У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів палати Верховного Суду України

з кримінальних справ у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Мороза М.А.,
Гошовської Т.В.,

за участю прокурора

Казнадзея В.В.,

розглянувши
в судовому засіданні 25 січня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора на вирок апеляційного суду Миколаївської області
від 20 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та касаційними скаргами
засуджених,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не судимий,

та

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

не судимий, -

обидва засуджені:

- за ст. 187 ч. 4 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією
майна;

- за ст. 115 ч. 2 п. п. 4, 6, 9, 12 КК
України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі статті 70 частини 1 КК
України кожному призначено
14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно
на користь ОСОБА_3 на
відшкодування матеріальної шкоди 2563 грн. та 10000 грн. - відшкодування
моральної шкоди.

Засуджені визнані винними у вчиненні
злочинів за таких обставин.

25 березня 2006 року близько 12 години
у квартирі АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, в процесі розпиття спиртних напоїв
між ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які
знаходились у нетверезому стані, на грунті особистих неприязних стосунків
виникла сварка, яка переросла у бійку.

В процесі бійки у ОСОБА_2 і ОСОБА_1
виник умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_5,
поєднаний з його умисним вбивством з особливою жорстокістю, з метою приховання
розбійного нападу.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1, діючи спільно і
узгоджено, впродовж більше двох годин умисно наносили потерпілому чисельні
удари руками, ногами по голові, тулубу, кінцівкам.

Крім того, обидва по черзі умисно
наносили ОСОБА_5 чисельні удари металевим черпаком, дошкою, коліном, топорищем,
молотком, саперною лопатою в область голови, тулуба, кінцівок, усвідомлюючи, що
вони спричиняють потерпілому особливий фізичний біль і страждання.

Коли потерпілий ОСОБА_5 впав на
підлогу, ОСОБА_1 взяв у руки ніж і у присутності ОСОБА_2 умисно наніс
потерпілому чисельні удари ножем в область правої сідниці, у стегна та в
передпліччя. Він же взяв у руки дві автомобільні лампочки і за допомогою
напилка засунув їх у ампулу прямої кишки потерпілого, спричинивши йому особливі
муки і страждання.

Подолавши опір потерпілого, ОСОБА_2 у
присутності ОСОБА_1 зняв з ОСОБА_5 джинсову куртку, вартістю 25 грн., і
заволодів нею.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень
ОСОБА_5 на місці події помер.

У касаційному поданні прокурор,
який брав участь у розгляді справи у суді, просить змінити вирок і виключити з
нього обвинуваченняОСОБА_1 і ОСОБА_2 за п. 9 ст. 115 КК України.

У касаційній скарзі і доповненнях до
неї засуджений ОСОБА_1 покликається на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, що призвело до неправильної кваліфікації його дій
та призначення надмірно суворого покарання.

ОСОБА_1 стверджує, що мотивом
застосування насильства до ОСОБА_5 був не розбій, а самозахист у зв'язку з
нападом останнього.

Що ж стосується куртки ОСОБА_5, то
ОСОБА_2 вдягнув її на себе помилково.

Просить виправдати його за статтями 187
та 115 КК України та за вчинене призначити покарання, не пов'язане з позбавленням
волі.

Засуджений ОСОБА_2 покликається,
що не мав умислу на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_5, куртку якого
помилково одягнув на себе. Захищаючись від нападу ОСОБА_5, він змушений був
бити його, не маючи умислу на позбавлення життя.

За змістом скарги ОСОБА_2 вважає, що
смерть ОСОБА_5 не знаходиться у причинному зв'язку з його діями.

ОСОБА_2 просить постановити вирок, не
пов'язаний з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який підтримав подання, пояснення засуджених, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційне подання і касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню.

Висновок суду про винністьОСОБА_1 і
ОСОБА_2 у вчиненні злочинів за обставин, встановлених судом, грунтується на
зібраних у справі і перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених у
сукупності.

Не визнаючи себе винним в умисному
вбивстві ОСОБА_5, як на досудовому слідстві, так і в суді, ОСОБА_1 і ОСОБА_2
при цьому визнали, що обидва застосовували різного характеру насильство до ОСОБА_5,
обумовлене тим, що захищалися від нападу останнього.

Обставини вбивства ОСОБА_5 ОСОБА_1
підтвердив при відтворенні обстановки і обставин події.

При цьому ОСОБА_1 показав місце, де він
взяв автомобільні лампочки, які заштовхнув ОСОБА_5 у пряму кишку.

Доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що вони
захищалися від несподіваного і неправомірного нападу ОСОБА_5, - безпідставні.

За показаннями на досудовому слідстві
як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 конфлікт з ОСОБА_5 виник за ініціативою ОСОБА_2, який
не маючи достатніх підстав, звинуватив ОСОБА_5 у крадіжці грошей.

З показань свідка ОСОБА_6 в судовому
засіданні вбачається, що знаходячись впродовж тривалого часу у квартирі, де
були ОСОБА_1 і ОСОБА_2, він бачив бійку останнього з ОСОБА_5, яку ОСОБА_1 не
погодився розборонити.

Як показав ОСОБА_6, він бачив, що
ОСОБА_5 лежав на підлозі, а на ньому сидів ОСОБА_2 і обидва один одного били.

За даними висновку судово-медичної
експертизи ОСОБА_5 було нанесено біля п'ятдесяти ударів тупими предметами і
п'ятнадцять ударів колюче-ріжучими, з яких більшість - у життєво-важливі органи
і зі значною силою.

З цього ж висновку вбачається, що в
ампулі прямої кишки виявлені дві автомобільні лампочки.

За даними протоколу огляду місця події
тут виявлені напилок, тупий ключ, ківшик з нержавіючої сталі, на яких було
видно плями, схожі на кров.

Ці тілесні ушкодження, як свідчить
висновок судово-медичної експертизи, викликали у ОСОБА_5 особливий фізичний
біль і страждання.

Фактичні обставини справи як вони
встановлені судом і засудженими по суті не оспорюються, а саме те, що вони
вдвох били ОСОБА_5, наносячи йому удари у життєво-важливі органи, впродовж
тривалого часу, чисельність ударів, нанесених з великою силою, застосування в
якості знарядь кількох металевих предметів, включаючи ніж, введення сторонніх
предметів в анальний отвір, - спростовують твердженняОСОБА_1 і ОСОБА_2, що вони
застосовували насильство до ОСОБА_5 захищаючись від його нападу.

Ці ж докази свідчать, що вбивство
ОСОБА_5 було вчинено ними за попередньою змовою між собою, яка виразилась у
формі конклюдентних дій, вчинених ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Колегія
суддів вважає обґрунтованим висновок суду про вчинення його вбивства з
особливою жорстокістю.

За даними
висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_5 спричинена зазначена кількість
тілесних ушкоджень за життя. Це підтверджується і показаннями ОСОБА_2 таОСОБА_1 на досудовому слідстві з участю
захисників, де ОСОБА_1 визнав, що заштовхував лампочки у анус
потерпілого, коли той був ще живий і це як випливає із його ж показань бути
останні насильницькі дії, застосовані щодо ОСОБА_5.

Ці
показання ОСОБА_2 повністю підтвердив.

Отже, за
наведених обставин дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правильно
кваліфіковані за пунктами 4 та 12 статті 115 КК України.

Разом з
тим, з вироку належить виключити обвинувачення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні вбивства ОСОБА_5 з корисливих
мотивів, при розбійному нападі на нього.

За
показаннями ОСОБА_1 і ОСОБА_2 конфлікт з ОСОБА_5, який переріс у бійку і вбивство останнього виник на
грунті особистих стосунків і звинувачень ОСОБА_5 у крадіжці грошей.

Засуджені
впродовж тривалого часу конфліктували і билися з ОСОБА_5, але при цьому не
робили жодних спроб привласнити його майно, не з'ясовували, що з речей, наявних
у квартирі, належить ОСОБА_5, не обшукували останнього, коли той
вже не чинив опору.

За змістом
статті 187 КК України насильство при розбої застосовується з метою заволодіння
майном або ж з метою його утримання.

Що ж
стосується тієї обставини, що, залишаючи квартиру ОСОБА_2 у присутності ОСОБА_1 зняв з непритомного ОСОБА_5 куртку вартістю
250 грн., яку потім викинув по дорозі як таку, що не становила цінності, - то
такі дії колегія суддів розцінює як ексцес виконавця і вважає необхідним
кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна, тобто, грабіж, передбачений
частиною 1 статті 186 КК України.

У зв'язку з
викладеним підлягає задоволенню і касаційне подання прокурора щодо виключення з
обвинувачення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинення ними
вбивства з метою приховання іншого злочину, тобто, пункту 9 статті 115 КК України.

Що ж
стосується міри покарання, призначеної ОСОБА_1 і ОСОБА_2, то воно
відповідає вимогам статті 65 КК України, оскільки враховує як пом'якшуючі і
обтяжуючі покарання обставини, так і дані про особи засуджених.

Підстав до
пом'якшення покарання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 колегія суддів не
знаходить.

На підставі
наведеного, керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційне подання
прокурора задовольнити, касаційні
скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок
апеляційного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2змінити:

виключити з обвинувачення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засудження їх за п. п. 6, 9ч.2 ст. 115
КК України, а з обвинувачення ОСОБА_1 - ст. 187 ч. 4 КК України.

Перекваліфікувати
дії ОСОБА_2 зі ст. 187 ч. 4 КК України на ст.
186 ч. 1 КК України, за якою призначити покарання у виді двох років позбавлення
волі.

На підставі
ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених п. п. 4, 12 ч.2 ст.
115 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточно ОСОБА_2 призначити покарання у виді 14 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_1 вважати засудженим за п. п. 4, 12ч.2 ст. 115 КК України
до міри покарання призначеної судом.

В решті
касаційні скарги залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду
Миколаївської області від 20 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без змін.

С у д д і:

Верещак
В.М. Мороз М.А. Гошовська Т.В.