБА_1 призначено покарання у вигляді 3 роки 6 місяців
позбавлення волі.

Вирішено долю
речових доказів.

Згідно вироку,
ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що 13 вересня 2006 року о 01-00
годині ночі шляхом розбору стелі незаконно таємно проник в гараж, розташований
по АДРЕСА_2, що належить

2

ОСОБА_2, звідки таємно викрав електрозварювальний апарат,
захисний щиток, три спінінги, два набори свердл, ручну дрель, електричну
дрель, автомагнітолу, пачку електродів, два набори напильників, пласкогубці, бензиновий примус,
карбюратор, ножовку, набір ключів, електродвигун, дві вудочки, чим спричинив
потерпілому матеріальну шкоду 1090 грн.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1, без оспорення доведеності вини та правильності кваліфікації
його дій, просить призначити йому покарання, не пов'язане з позбавленням волі,
враховуючи щире каяття, вчинення злочину в неповнолітньому віці та важкий стан
здоров'я його матері.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора Подворчана Ю.М. про безпідставність поданої
апеляції та залишення вироку без змін, перевіривши доводи апеляції та матеріали
кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає
до задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду
про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні таємного викрадення майна ОСОБА_2, поєднаного з
проникненням у приміщення, обґрунтований сукупністю досліджених в судовому
засіданні та наведених у вироку доказів, об'єктивність яких сумнівів не
викликає та учасниками процесу не оскаржується.

Дії ОСОБА_1
судом вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.3 КК України.

Відповідає
вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_1 покарання, яке обране з
врахуванням його позитивних характеристик з місця проживання, пом'якшуючих
покарання обставин, таких як вчинення злочинів в неповнолітньому віці, щире
каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також даних про його особу,
який двічі засуджувався і був звільнений від відбування покарання з
випробуванням, під час іспитового строку вчинив злочини, за один із яких був
засуджений 26 січня 2007 року вироком Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області, що на даний час набрав законної сили, а про інший злочин,
за який ОСОБА_1 був засуджений даним вироком, стало відомо після постановления попереднього
вироку, і призначено остаточне покарання за сукупністю покарань шляхом
поглинення менш суворого більш суворим, призначеним попереднім вироком, тому є
мінімальним і пом'якшенню не підлягає. На думку колегії суддів, саме таке
покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_1 та
попередження нових злочинів.

Виходячи з
наведеного, підстав для задоволення апеляції засудженого ОСОБА_1 колегія суддів
не знаходить.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

3

Вирок
Лубенського місьрайонного суду
Полтавської області від 23
серпня 2007 року стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію засудженого -
без задоволення.