Справа
№1-257/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 травня 2007
року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого: Жилки О.М.,

при
секретарі: Каленіченко В.О.,

за участю
прокурора Паскевича О.Г., представника потерпілого ОСОБА_1, представника неповнолітнього
обвинуваченого ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

неповнолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Полтави, громадянина України, не
одруженого, учня ВСШ № 1 м. Полтави, не працюючого, в
силу ст. 89 КК України не
судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця с. Затурине Полтавського
району Полтавської області, . громадянина України, не одруженого, не
працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою:АДРЕСА_2

у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 304 КК України

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2007
року близько 12.30 год. підсуднийОСОБА_5,
знаходячись на мосту через р. Ворскла по вул. Миру в м.Полтаві разом з
неповнолітнім підсудним ОСОБА_4, з метою заволодіння чужим майном,
скориставшись тим, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, спонукав його заволодіти
мобільним телефоном потерпілогоОСОБА_1.

В цей же час, в
районі готелю „Турист" на правому березі р. Ворскла, навпроти будинку
АДРЕСА_3,ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4, відкрито заволоділи мобільним телефоном потерпілого „Сіменс Є 72".
Після цього, ОСОБА_4 відштовхнув рукоюОСОБА_1, тобто застосував
насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, а з
викраденим підсудні втекли з місця вчинення злочину та розпорядилися ним на
власний розсуд, спричинили потерпілому матеріальну шкоду на суму 443 грн.

-2-

Будучи допитаними
в судовому засіданні,
підсудніОСОБА_5 та ОСОБА_4 винним себе у скоєних злочинах визнали повністю, не
заперечуючи фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, а тому
судом, у відповідності до положень ст.299 КПК України, дослідження доказів не
проводилось в зв'язку з недоцільністю.

Дії ОСОБА_5, які
виразились в відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаними з
насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчинене за
попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані правильно за ч.2 ст.186 КК
України.

Його ж дії, які
виразились у втягненні неповнолітнього ОСОБА_4а у злочинну діяльність,
кваліфіковані правильно за ст. 304 КК України.

Дії ОСОБА_4а,
які виразились в відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаними з
насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчинене за
попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані правильно за ч.2 ст.186 КК
України.

Потерпілим
ОСОБА_1 до підсудних заявлений цивільний позов про відшкодування заподіяної злочином
матеріальної шкоди на суму 443 грн.

ПідсудніОСОБА_5 та ОСОБА_4 позов
визнали у повному обсязі.

Суд вважає, що
позовні вимоги потерпілого, у відповідності до ст. 1166 ЦК України, є
законними і обґрунтованими, оскільки вони підтверджується наведеними у вироку
доказами та матеріалами справи, разом з тим, підлягають до задоволення
частково, а саме на суму 221 грн., так як після вчинення злочину підсудними
завдану шкоду частково було відшкодовано.

При визначенні
виду та міри покарання підсудним, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого
ними злочину, особи винних, що вони характеризуються позитивно, раніше
не судимі, ОСОБА_4 вчинив злочин будучи неповнолітнім, підсудні частково
відшкодували завдану злочином шкоду, щиро розкаялись
у вчиненому та сприяли розкриттю злочинів, що тяжких наслідків від їх дій не настало.

Вивченням даних
про особу підсудного, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_4 виховується без
батька.

Зазначені вище
обставини справи та дані про особи підсудних, суд визнає виключними, такими що
пом'якшують покарання та суттєво знижують суспільну небезпечність вчинених ними
злочинів, та приходить до переконання про можливість застосування до них ст. 69
КК України, призначивши їм покарання нижче від найнижчої межі, встановленої ч.
2 ст. 186 КК України.

Враховуючи
вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання
підсудних, у відповідності до ст.ст. 75, 104 КК України, можливе без ізоляції
від суспільства, якщо вони протягом іспитового строку не вчинять нового злочину
і виконають покладені на них обов'язки.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати
винним у вчинені злочинів, передбачених:

·
ч.2 ст.186 КК України, на підставі якої із застосуванням
ст.69 КК України призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення
волі;

ст. 304 КК
України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року
позбавлення волі.

-3-

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 (двох)
років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового
строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5. обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, на підставі якої із застосуванням
ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення
волі.

У відповідності до ст. 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4а від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом
іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та
покласти на законного представника ОСОБА_2 обов'язок щодо
нагляду за засудженим ОСОБА_4

Міру запобіжного заходу засудженим до вступу вироку в законну силу залишити
попередню - підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_1 задовільнити
повністю. Стягнути із засуджених ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь
ОСОБА_1 - 221 (двісті двадцять одну) грн. завданої злочином матеріальної
шкоди.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Полтавської області
через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 15 діб.