Справа № 727/6518/13-к
Провадження № 1-кп/727/191/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2013 року
Шевченківський райсуд м.Чернівці

в складі:
головуючого судді - Дудакова С.Є.

при
секретарі - Никорчук Б.В.

за
участю прокурора - Мустеца І.В.

та
адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому
відкритому судовому засіданні в
м.Чернівці кримінальне провадження по
обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с.Селятин, Путильського
району, Чернівецької області, мешканця
АДРЕСА_1 українця, громадянина України,
з середньою освітою, непрацюючого,
раніше несудимого, у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2 ст.369
КК України, -

встановив:

ОСОБА_2, обіймаючи посаду
методиста Чернівецького
навчально-консультативного центру
Національного Університету «Львівська
Політехніка», приблизно в середині
травня 2012 року підбурив студента 2
курсу ОСОБА_3 до давання хабара членам
державної комісії із прийому
екзаменаційних іспитів та заліків за
вирішення питання щодо успішної здачі
екзаменаційної сесії, за що вона йому
має передати 1 600 грн., які він і отримав
від неї, запевнивши, що передасть ці
грошові кошти членам комісії. Однак,
свій умисел довести до кінця не зміг,
оскільки в період здачі ОСОБА_3 сесії
був змушений за сімейними обставинами
виїхати за межі м.Чернівці.

Крім того, ОСОБА_2 30 березня 2013
року підбурив студента 4 курсу
вищеназваного навчального закладу
ОСОБА_4 до давання забара заступнику
директора - керівнику практики ОСОБА_5
за вирішення питання невиїзду на
переддипломну практику до м.Львів, та
за одержання позитивної оцінки за її
проходження, за що той мав передати
ОСОБА_2 700 грн. і 4 квітня 2013 року він
отримав 700 грн. від ОСОБА_4 запевнивши
того, що передасть ці кошти ОСОБА_5,
однак свій злочинний умисел довести до
кінця не зміг, оскільки був затриманий
працівниками міліції до моменту
передачі грошей.

Крім того, ОСОБА_2, 30 березня 2013 року
підбурив студента 4 курсу
вищевказаного навального закладу
ОСОБА_6 до давання хабара заступнику
директора - керівнику практики ОСОБА_5
за вирішення питання невиїзду на
переддипломну практику до м.Львів, та
за одержання позитивної оцінки за її
проходження, за що той мав передати
ОСОБА_2 700 грн. і 4 квітня 2013 року він
отримав 700 грн. від ОСОБА_6 через
старосту групи ОСОБА_7, запевнивши того,
що передасть ці кошти ОСОБА_5, однак
свій злочинний умисел довести до кінця
не зміг, оскільки був затриманий
працівниками міліції до моменту
передачі грошей.

Крім того, ОСОБА_2 30 березня 2013 року
підбурив студента 4 курсу
вищевказаного навального закладу
ОСОБА_8 до давання хабара заступнику
директора - керівнику практики ОСОБА_5
за вирішення питання невиїзду на
переддипломну практику до м.Львів, та
за одержання позитивної оцінки за її
проходження, за що той мав передати
ОСОБА_2 700 грн. і 4 квітня 2013 року він
отримав 700 грн. від ОСОБА_8, запевнивши
того, що передасть ці кошти ОСОБА_5,
однак свій злочинний умисел довести до
кінця не зміг, оскільки був затриманий
працівниками міліції до моменту
передачі грошей.

Крім того, ОСОБА_2 30 березня 2013 року
підбурив студента 4 курсу
вищевказаного навального закладу
ОСОБА_7 до давання хабара заступнику
директора - керівнику практики ОСОБА_5
за вирішення питання невиїзду на
переддипломну практику до м.Львів, та
за одержання позитивної оцінки за її
проходження, за що той мав передати
ОСОБА_2 700 грн. і 4 квітня 2013 року він
отримав 700 грн. від ОСОБА_7 запевнивши
того, що передасть ці кошти ОСОБА_5,
однак свій злочинний умисел довести до
кінця не зміг, оскільки був затриманий
працівниками міліції до моменту
передачі грошей.

Крім того, ОСОБА_2 приблизно в середині
травня 2013 року підбурив студента 3
курсу вищевказаного навального
закладу ОСОБА_9 до давання хабара за
вирішення питання щодо успішної здачі
екзаменаційної сесії, за що той мав
передати ОСОБА_2 1600 грн. і 23 травня 2013
року він отримав 1600 грн. від ОСОБА_9,
запевнивши того, що передасть ці кошти
членам державної комісії із прийому
екзаменаційних іспитів та заліків,
однак свій злочинний умисел довести до
кінця не зміг, оскільки був затриманий
працівниками міліції.

Крім того, ОСОБА_2 27 травня 2013 року
підбурив студента 4 курсу
вищевказаного навального закладу
ОСОБА_11 до надання неправомірної
вигоди членам державної комісії із
захисту дипломної роботи за вирішення
питання щодо позитивного захисту
дипломних робіт як самого ОСОБА_11, так і
його одногрупника ОСОБА_10 і 27 травня 2013
року повідомив ОСОБА_11 що за вирішення
питання щодо позитивного захисту
дипломних робіт він має передати
ОСОБА_2 6 000 грн., з яких 4 000 грн. за себе, 2
000 грн. за ОСОБА_10, які він запевнив, що
передасть членам комісії за вирішення
питання щодо позитивного захисту їхніх
дипломних робіт.

Передача грошових коштів в сумі 6 000 грн.
ОСОБА_2 була призначена на 28 травня 2013
року і біля 16.30 год. ОСОБА_2, перебуваючи
в приміщенні Чернівецького
навчально-консультативного центру
Національного Університету «Львівська
Політехніка», по вул..О.Гузар, 8 в
м.Чернівці, отримав від ОСОБА_11 грошові
кошти в сумі 2 800 грн. та 400 доларів США,
однак, розпорядитися вказаними
грошовими коштами не зміг, оскільки був
затриманий працівниками міліції.

12 липня 2013 року між підозрюваним ОСОБА_2
та прокурором Шевченківського району в
м.Чернівці Мустецею І.В. було укладено
угоду про визнання винуватості,
додержуючись певних умов.

Зі змісту угоди про визнання
винуватості вбачається, що під час
досудового розслідування
обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав
свою вину у вчиненні інкримінованого
йому кримінального правопорушення і
зобов»язався беззастережно визнати
свою винуватість в цьому діянні під час
судового провадження.

Крім цього, при укладенні угоди про
визнання винуватості прокурор Мустеца
І.В. та обвинувачений ОСОБА_2 узгодили
міру покарання останньому за вчинене
ним кримінальне правопорушення у
вигляді штрафу у розмірі 650
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, щиро
розкаявся у скоєному і надав суду згоду
на затвердження угоди про визнання
винуватості, вказавши, що він розуміє
наслідки укладення такої угоди, які
роз»яснені йому головуючим.

Суд, заслухавши думку прокурора, який
просив затвердити укладену угоду про
визнання винуватості, пояснення
обвинуваченого, вважає, що угода
підлягає затвердженню, а ОСОБА_2 слід
визнати винним за ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2
ст.369 КК України.

До такого висновку суд дійшов виходячи
з вимог ст.ст. 469 ч.4, 472, 473, 474, 475 КПК
України, відповідно до яких угода про
визнання винуватості між прокурором та
обвинуваченим може бути затверджена
оскільки такі угоди можуть бути
укладені у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості,
тяжких злочинів, внаслідок яких шкода
завдана державним чи суспільним
інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
обґрунтовано обвинувачується у
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15,
ч.4 ст.27, ч.2 ст.369 КК України, який згідно
ст.12 КК України є тяжким злочином, а
обвинувачений розуміє права, наслідки
укладання та затвердження даної угоди,
характер обвинувачення, а також інші
заходи, які можуть бути застосовані до
нього у разі затвердження угоди судом.
При цьому суд доходить висновку про те,
що укладення даної угоди сторонами є
добровільним, не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз, або наслідком обіцянок чи дій
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені угодою.

Виходячи з викладеного, суд
дійшов висновку про можливість
затвердження угоди про визнання
винуватості укладеної між прокурором
та обвинуваченим.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості скоєного ним злочину,
всі обставини справи, спосіб скоєння
злочину, причини та умови, що спонукали
його до цього та сприяли цьому, об»єм
його обвинувачення, а також дані про
його особу, те, що він до кримінальної
відповідальності не притягався,
позитивно характеризується, має на
утриманні малолітню дитину, вину свою
визнав повністю та щиросердно кається
у скоєному. При цьому також
враховується наявність угоди про
визнання винуватості між прокурором та
обвинуваченим.

Керуючись статтями 314, 315, 369, 370-374, 376, 395,
472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

засудив:

затвердити угоду про визнання
винуватості, укладену між прокурором
Шевченківського району м.Чернівці
Мустецею І.В. та обвинуваченим ОСОБА_2
від 12 липня 2013 року.

ОСОБА_2 визнати винним за ч.2 ст.15, ч.4
ст.27, ч.2 ст.369 КК України і призначити
йому покарання у вигляді штрафу у дохід
держави в розмірі 650 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, в сумі 11050,00
грн.

Речові докази - 400 дол. США та 2800 грн.
(а.с.31,32,47) - здати ФЕВ УМВС України в
Чернівецькій області, 400 дол. США, 200
грн., 2000 грн. і 200 грн. (а.с.80) повернути
ОСОБА_11

Паперові конверти (а.с.93), які
зберігаються в прокуратурі
Шевченківського району м.Чернівці -
знищити.

Мобільний телефон «Нокія» з сім картою
МТС НОМЕР_1, які зберігаються в
прокуратурі Шевченківського району
м.Чернівці ( а.с.88) - повернути ОСОБА_2,
знявши арешт накладений ухвалою
слідчого судді Шевченківського
районного суду м.Чернівці від 30 травня
2013 року.(а.с.78)

Решту грошових коштів - в розмірі 6000,00
грн. (а.с.49), 4000,00 грн. 3450,00 грн., 100,00 грн.,
3110,00 грн. (а.с.78), 4000,00 грн., (а.с.83) -
залишити на зберіганні прокуратури
Шевченківського району м.Чернівці.

Мірою запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу залишити у
вигляді домашнього арешту.

Вирок може бути оскаржений до палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Чернівецької області через
Шевченківський райсуд м.Чернівці
протягом 30 днів з часу його
проголошення, а засудженим в той же
термін після отримання копії вироку.

Головуючий: