Справа № 1007/4377/2012 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/26/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 10 19.02.2015

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 ,

представника інтересів малолітніх потерпілих ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінальної справи за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_10 , та засудженого ОСОБА_11 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2014 року , яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , із неповною вищою освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого двох малолітніх дітей, інваліда 2-ї групи, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.156ч.2 КК України і призначено покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Звільнено засудженого ОСОБА_11 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки, в період якого відповідно до ст.76 КК України зобов`язано його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в ці органи.
Стягнуто з засудженого на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області судові витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи - 1504грн.68коп.(одна тисяча п`ятсот чотири гривні 68 копійок).
Вироком вирішено питання про речові докази про справі.
Колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:
Органами досудового розслідування ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 22 лютого 2009 року вчинив умисні злочини, а саме заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження малолітнім дітям ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , зґвалтування колишньої дружини ОСОБА_7 та розпусні дії щодо малолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тобто злочини, передбачені відповідно ст.ст.125 ч.1; 152 ч.1; 156 ч.2 КК України.
При розгляді вказаної кримінальної справи 02 жовтня 2014 року судом, за клопотанням підсудного ОСОБА_11 , його звільнено від кримінальної відповідальності в частині пред`явленого обвинувачення за ч.1ст.125; ч.1 ст.152 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальну справу в цій частині закрито.
Судом визнано доведеним, що підсудний ОСОБА_11 22 лютого 2009 року, приблизно о 19 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в той час також знаходились його колишня дружина ОСОБА_7 та їх малолітні діти ОСОБА_13 , 2005 року народження та ОСОБА_12 , 2003 року народження.
В цей час ОСОБА_11 з метою задоволення статевої пристрасті з ОСОБА_7 в супереч волі останньої був оголеним, при цьому усвідомлював вік малолітніх дітей, демонстрував свій статевий орган перед ними. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_11 в присутності своїх малолітніх дітей почав силою знімати одяг зі своєї колишньої дружини та примушував її вступити із ним у статеві зносини, які відбулись у присутності малолітніх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . В той час коли відбувалися статеві зносини між ОСОБА_11 та його колишньою дружиною ОСОБА_7 в супереч волі останньої, малолітні діти примушували ОСОБА_11 припинити їх та не завдавати фізичного болю ОСОБА_7 .
Таким чином, підсудний ОСОБА_11 , як батько, своїми умисними діями які, виразились у вчиненні розпусних дій щодо малолітніх осіб, вчинив злочин. Такі його дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.156 ч.2 КК України.
Не погоджуючись з даним вироком суду, засудженим та його захисником було подано апеляційну скаргу, в якій вони зазначають, що вирок суду є незаконним через невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням кримінального закону, а тому просять вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2014 року скасувати та виправдати ОСОБА_11 у зв`язку з відсутністю події злочину, а в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги вказують на ряд порушень які були допущенні судом, а саме: засуджений та його захисник ОСОБА_15 не були ознайомленні з усіма матеріалами справи, а справа не була прошита відповідно до закону. В матеріалах справи відсутній носій запису фонограми судового засідання під головуванням судді ОСОБА_16 . Зокрема відбувалось системне порушення права на захист ОСОБА_11 органами прокуратури та досудового слідства. Крім, цього при проведенні досудового слідства повністю проігноровані права ОСОБА_11 при призначені судових експертиз. Також апелянти зазначають, що психолого психофізіологічна експертиза з використанням поліграфу показів ОСОБА_7 є недопустимим доказом, оскільки ілюструє використання незаконних методів досудового слідства.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника в підтримку апеляції, прокурора, який вважає вирок суду законним, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_17 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Вина засудженого у вчиненні інкримінованому йому злочину стверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 в яких вона вказала, що 22 лютого 2009 року підсудний весь час вживав спиртне, був агресивний та не випускав її з дітьми з квартири, в зв`язку з чим вона старалася весь час бути з дітьми. Того ж дня пізніше обвинувачений будучи оголеним зайшов до дитячої кімнати та наказав їй зайти до спальної кімнати куди вона зайшла зі своєю донькою ОСОБА_18 , в надії, що підсудний не буде чіпати її в присутності доньки. Проте, обвинувачений відштовхнув дитину, внаслідок чого вона вдарилась об двері та на її голові була гематома, а сам в цей час повалив її на ліжко та став зривати з неї одяг, порвав бюстгальтер, не даючи підвестися, при цьому наносив удари руками по тілу, в голову, після чого, на очах у дітей вступив з нею у статеві зносини проти її волі. В цей час ОСОБА_19 стріляв іграшковим пістолетом у спину обвинуваченого, а той кричав на дитину, а донька весь цей час просиділа у дверному проході.

- показаннями допитаними судом малолітніх потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_13 в присутності психолога, батьків та їх законного представника, які підтвердили факт перебування підсудного в квартирі в оголеному стані та побитті ним мами, та що підсудний часто ходив повністю оголеним по квартирі, бив маму та їх, мама визивала міліцію, звала на допомогу сусідів, а також, що тато маму бив, зривав з неї одяг та залазив на неї, а з кімнати вони тоді не вийшли, щоб захистити маму і бачили все.

- актами комплексних амбулаторно судових психолого-психіатрпчних експертиз №787 та 781 згідно яких підекспертні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 внаслідок малолітнього віку та наявних психічних розладів під час скоєння відносно них протиправних дій могли правильно сприймати лише фактичну сторону обставин, що мають значення по справі і що скоєні відносно них дії зі сторони обвинуваченого призвели до поглиблення наявних в підекспертних гіперкінетичних розладів.

- показаннями свідка ОСОБА_21 , в яких вона вказала, що працювала на посаді завідуючої кафедри КДАВТ і на підставі постанови слідчого проводила психофізіологічне інтерв`ю з ОСОБА_7 із застосуванням поліграфа з метою перевірки правдивості раніше даних свідчень потерпілої. Під час проведення даної експертизи було встановлено, що покази ОСОБА_7 у відношенні того, що мало місце 22 лютого 2009 року її зґвалтування колишнім чоловіком ОСОБА_11 є правдивими. Опис отриманих результатів експертизи був викладений у висновку експерта №16/11/09, який також був досліджений у суді і згідно висновків якого покази дані ОСОБА_7 у відношенні того, що мало місце 22 лютого 2009 року в цілому являються достовірними.

- протоколом огляду місця події від 25.02.2009 року, згідно якого при огляді квартири АДРЕСА_3 був виявлений та вилучений розірваний бюстгальтер.

- висновком криміналістичної експертизи №249мк від 28.10.2009 року в якому зазначено, що представлений на експертизу бюстгальтер потерпілої ОСОБА_7 має наявні пошкодження розділяючої чашечки на дві половини, як наслідку значної перерозтяжки трикотажа, ниток, швів, з`єднуючих чашечок по лінії розділу.

Дані докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не мають суперечностей, вказують на умисний характер дій обвинуваченого і відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_11 злочину та його винність в інкримінованому злочині, а саме вчинення батьком розпусних дій щодо малолітніх дітей.

За таких обставин посилання апелянтів на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи слід визнати безпідставними.

Як вбачається з протоколу судового засідання та з вироку судом в повному обсязі досліджені зібрані докази, які належним чином проаналізовані та відповідно оцінені.

Доводи засудженого та захисника про недотримання вимог кримінально-процесуального закону при збиранні доказів також є непереконливими, оскільки при перевірці кримінальної справи в суді апеляційної інстанції таких порушень норм кримінально-процесуального кодексу України, які б могли бути підставою для визнання тих чи інших доказів неналежними, недопустимими чи недостатніми для прийняття рішення по справі, не виявлено.

Що стосується доводів апеляції про те, що у матеріалах справи відсутній носій запису фонограми судового засідання під головуванням судді ОСОБА_16 , а також про незаконність слухання справи під її головуванням, то вони не стосуються даного апеляційного розгляду на вирок винесений суддею ОСОБА_1 .

Безпідставними також є доводи апелянта про системне порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_11 , а саме про те, що кримінальна справа була порушена по факту, а не відносно нього, що не дозволило йому в повній мірі скористатися всіма правами підозрюваного, а також про порушення процесуальних строків слідства, оскільки в порушенні кримінальної справи по факту, а не щодо особи нема жодних порушень кримінально-процесуального закону.

Посилання на те, що прокурор ОСОБА_22 станом на 10 березня 2009 року знав про підозрювану у злочині особу, то вони є власною думкою апелянтів і нічим іншим не підтверджені. Крім того, ОСОБА_11 17 липня 2009 року був допитаний в якості свідка, а тому знав про кримінальну справу і мав всі можливості для здійснення прав на захист.

Не підтвердилися і посилання апелянта на наявність двох неспростовних версій подій 22.02.2009 року, а саме версії ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , який вказав, що на момент скоєння інкримінованого йому злочину він їздив у м. Черкаси та за місцем проживання не знаходився.

Дані доводи повністю спростовуються матеріалами справи, а саме показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які пояснили, що вони 22 лютого 2009 року разом з підсудним в м. Черкаси не їздили; показаннями свідка ОСОБА_25 , який показав, що він особисто відбирав 24.02.2009 року пояснення у ОСОБА_11 , який вказував, що був 22.02.2009 року в квартирі за поїздку в м. Черкаси не говорив; висновком почеркознавчої експертизи № 472 ВКД від 06.08.2010р. згідно якого підписи в поясненні від 24.02.2009 року та рукописний текст виконані однією особою - ОСОБА_11 ; постановою Броварського міськрайонного суду від 14.04.2009 року в якій вказано, що ОСОБА_11 22.02.2009, близько 10 год. в АДРЕСА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сімейну сварку за місцем проживання зі своєю дружиною ОСОБА_7 , і яка ОСОБА_11 не оскаржувалась; довідкою виданою головним лікарем Черкаської обласної лікарні за №2745/01-19 від 05.11.2009 року в якій вказано, що ОСОБА_26 22 лютого 2009 року за медичною допомогою в Черкаську обласну лікарню не зверталась.

Дані докази в повній мірі спростовують позицію захисту про відсутність ОСОБА_11 , 22.02.2009 року за місцем проживання.

Також безпідставними є і доводи про співпрацю слідчого ОСОБА_27 зі свідком ОСОБА_21 , яка проводила психофізіологічну експертизу на поліграфі оскільки жодної заяви про незаконні дії слідчого чи свідка ОСОБА_21 матеріали справи не містять.

Що стосується окремих недоліків в оформленні матеріалів кримінальної справи, про які зазначають апелянти, то вони не впливають на законність прийнятого судом рішення.

При перевірці справи колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які можуть бути підставами для скасування вироку не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК (1960 року), колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області 21 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_11 - без зміни.
Головуючий:
Судді: