Справа № 1-262 2008
ОЛЕКСАНДРІЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2008 року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Тимченко Л.М.

при секретарі Міщенко С.А

з участю прокурора Маленко О.В

адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_2
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
, уродженця та жителя
АДРЕСА_1
, українця, громадянина України, військовозобов”язаного, не одруженого, освіта середня-спеціальна, працює
ІНФОРМАЦІЯ_1
, раніше судимого, 02.04.2007 року Олександрійським міськрайонним судом за ст.. 198 ч.1 КК України до 2-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,-

-у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в :

Підсудний за місцем свого проживання скоїв замах на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

Злочин скоєно за таких обставин :

08.03.2008 року в період з 0 годин до 1 години
ОСОБА_2
. будучи в стані алкогольного сп”яніння з метою вчинення крадіжки чужого майна прийшов до приміщення їдальні Новопразької школи-інтернат , що розташована в
АДРЕСА_2
де пошкодивши віконну раму проник в приміщення їдальні звідки намагався таємно викрасти:

7 кг стегенців курячих вартістю 16 грн 80 коп на суму 117 грн 60 коп,

5 кг ковбаси вареної вартістю 19 грн 25 коп на суму 96 грн 25 коп

2,9 кг апельсин вартістю 8 грн на суму 23 грн 20 коп

4,1 кг риби см вартістю 17 грн 50 коп на суму 71 грн 75 коп

2,4 кг сиру твердого вартістю 28 грн 60 коп на суму 68 грн 64 коп, а всього на загальну суму 377 грн 44 коп, однак будучи виявленим , із викраденим залишив приміщення їдальні через вікно, де був затриманий працівниками школи, в зв”язку з чим не міг довести свій злочинний намір до кінця.

Підсудний свою вину визнав.

Допитаний в судовому засіданні підсудний
ОСОБА_2
. свою вину визнав повністю, однак сверджує, що він нічого не пам”ятає, поскільки того вечора він будучи в стані алкогольного сп”ягніння ішов із бару, де випив 2 пляшки пива, пив також чи вино чи водку в напрямку до свого будинку через територію школи-інтернату. Дома у нього все є і він не розуміє, чому і не може пояснити нащо він намагався викрасти продукти харчування, поскільки не пам”ятає, як саме він проник в приміщення їдальні, а пам”ятає, як виносив клунок . У скоєному кається, однак пояснити причину та мотив споєння злочину не може.

В судових дебатах та в останньому слові
ОСОБА_2
визнав себе винним у скоєнні злочину, щиро кається та просить суд суворо не наказувати.

Крім часткового, а згодом і повного визнання своєї вини, вина підсудного у скоєнні інкримінованого йому злочині підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема:

-показами свідка
ОСОБА_3
, який показав суду, що саме він затримав
ОСОБА_2
після того, як він окликнув його в приміщенні їдальні, той подивився на нього та пішов до вікна, і з клунком виліз через вікно та хотів втекти.
ОСОБА_2
був сильно п”яний, однак почав проситися, коли його затримали, говорив, що вже судимий;

-показами свідка
ОСОБА_4
який показав суду, що
ОСОБА_2
був у стані сп”яніння, мова його була незв”язною, він ходив шатаючись.

-показами свідка
ОСОБА_5
, який показав суду, що
ОСОБА_2
був у якомусь специфічному стані, і вважає, що він не розумів, що він робив, де знаходився, бо на їх запитання після затримання не міг нічого пояснити.

Із показами свідків об”єктивно співпадають дані протоколу огляду місця події, згідно якого оглянуто Новопразьку школу-інтернат та пошкоджене вікно (а.с.6).

довідки та відомісті інвентаризації, щодо розміру викраденого на суму 377 грн 44 коп та іншими матеріалами справи.

Суд приймає до уваги висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 573 від 09.09.2008 року згідно якої
ОСОБА_2
в момент споєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, не знаходився в стані патологічного сп”яніння, а знаходився в стані простого алкогольного сп”яніння при якому він міг усвідомлювати свої дії і керуватись ними. Підсудний підпадає під дію ч.1 ст. 19 КК України. Осудний, в даний час психічним захворюванням не страждає і заходів медичного характеру не потребує.

Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи суд вважає, що вина підсудного доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України, як замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), пов”язане із проникненням в приміщення.

Суд враховує, що підсудний скоїв замах на тяжкий злочин.

Суд не приймає до уваги і не погоджується із версією підсудного про те, що він нічого не пам”ятає, як все це могло статись та із його позицією, що він не пам”ятає нічого, внаслідок чого не зміг нічого розказати та показати при відтворенні обстановки та обставин події з участю понятих, та розцінює це як спосіб захисту з метою уникнути покарання.

Обставини, що пом”якшують покарання суд вважає щире каяття підсудного в останньому слові та добровільне повне відшкодування завданого злочином збитків в ході досудового слідства.

Обставиною, що обтяжує покарання суд вважає споєння злочину в стані алкогольного сп”яніння.

Призначаючи підсудному покарання суд враховує характер, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який має постійне місце проживання, працював, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, має не зняту та не погашену судимість.

З урахуванням викладених обставин суд вважає необхідним призначити
ОСОБА_2
покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, що є необхідним та достатнім для досягнення мети покарання.

Суд приймає до уваги, що за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 2 квітня 2007 року
ОСОБА_2
було засудженого за ч.1 ст. 198 КК України до 2-х років позбавлення волі та відповідно до ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Сукупність зібраних і досліджених у справі доказів свідчить про те, що підсудний
ОСОБА_2
маючи не зняту і не погашену судимість скоїв злочин в період іспитового строку.

Відповідно до ст. 68 КК України суд призначає
ОСОБА_2
покарання в межах двох третин максимального строку , або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст. 186 КК України , тобто в межах 5 років 3 місяців позбавлення волі поскільки покарання передбачене тільки у виді позбавлення волі.

Суд вважає необхідним відповідно до ст.. 71КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 2.04.2007 року, що складає 1 місяць позбавлення волі.

Суд також приймає до уваги, що з 13 березня 2008 року
ОСОБА_2
перебуває під вартою. Суд вважає також необхідним зарахувати у строк відбування покарання перебування
ОСОБА_2
в умовах ізоляції від суспільства з 15 жовтня 2006 року по 2 квітня 2007 року включно за попереднім вироком.

Збитки завдані злочином відшкодовані підсудним.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.. 321-324 КПК України,суд,-

З а с у д и в :

ОСОБА_2
визнати винним за ч.2 ст. 15 та ч.3 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст.. 71 КК України до призначененого покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 2 квітня 2007 року -1 місяць позбавлення волі і остаточно призначити
ОСОБА_2
покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі 4 (чотири ) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід щодо
ОСОБА_2
– взяття під варту – залишити попереднім до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання відраховувати
ОСОБА_2
з 13 березня 2008 року, тобто з моменту його затримання.

Зарахувати у строк відбування покарання
ОСОБА_2
період з 15 жовтня 2006 року по 2 квітня 2007 року включно, тобто час, що він перебував під вартою за попереднім вироком суду.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Коковим В.В. – протягом 15 діб з моменту отримання копії вироку, іншими учасниками процесу протягом 15 діб з моменту проголошення вироку.

Суддя підпис

З оригіналом згідно

Суддя

Олександрійського міськрайсуду Л.Тимченко