Справа № 1-215/2008
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Ковель 07
серпня 2008 року

Ковельський
міськрайоний суд Волинської області

під
головуванням судді Лапіна О.Ф..,

за участю секретаря
Миронюк Т.М.,

прокурора Волинець С.М.,

представника потерпілої ОСОБА_1 ,

підсудної ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючої в м. Ковелі АДРЕСА_1, судимої Ковельським міськрайонним судом
Волинської області 01.08.2007 року за ст.164 ч 1 КК України до 1-го року
обмеження волі , звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164
КК України, суд,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ковельського міського суду
від 13.12.2006 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, , який
перебуває в Люблінецькій загальноосвітній школі - інтернаті 1-3 ступеня для
дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, під опікою директора
школи ОСОБА_4, з зарахуванням на особистий рахунок дитини, яка знаходиться на
державному утриманні, в розмірі 100 гривень щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 22.03.2006 року. 01.08.2007
року ОСОБА_2 засуджено вироком Ковельського міськрайонного суду за ч.1 ст.
164 КК України за злісне ухилення від
сплати аліментів за період з 22.03.2006 року по 31.03.2007 року і призначено
покарання у виді обмеження волі на строк один рік, звільнено від відбування
покарання на підставі ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

ОСОБА_2 в період з 01.04.2007 по
30.04.2008 року, будучи раніше судима за злісне ухилення від сплати аліментів
встановлених рішенням суду, злісно ухилялась від сплати аліментів, ніде не
працювала, добровільно грошові кошти на утримання сина ОСОБА_3не сплачувала, на
попередження державного виконавця про кримінальну відповідальність за злісне
ухилення від аліментів і про необхідність працевлаштування з метою сплати не
реагувала, заходів по працевлаштуванню
не вживала. Невиконання своїх обов'язків призвело до утворення
заборгованості за 13 місяців в сумі 1300 гривень.

Допитана в судовому засіданні в якості підсудної ОСОБА_2
свою вину у вчиненні вказаного злочину визнала повністю і по суті пред'явленого
обвинувачення показала, що дійсно не сплачувала аліменти за даний період,
оскільки ніде не могла влаштуватися на роботу, зловживала спиртними напоями,
жила на селі та доглядала хвору матір. На даний час спиртних напоїв не вживає, проживає разом
з повнолітньою дочкою і здійснює догляд
за онуками, за виконувану роботу отримує
винагороду, за рахунок якої буде сплачувати аліменти. На даний час борг по
аліментах повністю погасила. Просить не призначати покарання пов'язане з
ізоляцією від суспільства, щиро розкаюється в скоєному.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.
164 КК України, доводиться наступними доказами по справі.

Зокрема, представник потерпілого ОСОБА_1 пояснив суду, що
в їх інтернаті виховується ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3року народження, який
знаходиться на повному державному утриманні. В його користь із матері
стягуються аліменти, які вона довгий час не сплачувала. На даний час вся заборгованість по аліментах погашена.

Свідок ОСОБА_5 показала суду, що ОСОБА_2 на даний час проживає разом з нею,
спиртні напої не вживає і дійсно здійснює догляд за онуками, вона допомогла
матері сплатити заборгованість по аліментах, кожні вихідні дні вони забирають
ОСОБА_3 з інтерната до себе.

Крім повного визнання вини
підсудною, показів представника потерпілого, свідка, вина ОСОБА_2 у вчиненні
інкримінованого злочину підтверджується письмовими доказами по справі,
дослідженими в ході судового розгляду справи.

Зокрема, копією виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання неповнолітньої дитини від 13.12.2006 року (а.с. 6), копією вироку Ковельського
міськрайонного суду Волинської області від 01.08.2007 року (а.с. 41), копіями
попереджень (а.с. 13-17), довідкою ВДВС Ковельського міськрайонного управління
юстиції від 21.05.2008 року про заборгованість, відповідно до якої ОСОБА_2 має
заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 1300 гривень (а.с. 7), актами державного виконавця
від 24.12.2007 року та 13.05.208 року (а.с. 8-9 ).

Суд повно, всесторонньо, об'єктивно
аналізуючи зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи
докази, приходить до висновку, що ОСОБА_2, будучи раніше судимою за злочин, передбачений ч.1 ст.164 КК України, своїми умисними діями злісно ухиляється від
сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, а отже вчинила
злочин передбачений ч.2 ст.164 КК України.

Так, ОСОБА_2 не вживала заходів для
працевлаштування, допомоги дитині не надавала, ігнорувала попередження
виконавчої служби про необхідність працевлаштування та сплати аліментів, що
свідчить про злісне ухилення від сплати аліментів.

При
призначенні покарання суд враховує:

- ступень тяжкості вчиненого
злочину - вчинений злочин за класифікацією злочинів відноситься до злочинів невеликої тяжкості ;

- особу винної, яка органами виконання покарань характеризується посередньо,
не працює, однак, припинила вживати спиртні напої, перебуває під
наглядом дочки, здійснює догляд за онуками;

- визнання вини, щире каяття,
сплату заборгованості по аліментах, пом'якшуючі покарання обставини;

-
відсутність обтяжуючих покарання обставин

у їх
сукупності, і вважає необхідним призначити покарання у виді обмеження волі.
Враховуючи, що підсудна вчинила злочин під час
іспитового строку встановленого у зв'язку із звільненням від відбування
покарання за вироком суду від 01.08.2007
року, суд призначає остаточне покарання
за правила ст.71 КК України.

Однак ,
враховуючи , що підсудна змінила спосіб життя, припинила вживати спирті напої,
повністю сплати заборгованість по аліментах, здійснює догляд за онуками ,
налагоджує відносини з сином ОСОБА_3, на користь якого стягуються аліменти, суд вважає можливим
виправлення підсудної без ізоляції від суспільства і вбачає підстави для
повторного застосування ст.75,76 КК України, яка передбачає звільнення особи
від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, призначивши покарання у виді обмеження
волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків
шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуте
покарання за попереднім вироком Ковельського міськрайонного суду від 01.08.2007
року - 6 (шість) місяців обмеження волі,
остаточно призначити покарання ОСОБА_2 у виді обмеження волі на строк 2 (два)
роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування призначеного
покарання, якщо вона протягом двох років не вчинить нового злочину і
виконає покладені на неї обов'язки:

·
не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

·
повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з'являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи

Контроль за виконанням
вироку покласти на орган кримінально-виконавчої системи за місцем проживання
засудженої.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_2 залишити попередню - підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: О.Ф.ЛАПІН