АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11сс/790/391/15 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 623/1020/15-к Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2015 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.03.2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного за ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0000359 від 28.02.2015 року,
в с т а н о в и л а:

28 січня 2015 року слідчий слідчої групи СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_9 звернувся в суд з клопотанням, винесеним в рамках матеріалів кримінального провадження № 0000359 від 28.02.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, приватного підприємця, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою слідчого судді Ізюмського міжрайонного суду Харківської області від 02.03.2015 року клопотання слідчого було задоволено та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 48 720 гривень.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя посилався на вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а також даних про особу підозрюваного.

З таким рішенням не погодився захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , який подав апеляційну скаргу і просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та необґрунтовану і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Апелянт посилається на те, що ухвала слідчого судді не законна, не обґрунтована та не вмотивованості, і крім того суддя ОСОБА_1 підлягав відводу, але заява про його відвід безпідставно була відхилена.

Крім того апелянт вважає необґрунтовану підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і зазначає, що ОСОБА_8 був затриманий працівниками міліції 27.02.2015 року разом з чотирма особами у камуфльованому одязі з шевронами «Правий сектор». Під час перевірки документів вони повідомили, що є бійцями Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор», пред`явили посвідчення цього формування, а також посвідчення громадської організації «Правий сектор». Старший групи - ОСОБА_10 пред`явив серед іншого паспорт, а ОСОБА_8 - посвідчення водія. На запитання правоохоронців про наявність в них зброї, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 пред`явили пістолети «Макарова» з 25-ма набоями та заявили, що цю зброю вони отримали перед виїздом на завдання у зону антитерористичної операції на базі «Правого сектора» в дніпропетровській області. Зброя перебувала у тактичних небедрених кобурах, тобто не була прихована. Після виклику слідчої оперативної групи зброю було вилучено, а ОСОБА_10 та ОСОБА_8 затримано. Так як ОСОБА_8 відкрито носив зброю у тактичній кобурі, апелянт вважає, що затримані були впевнені, що цю зброю їм видали офіційно і вони мають право на її носіння.

Вислухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Матеріали провадження (а.с. 32) свідчать про те, що розподіл клопотання слідчого у відношенні ОСОБА_8 відбувався відповідно до вимог ст. 35 КПК України. Крім того, питання можливості брати участь у розгляді цього клопотання слідчим суддею ОСОБА_1 перевірялось в порядку ст. 81 КПК України іншим суддею Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, і обставин, передбачених ст. 75 КПК України встановлено не було, тому апеляційний суд не знаходить підстав вважати обґрунтованими посилання апелянта на упередженість судді ОСОБА_1 та наявність підстав для його відводу.

ОСОБА_8 підозрюється за ч. 1 ст. 263 КК України у тому, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці отримав у власне користування бойовий пістолет «Макарова» серії НОМЕР_1 , 1977 року виготовлення з трьома пістолетними магазинами НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що являється вогнепальною зброєю та бойові патрони, калібру 9 мм в кількості 25 штук, які являються боєприпасами, тим самим, незаконно, не маючи спеціального на те дозволу, придбав вогнепальну зброю та бойові припаси, які став зберігати при собі в тактичній кобурі, без передбаченого законом дозволу до 27 лютого 2015 року.

27 лютого 20Г5 року, в 15 годин 15 хвилин, ОСОБА_8 був зупинений працівниками БМГБОП ГУМВС України в Харківській області на посту дорожньо-патрульної служби, розташованому на 630 км. автомобільної дороги «Київ-Харків-Довжанський», в ході проведення огляду речей ОСОБА_8 , одягнених на ньому, в його тактичній кобурі, були виявлені та вилучені бойовий пістолет «Макарова» серії НОМЕР_1 , 1977 року виготовлення з трьома пістолетними магазинами НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що являється вогнепальною зброєю та бойові патрони, калібру 9 мм в кількості 25 штук, які ОСОБА_8 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

27 лютого 2015 року ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, як особа яка підозрюється у вчиненні злочину, і 28 лютого 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий посилався на те, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, ніде не працює, являється жителем іншої області, тому на його думку є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків, продовжити свою злочинну діяльність, тому неможливо запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд погоджується з слідчим суддею про існування обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення. Про обґрунтованість такої підозри свідчать докази, зібрані по кримінальному провадженню доказами, а саме протокол огляду місця події від 27.02.2015 року з відображенням обставин вилучення у ОСОБА_8 вогнепальної зброї та боєприпасів, протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 27.02.2015 року, а також сам підозрюваний не заперечує факту вилучення у нього вогнепальної зброї та боєприпасів у протоколі його допиту від 28.02.2015 року.

Частинами 1, 2 та 4 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя мотивував необхідність задоволення клопотання та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу наявністю ризиків, передбачених п. п 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, тяжкістю можливого покарання та даних, які характеризують особу підозрюваного.
При розгляді апеляційної скарги було встановлено, що 02.03.2015 року на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області надуши кошти в сумі 48720 грн., як застава, внесена за ОСОБА_8 , і останній з-під варти був звільнений. Як пояснив апелянт вказані гроші були внесені ним особисто.
Таким чином, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення ОСОБА_8 з-під варти вважається, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Апеляційний суд, враховуючи наведені вище відомості, не знаходить підстав вважати необґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про існування зазначених в ухвалі слідчого судді ризиків, а з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у його вчиненні, погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість клопотання слідчого і доведеність викладених у ньому обставин, та приймаючи до уваги, що на даний момент у відношенні ОСОБА_8 діє запобіжний захід застава, вважає необхідним відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.03.2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного за ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0000359 залишити без змін.

Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді