АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/863/15 Головуючий 1-ої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України
18 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого на вирок Московського районного суду м. Харкова від 24.02.2015р. стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Указаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-16.12.2003 року Апеляційним судом Харківської області за ч.3 ст. 15 п.п. 1,6,12 ч.2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

засуджений за: - ч.1 ст.185 КК України до 1(одного) року позбавлення волі;

-ч.2 ст.185 КК України до 1(одного) року 6(шести) місяців позбавлення волі

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 1(оди) рік 6(шість) місяців позбавлення волі.

В силу ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки та зобов`язано: повідомляти органам кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Цим же вироком вирішені питання щодо речових доказів у порядку передбаченому ст.100 КПК України та задоволений цивільний позов потерпілого.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , 30.08.2014р. о 23год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав золотий ланцюжок 583 проби, вагою 17,87гр., який належав ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник. В подальшому ОСОБА_7 1 розпорядився викраденим майном на свій розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 було спричинено матеріальну шкоду на суму 5218грн. 40коп.

Крім того, ОСОБА_7 , 04.09.2014р. о 14год., знаходячись за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_3 , повторно, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав золотий ланцюжок 585 проби вагою 1,92гр. та хрестик 583 проби вагою 0,75гр., які належали ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник. В подальшому ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на свій розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду на суму 804 грн. 06 коп.

В апеляційній скарзі потерпілий, не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію, вказує, що вирок суду слід скасувати в наслідок м`якості призначеного покарання та ухвалити новий вирок без застосування ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який категорично заперечував проти задоволення апеляції, обвинуваченого, який залишив вирішення цього питання на розсуд суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається, з вироку обвинувачений повністю визнав свою вину, вказані фактичні обставини вчинення злочину встановлені судом першої інстанції у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права їх оскаржувати.

Дії ОСОБА_7 , що виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжки), районний суд правильно кваліфікував за ч.1 ст.185 КК України, а ті ж дії вчинені повторно, районний суд правильно кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України.

Тому апеляційна інстанція перевіряє вирок суду лише в частині призначеного покарання.

У відповідності зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України однією з підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Як передбачено у ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як зазначено у вироку районного суду (т.1 а.с.68), вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимий, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків внаслідок скоєння злочину, обставин, які б обтяжували покарання районним судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутність претензій з боку потерпілої ОСОБА_9 , та вказав, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та він, в силу ст.75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням. При цьому суд призначає обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Оцінюючи висновок суду щодо виду та розміру обраного ОСОБА_10 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону, а призначене покарання неможна визнати явно несправедливим через його м`якість, а тому є справедливим.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.02.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» застосування ч.1 ст.75 КК України повинно бути належним чином вмотивовано у вироку.

Наведене, переконують колегію суддів у безпідставності вимог апелянта, оскільки районний суд достатньо мотивував своє рішення в частині призначення покарання обвинуваченому.

Таким чином, апеляційною інстанцією, не встановлені порушення кримінального закону та не виявлені істотні порушення кримінального процесуального закону, які б були підставою для безумовного скасування судового рішення, а тому апеляція обвинуваченого не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 414, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 24.02.2015р. стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді