Справа №1-148/10 09.11.2010 09.11.2010 09.11.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11- 678/10р. Головуючий І-ї інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Хоміка І.М.

суддів Погорєлової Г.М., Олещук Т.Л.

за участю прокурора Якименка О.П.

потерпілої ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_4 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, судимий:

1) 20.06.1986 року Снігурівським районним судом Миколаївської області, за ч.2 ст. 140, 44, 46-1 КК України на 2 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

2) 16.06.1987 року цим же судом за ч.2 ст. 206, 43 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 09.01.1989 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 10 днів;

3) 11.09.1990 року цим же судом, за ч.1 ст. 229-6 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений 06.07.1992 року по відбуттю покарання;

4) 02.03.1993 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 229-6 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений 05.11.1994 року по відбуттю покарання;

5) 20.02.1997 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2, ч. 3 ст. 140, 42 КК України на 6 років позбавлення волі, звільнений 13.07.2002 року по відбуттю покарання;

6) 06.10.2003 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

7) 16.12.2003 року цим же судом, за ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 69 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 14.11.2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців;

8) 15.09.2006 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнений 15.12.2008 року за відбуттям строку покарання;

засуджений:

за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

за ч.1 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі,

на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 243грн.81коп. витрат за проведення експертизи на р/р НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області.

Вироком суду ОСОБА_4 визнаний винним в тому, що 21 травня 2010 року приблизно з 8-ї по 10-ту годину він шляхом вільного доступу від адміністративної будівлі Снігурівського районного суду, розташованої по вул. Плієва, 69 в м. Снігурівка Миколаївської області повторно, таємно викрав велосипед марки «Україна» вартістю 230 грн., належним ОСОБА_5 Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 29 травня 2010 року в період часу з 8-ї до 10-ї години ОСОБА_4 шляхом вільного доступу проник на територію домоволодіння його матері ОСОБА_3, розташованого за адресою в м. Снігурівка по вул. Леніна, 88, звідки повторно таємно викрав дві металевих рейки довжиною 2,5 м. кожна на загальну суму 246.40грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

17 червня 2010 року в денний час ОСОБА_4 на пішохідній доріжці знайшов металеву банку з-під кави «Нескафе», всередені якої були патрони калібру 5,45 мм в кількості 17 шт., які підібрав, тобто незаконно придбав та незаконно переніс до місця свого фактичного проживання в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_3, де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

18 червня 2010 року при проведенні обшуку працівниками міліції було виявлено та вилучено патрони, які є боєприпасами 5,45 мм військовими патронами зразку 1974 року, виробництва СРСР, які придатні для стрільби.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить вирок суду змінити, помякшивши призначене покарання. Зазначає, що не вчиняв злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, обмовив себе, визнавши вину. Рейки, за викрадення яких він засуджений, придбані на їх спільні з матірю кошти, тому свої дії він не вважає крадіжкою. Матір звернулась з заявою до міліції тому, що не знала, що забрав їх він. Вважає, що судом не враховано його щире каяття та визнання вини, а також вибачення перед потерпілим ОСОБА_6 та відшкодування завданої йому шкоди.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав, що вирок повинен бути залишеним без зміни, потерпілу ОСОБА_3, яка просила задовольнити апеляцію засудженого, помякшивши призначене йому покарання, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за встановленими судом обставинами є обґрунтованими, відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам, які детально викладені у вироку.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_3 в суді вбачається, що ОСОБА_4 її син, який проживає окремо. На вул. Леніна, 88 в м. Снігурівка вона має власний будинок, в якому на даний час ніхто не проживає. В кінці травня 2010 року вона виявила крадіжку з території вказаного домоволодіння металевих рейок, які вона придбала раніше за власні кошти. Про крадіжку вона повідомила міліцію. Зясувалось, що крадіжку вчинив її син ОСОБА_4, який на той період з нею не спілкувався, в цьому будинку не проживав. Вона йому не дозволяла заходити у двір, коли її немає вдома, також не дозволяла брати металеві рейки.

Відповідно даних протоколу обшуку квартири № 63 по вул. Суворова, б. № 110 в м. Снігурівка , де проживав ОСОБА_4, на балконі було виявлено металеву банку з патронами, які за висновками балістичної експертизи є боєприпасами (а.с. 83, 113-118). Допитані по цьому епізоду свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 поняті при обшуку, а також свідок ОСОБА_9, у якої ОСОБА_4 тимчасово проживав та яка була присутня при обшуку її квартири, підтвердили факт знайдення та вилучення працівниками міліції патронів. В ході досудового слідства сам ОСОБА_4 не заперечував, що знайдені під час обшуку патрони належать йому (а.с. 134).

Виходячи з досліджених доказів, суд правильно дійшов висновку про доведеність вини засудженого за всіма епізодами обвинувачення та вірно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Щодо покарання, то колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції, призначаючи ОСОБА_4 покарання у вироку послався, але в недостатній мірі врахував такі обставини справи, як незначна вартість та кількість викраденого майна, помякшуючи покарання обставини, а саме: його щире каяття, вибачення перед потерпілим, відшкодування завданої шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також позитивну характеристику засудженого за місцем проживання.

Враховуючи у сукупності зазначені обставини, колегія суддів вважає, що є підстави для помякшення засудженому покарання, призначеного за ч.2 ст. 185 КК України.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Снігурівскього районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2010 року відносно ОСОБА_4 змінити, помякшити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Головуючий

Судді