Справа № 167/1408/14-к Провадження №11-кп/773/12/15 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ст.286 ч.2 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 06 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючий, одружений, не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, передбачені ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній особисте зобов`язання.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, Апеляційний суд Волинської області, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 20 червня 2014 року, близько 07 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи транспортним засобом марки MersedesBenz, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у технічно - справному стані та який на правах приватної власності належить ОСОБА_9 , рухаючись по автодорозі М 19, сполученням Доманово Ковель Чернівці - Теребляче в напрямку руху з м. Луцьк на м. Ковель, з швидкістю близько 70 км/год. при погодних умовах у вигляді дощу, на мокрому покритті автодороги, перед населеним пунктом с.Копачівка, Рожищенського району, не врахувавши дорожню обстановку та стан транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху, після чого з`їхав у кювет, чим порушив п.п. 2.3 б; 2.9 а, б; 11.4; 12.1 Правил дорожнього руху України, де зіткнувся з придорожнім деревом.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир транспортного засобу MersedesBenz, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , яка перебувала на передньому сидінні пасажира, справа, отримала згідно висновку судово - медичної експертизи № 905 від 28.08.2014 тілесні ушкодження у вигляді: важкої відкритої черепно - мозкової травми з забоєм головного мозку та переломом скроневої та тім`яної кістки зліва з переходом на кістки основи черепа, травматичного пошкодження лівої барабанної перетинки, садна носа та лобної ділянки. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих предметів, цілком можливо від ударів об обшарування салону автомобіля при ДТП, та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі прокурор, що приймав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, не оспорюючи доведеності вчиненого ОСОБА_7 злочину та кваліфікації його дій, просив скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що при обранні міри покарання не в повній мірі враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину. Зокрема, інкримінований злочин вчинений в стані алкогольного сп`яніння, відноситься до тяжких, в результаті його вчинення потерпілій заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Зазначає, що суд безпідставно прийняв рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. Крім того, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а тому йому слід було призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що призначення додаткового покарання є обов`язковим. Просив вирок місцевого суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити свій вирок за яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

В запереченні на апеляцію прокурора ОСОБА_7 просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляції, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника, які заперечили апеляцію та просили залишити вирок без зміни, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, є обґрунтованим і по суті в апеляційній скарзі не заперечується. Дії ОСОБА_7 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Визначаючи вид і міру покарання щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких, однак вчинений з необережності, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, на утриманні має малолітню дитину.

Зважаючи на викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що основне покарання обвинуваченому у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі призначене судом із врахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

З урахуванням наведених обставин, думки потерпілої, яка не настоювала на призначенні суворого покарання, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з встановленням йому двохрічного іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Разом з тим, як вбачається з рішення суду, судом першої інстанції не обговорювалось і не вирішувалось питання щодо необхідності призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи прокурора про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про можливість не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, в достатній мірі не врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує його покарання, негативну характеристику в цій частині за місцем проживання, а вказані дії перебувають в прямому причинному зв`язку з скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що при вказаних обставинах місцевий суд, не обговоривши необхідність призначення додаткового покарання і не призначивши його обвинуваченому, порушив вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки воно не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та суспільній небезпечності вчиненого діяння, особі обвинуваченого.

З наведених підстав, вирок суду першої інстанції, відповідно до п.1. ч.1 ст.413 КПК України, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового вироку.

Враховуючи характер і спосіб вчинених ОСОБА_7 протиправних дій і наслідків які настали, суд апеляційної інстанції вважає, що обвинуваченому крім основного покарання, слід призначити також додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, суд частково задовольняє апеляцію прокурора, скасовує вирок в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, апеляційний суд, -

З А С У Д И В :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 06 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2-х річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: