Колегія суддів
Судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого-судді
суддів
Кармазіна Ю.М., Кліменко М.Р.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 лютого 2008
року кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора
Чернігівської області на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 6
Вироком
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 травня 2005 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, судиму 18.06.2001
року за ст.ст. 148-2 ч. 2, 167 ч. 2, 172 ч. 2, 42, 46-1 КК України на 3 роки
позбавлення волі з

відстрочкою виконання вироку на 1 рік,

засуджено за ст. 367 ч. 2 КК України на 2 роки
позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю
строком на 2 роки.

На підставі
ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік.

Вироком суду ОСОБА_1 було визнано винною у тому, що будучи службовою особою - власником та
директором ПП «Олена», являючись відповідальною за своєчасну і повну сплату до
бюджету податків та інших платежів, отримавши дозвіл Прилуцької ОДПІ на продаж
магазину, що належав підприємству, під умовою сплати податкового боргу підприємства,
який на 16 жовтня 2003 року становив 103451 грн. 83 коп., продавши магазин у с.
Н.Гребля за 15440 грн., вона використала отримані кошти у власних інтересах, не
направивши їх на погашення штрафних санкцій в сумі 5326 грн., нарахованих за
несвоєчасну сплату податкових зобов'язань ПП «Олена», чим заподіяла істотну
шкоду інтересам держави та спричинила тяжкі наслідки.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 6
червня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 скасовано із закриттям провадження у цій
справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину.

У касаційному поданні прокурора порушено питання про
скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_1 та направлення справи на новий
апеляційний розгляд з посиланням на те, що своїми діями вона вчинила злочин,
передбачений ч. 2 ст. 367 КК України, тоді як висновки апеляційного суду про
відсутність у її діях складу зазначеного злочину суперечать фактичним
обставинам справи та зібраним доказам.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що у задоволенні
касаційного подання належить відмовити.

Як вбачається із матеріалів справи, з урахуванням зміни
обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи (а.с. 243), вироком
суду першої інстанції ОСОБА_1 було визнано винною у тому, що будучи службовою
особою приватного підприємства та відповідальною за своєчасну і повну сплату
усіх видів податків, діючи всупереч інтересам служби, отримавши всупереч закону
15440 грн. готівкою та знаючи про заборгованість підприємства по сплаті
податків, вона використала вказані кошти у власних інтересах, не направивши їх
на погашення штрафних санкцій в сумі 5326 грн., нарахованих за невчасну сплату
податків ПП «Олена», що призвело до тяжких наслідків. Наведене свідчить, що суд
прийшов однозначного висновку про те, що саме внаслідок службової недбалості
ОСОБА_1 інтересам держави було заподіяно тяжких наслідків, у зв'язку з чим її
дії були кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України.

Разом із тим, скасовуючи вирок та закриваючи справу за
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного злочину, апеляційний суд
обгрунтовано виходив із того, що обвинувачення ОСОБА_1 у недотриманні угоди з
Прилуцькою ОДПІ про сплату нею штрафних санкцій не грунтується на вимогах Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом», бо порядок продажу активів у рахунок погашення податкового боргу
боржника визначається державною госпрозрахунковою установою України з питань
банкрутства, а не боржником за погодженням з органами податкової інспекції.

Тому висновок апеляційного суду про те, що податкова
інспекція не мала права давати згоду на реалізацію магазину, а відповідно й
ОСОБА_1 не могла нести відповідальність за недбалість при недотриманні угоди з
податковою інспекцією, є правильним.

Крім того, у колегії суддів немає сумніву й щодо
правильності висновків апеляційного суду стосовно того, що несплата ОСОБА_1
штрафних санкцій безпідставно кваліфіковані спочатку прокурором при зміні
обвинувачення, а потім і судом першої інстанції при постановленні вироку, як
службова недбалість, бо відповідно до ст. 12 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», при порушенні
господарським судом справи про банкрутство та введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів, забороняються стягнення на підставі виконавчих та інших
документів, не нараховуються пеня і неустойка, не застосовуються інші санкції
за невиконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів.
Проте дія мораторію не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів,
відшкодування шкоди, авторської винагороди.

Та обставина, що процедура банкрутства ПП «Олена»
почалася 3 жовтня 2003 року, свідчить ухвала Господарського суду Чернігівської
області (а.с. 86) і у касаційному поданні не оспорюється.

Крім того, як правильно зазначив апеляційний суд, при
проведенні процедури банкрутства сплата кредитору, яким є Прилуцька ОДПІ, пені
та штрафу, мало відбуватися в порядку черговості лише в шосту чергу, а не в
порядку, який було визначено податковою інспекцією та самою ОСОБА_1 при
отриманні нею дозволу на продаж магазину. Тому вказані дії ОСОБА_1 безпідставно
визнані прокурором та судом службовою недбалістю, бо дії податкової інспекції,
яка надала згоду на реалізацію магазину під умовою сплати штрафних санкцій,
суперечили вимогам закону. При цьому в ухвалі апеляційного суду також
обгрунтовано зазначено, що доводи ОСОБА_1 про сплату нею заробітної плати
працівникам підприємства прокурором в апеляції не спростовані. Не спростовано
цей висновок і в касаційному поданні.

Тому колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов
правильного висновку про необгрунтоване визнання ОСОБА_1 винною у службовій
недбалості, якою спричинено тяжкі наслідки, за відсутністю в її діях складу
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

За таких обставин доводи касаційного подання про
неправильне застосування кримінального закону апеляційним судом колегія суддів
вважає безпідставними, через що касаційне подання задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

у задоволенні касаційного подання заступника прокурора
Чернігівської області відмовити.

СУДДІ:

Міщенко С.М. Кармазіна Ю.М. Кліменко М.Р.