Провадження № 1-кп/200/231/15
Справа № 200/1531/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0005146, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, учня ПТУ №17, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
18 листопада 2014 року приблизно о 22 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №109 по вул.Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську, діючи з раптово виниклим умислом на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), й реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo A269» вартістю 1057 грн., який належить потерпілому ОСОБА_4 , з двома сім-картами оператора «МТС» та «Лайф», що не мають матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_4 , а всього на загальну суму 1057 грн.

Після чого з вищезазначеним викраденим майном, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), органом досудового розслідування кваліфікуються за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.
26 січня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 була укладена угода про примирення, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у зазначеному правопорушенні, відшкодував завдану шкоду.

В угоді сторони погодилися на призначення покарання за ч.1 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбуття основного покарання з випробувальним терміном на один рік, та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України визнав повністю та пояснив, що він дійсно скоїв зазначені злочини при обставинах, встановлених в ході досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті. Також ним повністю відшкодовано завдану шкоду потерпілому.

Йому цілком зрозумілі права, передбачені ч.4 ст. 474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України.

Крім того, він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом.

Угоду про примирення з потерпілим він заключив добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив обставини скоєння злочину, викладені в обвинувальному акті, та просив суд затвердили укладену угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_6 .

Йому цілком зрозуміло, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст.394, 424 КПК України та позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Угоду про примирення з обвинуваченим він заключив добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 угоди про примирення.

Вислухавши обвинуваченого, потерпілого й прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, що виразилось у відкритому викраденні чужого майна (грабіж).
Умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Судом не встановлено обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Обвинувачений ОСОБА_6 провину в скоєнні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті. Дані обставини об`єктивно підтверджуються його показами та матеріалами кримінального провадження.

З таких підстав, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_6 , оскільки докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вірно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю відшкодував завдану шкоду, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити укладену 26 січня 2015 року угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України -

не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання, обраного ОСОБА_6 - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

На вирок суду, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1