АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю обвинуваченого- ОСОБА_6
захисника- адвоката ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Магадан, Російської Федерації, мешканця м.Києва,-
якою обвинувальний акт з додатками повернуто для усунення недоліків,-
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляції /271-273 т.1/ прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. Свої вимоги апелянт обґрунтовує, тим, що суд, повертаючи обвинувальний акт, безпідставно послався на невідповідність вимогам ст.109 КПК України реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки підставою для повернення є саме невідповідність самого акту, а не доданого до нього реєстру. Безпідставними прокурор вважає і висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, з посиланням на положення Закону про кримінальну відповідальність. Також прокурор вважає, що необґрунтовано суд послався на наявність чи відсутність у діях обвинуваченого складу будь-якого злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , оскільки дане твердження не можливо зробити без повного дослідження здобутих у ході проведення досудового розслідування доказів по справі.
В запереченні на апеляцію прокурора /а.с.8-11 т.2/ та доповненнях до них, наданих у судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 прохав апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін. На його думку скарга прокурора є необґрунтованою, оскільки обвинувальний акт не відповідає ч.2 та ч.4 ст.291 КПК України, а реєстр матеріалів досудового розслідування- вимогам ст.109 КПК України, так як повинен містити номер та найменування процесуальної дії під час проведення слідчих дій. Звертає увагу, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено про проведення п`яти призначених експертиз та час такої дії, висновки однієї з яких покладені в основу обвинувачення, однак як доказ в реєстрі її також не вказано. Сторона захисту вказує, що відповідно до обвинувального акту при розкритті кваліфікації злочинів за ч.3 ст.109 КК України слідчий не у повному обсязі розкрив об`єктивну сторону даного правопорушення, а також об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, передбаченого ст.341 КК України, тим самим обвинувачення є неконкретним.
Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції підтримав свою апеляційну скаргу та обґрунтувавши її доводами, викладеними в апеляції, прохав задовольнити у повному обсязі, скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник- адвокат ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін, обґрунтувавши свою позицію доводами, викладеними захисником в запереченнях на апеляцію прокурора.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, будучи депутатом Луганської обласної ради та будучи незгодним з вимогами учасників протесту щодо євроінтеграції України, вважаючи нелегітимним спосіб, яким Верховна Рада України поклала виконання обов`язків Президента України на Голову Верховної Ради України, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на проголошення публічних закликів до насильницької зміни конституційного ладу в Україні, 10 березня 2014 року, перебуваючи в безпосередній близькості біля будинку Луганської обласної ради, розташованого на площі Героїв Великої Вітчизняної Війни, 3, в м.Луганську, виступив з промовою, в якій виголосив три вимоги, а саме вимогу про розгін Майдану, другу вимогу- про те, що російська мова повинна бути другою державною; третю вимогу- про федеративний устрій. Вказані дії органом досудового розслідування, з посиланням на висновок судово-лінгвістичної експертизи, кваліфіковані за ч.3 ст.109 КК України, як- публічні заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу.
Крім того, 09 березня 2014 року, ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку Луганської обласної ради, розташованого на площі Героїв Великої Вітчизняної Війни, 3, в м.Луганську, маючи на меті перешкодити нормальній діяльності органу держаної влади- Луганській обласній державній адміністрації, для встановлення контролю над адмінбудівлею, використовуючи стихійний мітинг перед будівлею, вчинив протиправне проникнення до будівлі та захоплення її приміщення шляхом зламу протестувальниками дверей входу до даної будівлі, після чого, перебуваючи у кабінеті голови Луганської обласної державної адміністрації, змусив останнього написати заяву про складання з себе повноважень. Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.341 КК України, як- захоплення будівлі, що забезпечує діяльність органів державної влади, з метою незаконного користування нею та перешкоджання нормальній роботі установи.
Повертаючи обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст.109 КК України та ст.341 КК України прокурору,суд першої інстанції у своїй ухвалі послався на порушення прокурором вимог ст.291 КПК України та ст.109 КПК України, оскільки в даному обвинувальному акті неповно були викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, крім того вказав на невідповідність вимогам законодавства реєстру матеріалів досудового розслідування. Суд акцентував увагу на те, що в діянні інкримінованому ОСОБА_6 , як публічні заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу, вчинені представником влади, тобто, як злочин, передбачений ч.3 ст.109 КК України слідчий не у повному обсязі виклав об`єктивну сторону злочину, оскільки останній повинен був характеризуватися публічними закликами саме до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу.
Крім того суд першої інстанції зазначає, що слідчий, інкримінуючи обвинуваченому скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.341 КК України, також не розкрив його об`єктивну сторону, оскільки під захопленням розуміється протиправне зайняття будівлі шляхом насильства або обману, слідчий же викладаючи обвинувачення не зазначив, яким чином злам дверей протестувальниками до входу у будівлю відноситься до насильницьких дій саме з боку ОСОБА_6 , чи знаходився останній з ними в злочинній змові, тощо, не зазначив слідчий і суб`єктивну сторону даного кримінального правопорушення.
Також суд першої інстанції звернув увагу на те, що відповідно до ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який відповідно до п.1) ч.2 ст.109 КПК України повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення. Однак в порушення вищевказаних норм закону, у даному реєстрі не зазначено про проведення п`яти призначених експертиз та час такої дії, однак висновки однієї з них покладені в основу обвинувачення, що не відповідає вимогам ст.109 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог п.5) ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно ж з положеннями п.3) ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
При перевірці колегією суддів матеріалів провадження встановлено, що до Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт, складений старшим слідчим з ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України 17 червня 2014 року і затверджений старшим прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами СБУ, ДПСУ та ДМСУ Головного управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України /а.с.1-6 т.1/, який не відповідає вимогам вищенаведеної норми кримінального процесуального закону, а саме вимогам п.5) ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в ньому викладені фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.109 КК України, як їх вважала встановленими сторона обвинувачення, однак без посилання у вказаному процесуальному документі на те, до яких, саме насильницьких змін чи повалення конституційного ладу, у своїй промові закликав ОСОБА_6 , виголошуючи промову та зазначаючи, що «…У мене всього лише три вимоги в теперішній час. Перша вимога- розгоніть свій майдан. Друга- російська мова повинна бути другою державною. І третя- це федеративний устрій», не виклавши таким чином об`єктивну сторону інкримінованого злочину, не зазначивши, в порушення вимог ст.91 КПК України також час скоєння кримінального правопорушення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, в тому числі п.5) ч.2 ст.291 КПК України та є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту.
Вірно зазначив у своїй ухвалі суд першої інстанції і те, що в обвинувальному акті не викладена стороною обвинувачення об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.341 КК України по епізоду злочинної діяльності від 09 березня 2014 року, оскільки посилаючись у обвинувальному акті на те, що ОСОБА_6 вчинив «…протиправне проникнення до будівлі Луганської обласної державної адміністрації та захоплення її приміщення шляхом зламу протестувальниками дверей входу до даної будівлі»,орган досудового розслідування не зазначив, яким чином злам дверей протестувальниками до входу у будівлю відноситься до насильницьких дій саме з боку ОСОБА_6 і чи знаходився він з ними в злочинній змові, тощо, таким чином виклавши по обох епізодах злочинної діяльності неконкретне обвинувачення ОСОБА_6 , порушивши таким чином і право обвинуваченого на захист всіма встановленими засобами від пред`явленого обвинувачення, що також, відповідно до загальних засад кримінального провадження, а саме вимог п.13) ч.1 ст.7 КПК України, ст.20 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке у сукупності з порушеннями вимог п.5) ч.2 ст.291 КПК України тягне за собою повернення обвинувального акту.
Крім того, відповідно до ст.109 КПК України випливає, що реєстр матеріалів досудового розслідування надсилається до суду разом з обвинувальним актом і повинен містити відомості про номер та найменування процесуальної дії, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, разом з тим в порушення вимог вказаної статті кримінального процесуального закону у вказаному реєстрі відсутні відомості /а.с.7-12 т.1/ про проведені по справі судові експертизи, в тому числі судово-лінгвістичної експертизи № 3050/14-32 від 28 березня 2014 року, на яку, як на доказ вини посилається сторона обвинувачення у обвинувальному акті /а.с.5 т.1/, що також є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Доводи ж прокурора, викладені ним в апеляції /абзац 8 а.с.272 т.2/ про те, що «..висновки суду щодо наявності чи відсутності у діях обвинуваченого складу будь-якого злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є передчасними та такими, які не можливо зробити без повного дослідження здобутих у ході проведення досудового розслідування доказів його вини» колегія суддів вважає такими, що не ґрунтується на вимогах закону та суперечать змісту ухвали, оскільки вказане взагалі не зазначене у оскаржуваному процесуальному документі, постановляючи який суд першої інстанції лише вказав на ті істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, в тому числі вимог п.5) ч.2 ст.291 КПК України, які в сукупності з іншими порушеннями, зазначеними вище й послугували підставою для повернення вказаного обвинувального акту.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.404 КПК України, ст.405 КПК України, п.1) ч.1 ст.407 КПК України, ч.2 ст.376 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляцію прокурора прокуратури Межівського району Дніпропетровської області, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_4