Справа №638/5744/13-к
Номер провадження 1-кп/638/12/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова матеріали кримінального провадження №0000134 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чорнухи, Чорнухинського району Полтавської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого у ТОВ «Спеціалізований «Проектно будівельний монтажний поїзд-753» головним інженером, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 07.01.2013 року близько 14 год. 45 хв., керував особистим технічно справним автомобілем «Toyota-Corolla», р.н. НОМЕР_1 та рухався по вул. Бєлгородське Шосе в місті Харкові зі сторони вул. Дерев`янко в напрямку вул. Академіка Проскури.
Під час руху по вказаній вулиці, поблизу буд. №1 ОСОБА_6 зупинився у правого краю проїжджої частини, та поновивши рух, почав виконувати розворот вліво, тобто в напрямку вул. Дерев`янко, при цьому грубо порушив вимоги п. 1.5, 10.1 та 10.4 «Правил дорожнього руху України», згідно яких:
п. 1.5. - «Дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків ...»;
п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,
п.10.4 «Перед поворотом праворуч, ліворуч або розворотом водій має завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, встановленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам…»
та допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який в цей час рухався позаду нього в попутному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «Chevrolet Lacetti» ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи № 39-А/13 від 06.02.2013 року спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому правого наколінника з сувом, з розривом розгинаючого апарату.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав частково, пояснивши при цьому, що 07.01.2013 року він зупинився на своєму автомобілі «Тойота» по Бєлгородському Шосе у м.Харкові біля кафе «Дубки», підвозив пасажира до вказаного закладу. Зазначив, що його автомобіль знаходився у дорожньому «кармані». Після цього він зробив розворот у ліву сторону на розриві суцільної полоси, при цьому включивши лівий поворот та переконавшись у відсутності інших транспортних засобів позаду. В той момент, коли вже переїхав на центр розподіляючої полоси, відчув удар у ліве переднє крило свого автомобіля, завданий автомобілем «Шевролет», який рухався з великою швидкістю з ліва від його автомобілю. Після зіткнення його автомобіль зупинився, а автомобіль «Шевролет» розвернуло, відбувся удар у стовп, а потім він зупинився. Після цього, приїхали його родичі, він викликав швидку допомогу. Бачив, як увозили потерпілого, однак до нього не підходив після зіткнення та в подальшому не цікавився його станом здоров`я, посилаючись на те, що перебував у шоковому стані. Вважає, що у пригоді, що сталася, вина є з обох сторін, оскільки водій автомобіля «Шевролет» рухався на великій швидкості більш, ніж 60 км/год. Також зазначив, що схеми та протоколи не підписував, оскільки його відвезли на той момент до лікарні, у слідчих діях участі не приймав, про їх проведення не сповіщався.
Суд, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, допитавши свідка і дослідивши інші докази у справі, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю і підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , допитаного в судовому засіданні, про те, що 07.01.2013 року приблизно о 14:45 він керував технічно справним автомобілем «Шевроле» р.н НОМЕР_3 з увімкненими габаритами, при цьому рухався по Бєлгородському Шосе в м.Харкові у напрямку вул. Ак.Проскури по правій смузі дороги зі швидкістю 60 км/год. Наближаючись до буд. №1 за вказаною адресою, звернув увагу на припаркований автомобіль «Тойота» чорного кольору, який стояв без увімкнених габаритів зі знаком «Таксі» на відстані приблизно 20 см. від початку «кармана», при цьому перешкоджаючи руху його автомобіля по правій смузі дороги, у зв`язку з чим потерпілий перестроївся у лівий ряд. В цей час автомобіль «Тойота», не вмикаючи сигналів повороту почав рух уперед, проїхавши метрів 10 прямо, різко розвернувся вліво, в цей час знаходячись дуже близько від автомобіля потерпілого, на відстані приблизно метрів 30. Потерпілий намагався уникнути зіткнення, однак внаслідок дуже малої відстані це не вдалося, та відбулося зіткнення - передньої лівої частини автомобіля «Тойота» з переднім правим крилом в районі бампера та правою частиною двері його автомобіля. Враховуючи, що покриття на дорозі було мокрим, автомобіль потерпілого втратив керування, його викинуло на бордюрний камінь. Після цього, відбувся контакт задньої частини його автомобіля з опорою освітлення, в результаті чого автомобіль розвернуло та знову викинуло на бордюрний камінь. Також потерпілий зазначив, що він підійшов до водія автомобіля «Тойота», однак він не виходив зі свого автомобіля, закрився у ньому, лише убрав позначку «Таксі», продовжив свій рух та зупинився в іншому місці проїзної частини у бордюрного каменя протилежного напрамку руху. Потерпілий при цьому також зазначив, що співробітників ДАІ та медичну допомогу він викликав самостійно, обвинувачений після ДТП йому не допомогав, не надавав першої допомоги. Крім того зазначив, що у тому місці, де здійснював розворот ОСОБА_6 не було розриву дорожньої розмітки та обвинувачений здійснював розворот на подвійній суцільній смузі. Також зазначив, що травми він отримав саме при зіткненні автомобілів, оскільки зі стовпом освітлення він контактував вже задньою частиною свого автомобіля.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , допитаного в судовому засіданні про те, що 07.01.2013 року приблизно о 14 годині він зі своїми близькими та знайомими знаходився біля кафе «Дубки», при цьому його автомобіль стояв повернений передньою частиною до вул. Сумської метрів за 10 від дорожньо-транспортної пригоди. Подію ДТП бачив на власні очі. При цьому зазначив, що зіткнення відбулося на крайній лівій смузі дороги, автомобіль «Тойота» з позначкою таксі після зіткнення, залишився стояти на місці, а автомобіль «Шевролет», оскільки дорожнє покриття було слизьким, відкинуло спочатку на бордюр, потім відбулося зіткнення зі стовпом, та знову розвернуло. Після пригоди водій автомобіля «Тойота» вийшов, зняв позначку «таксі» та переїхав на інший бік дороги, не зафіксувавши на місці пригоди положення свого автомобіля. Свідок почав з іншими людьми надавати допомогу потерпілому, оскільки було помітно, що останньому погано: він був блідий, з ноги йшла кровотеча. Вважає, що автомобіль «Шевролет» рухався з невеликою швидкістю. Після зіткнення автомобілів деякий час сліди від гальмівного шляху автомобіля «Шевролет» було помітно на дорозі, але до приїзду співробітників ДАІ, їх покрило опадами. Крім того, повідомив, що на його автомобілі подія ДТП була зафіксована автореєстратором, про що і було повідомлено працівників ДАІ.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, також доведена сукупністю зібраних по справі доказів:

· даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.01.2013 року, схемою та фототаблицею до нього, згідно яких огляд здійснювався у темну хмарну пору доби (вечірні сутінки) при опадах у вигляді мокрого снігу при освітленні міським електроосвітленням за умови незмінності обстановки на місці ДТП до початку огляду. Місцем ДТП є пряма горизонтальна вулиця за адресою м.Харків, Бєлгородське Шосе буд.1. Встановлене положення транспортних засобів на місці пригоди, напрямки їх руху, зазначені місця відокремлених від транспортного засобу частин та інших об`єктів, зазначені сліди зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами;
· оглядом відеозапису у судовому засіданні, згідно якого при включенні медіа файлу на електронному носії, який було поміщено до програвача Lenovo, встановлено, що він містить відеозапис, на якому зображено вид з автомобілю, який розташовано перпендикулярно відносно проїжджої частини за адресою: вул. Бєдгородське Шосе у м.Харкові, з права від смуги руху у напрямку вул. Ак.Проскури. З відеозапису вбачається, як повз автомобіль з автореєстратором проїжджають автомобілі, на 14 годині 45 хвилин та 27 секунд, з правого кута в «кадрі», поблизу зупинки громадського транспорту з`являється передня частина автомобілю «Тойота-корола» чорного кольору, автомобіль проїжджає вперед, починає розвертатися вліво, при цьому автомобіль майже повністю з`являється у кадрі, водій даного авто в процесі розвороту не зупиняється, на 14 годині 45 хвилин та 28 секунд автомобіль «Тойота-корола» починає зупинятися, про що свідчать стоп фари, що ввімкнулись в момент перед зіткненням, в мить, коли вмикаються задні стоп фари, в кадрі з`являється автомобіль «Шевроле», який отримує поштовх в праву передню частину від автомобіля «Тойта-Корола», після зіткнення автомобіль «Тойота-Корола» дещо змінює свій напрямок руху та розвертається в протилежному напрямку. Після чого, транспортні засоби в некерованому стані продовжують рух та зупиняються.
· даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2013 року, проведеного за участю ОСОБА_8 , його захисника, понятих та схемою до нього, згідно яких було встановлено, що водій ОСОБА_8 07.01.2013 року приблизно о 14:45 керував автомобілем «Шевроле» р.н НОМЕР_3 , при цьому рухався у напрямку вул. Ак.Проскури, наближаючись до буд. №1 зі швидкістю 60 км/год. по лівій смузі руху, та побачив, що попереду у правого краю проїжджої частини знаходиться автомобіль «Тойота» темного кольору. Водій цього автомобілю відновив рух прямо, та проїхавши деяку відстань почав різко без вмикання повороту виконувати розворот, внаслідок чого відбулося зіткнення;
· висновком судово-медичної експертизи №39-А/13, згідно якої у зв`язку з подією 07.01.2013 року у гр. ОСОБА_8 мали місце наступні ушкодження: зачинена черепно-мозкова травма: струс головного мозку з легкими криничними проявами; відкритий перелом правого наколінника з сувом, з розривом розгинаючого апарату. Наявні ушкодження утворилися в результаті дії тупих твердих предметів, можливо, за тих обставин, на які вказано у постанові слідчого. По ступеню тяжкості тілесні ушкодження, які мали місце у гр. ОСОБА_8 в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я;
· висновком судової автотехнічної експертизи №162/13 від 22.03.2013 року, згідно якого в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» ОСОБА_8 повинен був діяти згідно вимог п.п.10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_8 нема невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися б у причинному зв`язку з подією, що відбулася. В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Toyota-Corolla» ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимог п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_6 є невідповідності вимогам п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією, що відбулася;
· висновком судової автотоварознавчої експертизи №1986 від 29.03.2013 року, згідно якої матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП (07.01.2013), приймається у розмірі ринкової вартості КТЗ, та складає 77 865,86 грн.
Суд відноситься критично до показань обвинуваченого ОСОБА_6 , в частині невизнання ним своєї вини у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесного ушкодження, з мотивів, зазначених вище, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам, встановленим по справі. Доводи обвинуваченого та його захисника стосовно наявності вини у ДТП обох водіїв розцінюється судом як засіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Перевіривши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України.

Вивченням даних стосовно особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, працює у ТОВ «Спеціалізований «Проектно будівельний монтажний поїзд-753» головним інженером, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, одружений, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває.

Визнання органом досудового розслідування в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому його щире каяття, судом при призначенні покарання такими не враховуються, оскільки дані обставини, враховуючи позицію обвинуваченого, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, дійшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі.
Також ОСОБА_6 необхідно призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

У судових дебатах від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 акту амністії, звільнення його від відбування покарання, оскільки обвинувачений має батьків, які досягли 70-річного віку та у них немає інших працездатних дітей.

Обвинувачений надав свою згоду на застосування відносно нього акту амністії, з наслідками його застосування ознайомлений.

Прокурор, потерпілий, представник потерпілого не заперечували проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).
Відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» , установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
19.04.2014р. набрав чинності Закон України «Про амністію в Україні у 2014 році» від 08.04.2014 року №1185-VII (зі змінами від 06.05.2014р. №1246-VII, які набрали чинності 14.05.2014р.). Дія вказаного закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Згідно п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року., звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
В матеріалах кримінального провадження міститься документи, які підтверджують, що обвинувачений ОСОБА_6 має обох батьків, які досягли 70-річного віку та у них немає інших працездатних дітей.
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (19 квітня 2014р.) Закону України «Про амністію у 2014 році».
Обмежень, щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 4 Закону України «Про амністію у 2014 році» із врахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законів щодо застосування амністії в Україні" від 06.05.2014 року, судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 від вібування покарання на підставі п.«є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
У судовому засіданні цивільний позивач позовні вимоги підтримав. Щодо стягнення матеріальної шкоди зазначив, що зв`язку з пошкодженнями, отриманими внаслідок ДТП, він потребував лікування у ХМКЛ невідкладної допомоги ім. Мещанінова, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 07.01.2013 року по 21.01.2013 року. Після виписки з лікарні йому було рекомендовано амбулаторне лікування за місцем мешкання, яке триває по теперішній час. У зв`язку з отриманими травмами йому було призначено ліків на загальну суму 2257,40 грн., які потерпілий купував самостійно за власні кошти. В подальшому ці кошти були відшкодовані обвинуваченим. Крім того, за рекомендаціями лікаря він потребував посиленого харчування, через що, окрім іншого щоденного харчування, ним було витрачено 588,06 грн. на день на посилене харчування. Просив стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 117171,04 гривні. В цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як завдана матеріальна шкода у розмірі 77 865,86 грн. підтверджується письмовими доказами, а саме висновком судової авто товарознавчої експертизи №1986. Також стягненню підлягає сума інфляційних витрат, яка розрахована з вказаної вище суми, у розмірі 15 137,12 грн.
В іншій частині вимоги ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 суми матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені матеріалами кримінального провадження, зокрема відсутні докази того, що придбані потерпілим продукти харчування, згідно листа Гендиректора ТОВ «Харківський центральний ринок» (а.с. 80) були рекомендовані лікарем та саме ним купувалися згідно наданих чеків.
Завдану моральну шкоду потерпілий обґрунтовує наступним. У зв`язку з подією ДТП знаходився у стресовому стані у момент зіткнення; зазнав моральних та психічних переживань, які виникли у результаті пошкодження його власності, оскільки автомобіль відновленню не підлягає. Подія, що сталася, порушила його ділові та особисті плани, внесло зміни у звичайний розпорядок його життя через неможливість вести активний спосіб життя, що призвело до втрати колишніх життєвих зв`язків, втраті запропонованої посади. Також через отримані травми він не мав змоги самостійно пересуватися, відчував постійний нестерпний біль у колінному суглобі, через який у нього порушився сон та звичний уклад життя. Крім того, через процедуру лікування, операції, переживання за батьків, яким довелося перебудувати своє звичайне життя для догляду за ним, через відсутність достатніх коштів на лікування та харчування, потерпілий зазнав моральних та психічних страждань. Зазначає, що ОСОБА_6 у добровільному порядку не відшкодував хоч би частково завданих йому збитків.
Обвинувачений в частині відшкодуваня моральної шкоди позов визнав частково, поясняючи, що у ДТП наявна вина обох водіїв, а тому вважати, що він завдав потерпілому моральних страждань підстав немає.

Враховуючи вищевикладене, цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди суд задовольняє частково. На думку суду, враховуючи ступінь тяжкості отриманих потерпілим ушкоджень, ступінь фізичного болю, який він відчув внаслідок заподіяної йому травми, в ході операції, та які він і наданий час продовжує зазнавати, враховуючи порушення звичних умов життя, які також викликали душевні переживання у потерпілого, беручи до уваги обставини пригоди, суд вважає, що з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 підлягає стягненню в - 15000 грн.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити: звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі та додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом на підставі п.«є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», т.я. на день набрання чинності цим Законом має матір, яка досягла 78 річного віку та батька, який досяг 77 річного віку, і які не мають інших працездатних дітей.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 77 865 (сімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 86 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та інфляційні витрати у розмірі 15 137 (п`ятнадцять тисяч сто тридцять сім) гривень 12 копійок.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині у задоволенні цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 1225 (одну тисячу двісті двадцять п`ять) гривень 00 копійок в дохід держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи №1986 від 29.03.2013 року та 586 (п`ятсот вісімдесят шість) гривень 80 копійок в дохід держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи №162/13 від 22.03.2013 року.
Речовий доказ легковий автомобіль «Тойота Королла» р/н НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_6 залишити йому, як законному володільцю.
Речовий доказ легковий автомобіль «Toyota-Corolla» р/н НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_6 залишити йому, як законному володільцю.
Речовий доказ легковий автомобіль «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_11 залишити йому, як законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: суддя ОСОБА_1