Справа №1-36/2007
ПОСТАНОВА

17
квітня 2007 року Царичанський районний суд Дніпропетровської

області у
складі:

головуючої -
судді Гудим О.М.

при
секретарі - Чайковській В.В.

з участю
прокурора - Тараненко П.П.

адвоката -
ОСОБА_1. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт. Царичанка Дніпропетровської
області справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м.
Дніпропетровськ, за
національністю українця, громадянина
України, військовозобов'язаного, що має середню освіту, одруженого,
маючого на утриманні неповнолітню доньку-інваліда віком 2 роки, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого

у вчиненні
злочину, передбаченого ст.
185 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11
березня 2002 року , близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, по раптово виниклому наміру
на скоєння крадіжки чужого майна, з
незамкнутого автомобіля марки „ВАЗ 2106" д.н. к НОМЕР_1, який належав гр-ну ОСОБА_3 і стояв у дворі
домоволодіння АДРЕСА_2, умисно таємно
викрав речі останнього - автомобільний акумулятор, вартістю 280 грн., дві акумуляторні клеми, загальною вартістю 10 грн., чоловічу шкіряну куртку чорного кольору, вартістю 300 грн., в якій знаходились портативний калькулятор, вартістю 25 грн., складний ніж , вартістю 10 грн., портмоне з шкірозамінювача чорного кольору, вартістю 45 грн., де знаходились документи на ім'я гр-на
ОСОБА_3. - посвідчення водія з талоном,
свідоцтво про реєстрацію ТЗ,
медична довідка, а всього було
викрадено майна, яке належало гр-ну
ОСОБА_3. на загальну суму 670 грн., чим
останньому було завдано шкоди на вказану суму.

Підсудний
ОСОБА_2. вину
по ст.
185 ч.1 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно він 11 березня 2002 року, близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, по раптово виниклому наміру
на скоєння крадіжки чужого майна, з
незамкнутого автомобіля марки „ВАЗ
2106", який належав
гр-ну ОСОБА_3 і стояв у дворі
домоволодіння АДРЕСА_2, він умисно
таємно викрав речі на загальну суму 670грн.,
якими він в подальшому розпорядився на свою користь. З оцінкою
потерпілим вартості викрадених ним речей він згодний, повністю відшкодував збитки потерпілому. В
скоєній крадіжці щиросердно розкаюється. Звернувся до суду із письмовою заявою
про застосування до нього Закону України "Про амністію" від
31.05.2005 року, так як в нього мається
малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Потерпілий
ОСОБА_3. пояснив, що дійсно 11.03.2002
року, близько 20 години в нього з його
автомобіля було викрадено його особисті речі на загальну суму 670грн., із яких повернуто частину речей, а суму неповернутих речей ( акумулятор
вартістю 280грн., клеми на суму
10грн., калькулятор на суму 25грн., складний ніж вартістю 10грн.) - 325грн. ОСОБА_2. йому
відшкодував, тому він не заявляє
цивільний позов. Не заперечує проти закриття справи у зв'язку з актом амністії.

Вина ОСОБА_2. доказана також матеріалами
справи:

рапортами
працівників міліції про виявлення злочину (а.с.
2, 3, 19, 20, 30, 33, 35);

протоколом
усної заяви гр. ОСОБА_3. про скоєння крадіжки його майна (а.с. 4);

протоколами
оглядів місця події та речей (а.с.
5, 8-9, 27);

поясненнями
(а.с. 6, 11, 36-40);

розписками про
отримання речей (а.с. 12, 29);

речовими
доказами (а.с. 28).

Дії
ОСОБА_2. вірно кваліфіковано по ч.1 ст.
185 КК України як він своїми навмисними діями скоїв таємне викрадення чужого
майна (крадіжку), з завданням
потерпілому ОСОБА_3. шкоди на суму 670грн.

Вислухавши
підсудного, його захисника, думку прокурора, потерпілого про можливість застосування
Закону України "Про амністію" ,
суд приходить до висновку, що
провадження в справі слід закрити у зв'язку з актом амністії.

ОСОБА_2. на момент
вчинення злочину - 11.03.2002 року неповнолітніх дітей не мав, але на момент розгляду справи судом має на
утриманні неповнолітню дитину-інваліда - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження(а.с. 83,
84), як і на момент вступу в дію Закону
України "Про амністію" від 31.05.2005 року.

Згідно
п.б ст. 1 Закону України "Про
амністію" від 31.05.2005 року,
звільняються від кримінальної відповідальності особи, які підпадають під дію ст. 1
Закону, тобто які скоїли злочин, санкція якого передбачає покарання менш суворе
ніж позбавлення волі на строк не більше 5 років, та які мають

неповнолітніх
дітей або дітей-інвалідів.

Згідно
п.4 ст. 6 КПК України порушена
кримінальна справа підлягає закриттю внаслідок акта амністії, якщо він усуває застосування покарання за
вчинення діяння.

Отже, маються підстави для звільнення ОСОБА_2. від
кримінальної відповідальності в зв'язку з амністією.

Відповідно
до ст. 14 Закону України "Про
амністію" від 31.05.2005 року амністія не звільняє від обов'язку
відшкодувати заподіяну злочином шкоду,
який покладено на винну особу вироком або рішенням суду.

Потерпілим
ОСОБА_3. цивільний позов не заявлений.

Речові
докази: шкіряну куртку, партмоне, посвідчення водія, талон до посвідчення водія, свідцтво про реєстрацію транспортного
засобу, медичну довідку , як речі злочинного посягання, які знаходяться на зберігальній розпискі
потерпілого ОСОБА_3. слід повернути їх власнику ОСОБА_3(а.с. 12, 28, 29).

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6 п.4, 244,
248, 282 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 від
кримінальної відповідальності по ч.1
ст. 185 КК України звільнити в зв'язку з амністією. Провадження по
справі закрити.

Міру
запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд ОСОБА_2. - скасувати.

Речові
докази: шкіряну куртку, партмоне, посвідчення водія, талон до посвідчення водія, свідцтво про реєстрацію транспортного
засобу, медичну довідку , як речі злочинного посягання, які знаходяться на зберігальній розпискі
потерпілого ОСОБА_3. повернути їх власнику ОСОБА_3(а.с. 12, 28, 29).

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом
7діб з подачею апеляції через районний суд.