БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-246/11

«27» квітня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючого: судді - Пошкурлат О.М.,

при секретарі - Краснощокій Н.А.,

за участю прокурора Музики І.І.,

потерпілої - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився та мешкає в с. Семиполки, Броварського району, Київської області, вул.. Рукосуєва, 31, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою розлученого, офіційно не працюючого, раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:

підсудний ОСОБА_2 злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), за наступних обставин.

Так, на підставі рішення Броварського районного суду Київської області від 16.01.1998, з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки Каріни, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 13.01.1998 і до їх повноліття.

Будучи попередженим відповідно 08.01.08 та 11.09.09 про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ОСОБА_2 не працевлаштувався, на життя заробляє випадковими заробітками, в зв»язку з чим має можливість частково сплачувати аліменти, та злісно ухиляється від їх сплати, і заборгованість по невиплаченим аліментам станом на 01.03.11 становить 36868,25 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, викладених в обвинувальному висновку, а також в описовій частині вироку визнав повністю, факт та обставини злочину підтвердив.

Судом, відповідно до вимог ч. 3 ст. 299 КПК України, за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). При цьому зясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій не має, а також розяснено, що у такому випадку вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Так, підсудний ОСОБА_2 суду показав, що за рішенням Броварського райсуду з нього в користь його колишньої дружини на користь дітей стягуються аліменти в розмірі 1/3 частин всіх його видів заробітку та доходів. В 1999 році він розлучився з дружиною і з того часу офіційно ніде не працював. В 2008 році працевлаштувався охоронником, в звязку з чим сплатив аліменти за 3-и місяці. На життя заробляє випадковими заробітками. Попереджався виконавчою службою про те, що в разі не виплачування аліментів він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності. Весь цей час він є працездатним, в центрі зайнятості населення на обліку, як такий, що шукає роботу, не перебуває, та не є інвалідом.

Вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України на думку суду, є доведеною.

Викладені дії ОСОБА_2, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання ОСОБА_2 за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння, особу підсудного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

Обставини, що помякшують та обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2, а ні органом досудового слідства, а ні судом не встановлені.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує також сукупність всіх обставин вчинення злочину, дані про особу підсудного, що за місцем проживання він характеризується задовільно (а.с. 24), на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 23), раніше не засуджений (а.с. 25).

За наведених вище обставин суд вважає призначити ОСОБА_2 покарання за вчинений ним злочин в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі.

Саме таке покарання суд визнає як необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

До набрання вироком законної сили суд вважає обрати ОСОБА_2 міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, рахуючи термін відбування покарання з моменту його затримання.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_2 міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у звязку із тим, що вони ніким не оспорювалися, не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, засудженому в той же термін, з моменту отримання ним копії вироку.

Головуючий: суддя О.М. Пошкурлат