Провадження № 11-кп/792/335/15
Справа № 674/302/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: : ч.1 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 01.02.2015 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Дунаєвецького районного суду від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючого по найму, судимого:
· 13.02.2008 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.125, ч.3 ст.152, ст.70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 21.03.2014 року призначене покарання у виді позбавлення волі замінено на виправні роботи строком на 10 місяців 17 днів з відрахуванням на користь держави 10 % заробітку щомісячно; згідно ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.01.2015 року від відбування покарання звільнений умовно-дострокового на невідбутий строк 2 місяці 11 днів виправних робіт,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дунаєвецького районного суду від 13.02.2008 року та призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки 20 днів.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1342 грн.
22 коп. матеріальної шкоди, 5000 грн. - моральної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_10 .
За вироком суду, 01 лютого 2015 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов в квартиру АДРЕСА_2 , де проживають потерпілі ОСОБА_9 з неповнолітньою донькою ОСОБА_10 , 2000 року народження, та, ігноруючи елементарні правила поведінки та моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю та принижуючи людську гідність, на вимоги ОСОБА_9 залишити квартиру не зреагував і став безпричинно наносити удари рукою в область обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритого перелому кісток носа зі зміщенням уламків, струсу головного мозку, синців обличчя та височної області.
Після цього, продовжуючи свої хуліганські дії, проявляючи особливу зухвалість, став наносити удари рукою в область обличчя і неповнолітній ОСОБА_10 , завдавши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді струсу головного мозку, синців на обличчі.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України та призначити за цим законом покарання у виді громадських робіт і зменшити розмір стягнутої на користь потерпілих моральної шкоди до 1000 грн.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що в діях ОСОБА_7 не убачається грубого порушення громадського порядку за ознаками особливої зухвалості, оскільки дії відносно потерпілих він вчинив не в громадському місці, а в квартирі і громадський порядок при цьому порушений не був. Тілесні ушкодження потерпілим були заподіяні ним на підставі раптово виниклих неприязних відносин з потерпілими.
Акцентує увагу й на тому, що на початку досудового розслідування кваліфікація дій ОСОБА_7 була саме за ч.2 ст.125 КК України і лише перед закінченням досудового розслідування його дії отримали іншу кваліфікацію - ч.1 ст.296 КК України.
Вважає, що при призначенні покарання суд в достатній мірі не урахував, що ОСОБА_7 повністю визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, його позитивну характеристику, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, вибачень перед потерпілими, а також бездоказово стягнув на користь потерпілих великі суми у відшкодування моральної шкоди.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор та потерпіла ОСОБА_9 просять вирок суду залишити без зміни, а подану апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що потерпілі та обвинувачений знайомими не були та між ними не могло бути неприязних відносин, що судом при призначенні покарання було враховано, як пом`якшуючі, так і обтяжуючі його обставини та підставно, із врахуванням глибини та тривалості душевних та фізичних страждань потерпілих, правильно визначено й розмір моральної шкоди.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.296 КК України кримінально каране хуліганство це грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Пленум Верховного Суду України у постанові №10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» роз`яснив, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом (п.4 постанови).

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла, та інші (п.5 постанови).

Оцінюючи правильність застосування цієї норми матеріального права в оскарженому рішенні суду першої інстанції, колегія суддів виходить також із правового висновку Верховного Суду України, сформульованого в рішенні від 4 жовтня 2012 року (справа №5-17 кс 12), у якому дано юридичну характеристику складу злочину хуліганство та пояснено відмінність його від злочинів, учинених на ґрунті особистих неприязних стосунків.

У контексті даної справи у цьому висновку зазначено, що об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, усталених правил поведінки в побуті, у повазі і ставленні спільноти один до одного.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, які автором апеляційної скарги не оспорені, як то: обвинувачений та потерпілі до конфлікту в квартирі останніх знайомими взагалі не були; перебуваючи в стані алкогольного сп`яннія обвинувачений в цю квартиру проник без їх на те згоди; ігноруючи вимоги потерпілих залишити квартиру обвинувачений цього не тільки не зробив, але й, принижуючи їх людську гідність, розпочав їх побиття, заподіявши у такий спосіб тілесні ушкодження, - підтверджені наведеними у вироку доказами, у тому числі показаннями обвинуваченого та потерпілих, які і давали суду підстави дійти висновку про хуліганський мотив таких дій обвинуваченого, а відтак і про їх кваліфікацію за ч.1 ст.296 КК України.
Сама по собі та обставина, що побиття потерпілих обвинуваченим відбулося у їх квартирі такої кваліфікації його дій не спростовує, адже місцем вчинення кримінально караного хуліганства може бути й квартира.
Зміна підозри ОСОБА_7 відбулася у відповідності до виписаних у ст.ст.278, 279 КПК України правил.
Покарання ОСОБА_7 за цей злочин у виді обмеження волі строком на 4 роки призначено у відповідності до положень ст.65 КК України та у межах санкції ч.1 ст.296 КК України з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи таке покарання, суд урахував особу ОСОБА_7 й ті пом`якшуючі покарання обставини, на які йдуть посилання в апеляційній скарзі.

Зокрема, враховані такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та позитивна характеристика.
Правильно, на думку колегії суддів, призначено покарання обвинуваченому і за сукупністю вироків, а саме на підставі положень ст.71 КК України шляхом частково приєднання покарання, невідбутого за вироком Дунаєвецького районного суду від 13 лютого 2008 року та визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки і 20 днів.
Наведені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого дані про особу ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, не дають підстав для пом`якшення призначеного покарання.
Положеннями ст.ст.23, 1168 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Урахувавши ці вимоги Закону, ступінь вини засудженого, характер та обсяг спричинених потерпілим страждань, їх тяжкість та тривалість, суд першої інстанції, підставно стягнув з засудженого на їх користь 4000 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, зазначивши у вироку підстави прийняття такого рішення.
Наведені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого доводи цих висновків суду також не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Дунаєвецького районного суду від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом 3-х місяців з дня її оголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2