Справа № 583/171/15-к

УХВАЛА

"13" лютого 2015 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка заяву ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Охтирського районного суду Сумської області від 30.06.1999 року , зміненим ухвалою судової колегії по кримінальним справам Сумського обласного суду від 05.08.1999 року, ОСОБА_4 було засуджено за ст. 176-3 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі та звільнено від відбування покарання на підставі постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.08.1999 року згідно ст. 4 Закону України «Про амністію» від 16.07.1999 року на не відбутий строк 17 днів.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.03.2013 року було задоволено заяву ОСОБА_4 про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження.

23.01.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області із заявою про перегляд судового рішення, а саме - вироку Охтирського районного суду, Сумської області від 30.06.1999 року за нововиявленими обставинами.

Свої вимоги мотивує тим, що в період з 2013 року по 2015 рік Охтирський міськрайонний суд Сумської області розглянув декілька його заяв про перегляд зазначеного вироку суду за нововиявленими обставинами та встановив наступні обставини: 1) кримінальні справи у відношенні ОСОБА_4 за ст. 176-3 КК України в редакції від 08.02.1995 року та за ст. 176-3 КК України в редакції від 02.10.1996 року не порушувалися, але він засуджений саме за цими статтями КК України в редакції 1960 року; 2) громадянка ОСОБА_5 , яка визнана потерпілою, не могла бути об`єктом злочину, передбаченого ст. 176-3 КК України в редакції від 04.05.1990 року, оскільки не являлася суддею; 3) суддя, який ухвалив у відношенні нього вирок, невірно трактував висновки лінгвістичної експертизи; 4) слідство та суд не застосували в даному кримінальному провадженні п. 10 та ч. 2 ст. 6 КПК України 1961 року; 5) потерпілі (судді) не були ним позбавлені начисто людських, професійних та службових якостей, як це зазначено у вироку; 6) суд позбавлений процесуальних можливостей усунути відмінності в процесуальних документах, які встановлені судом; 7) суд обґрунтував вирок на висновках культурологічної експертизи, яка не являється належним доказом, відповідно ч. 3 ст. 62 Конституції України. При цьому зазначені обставини рішеннями суду не спростовані, а визнані як загальновідомі та загальнодоступні обставини. Нещодавно він виявив інші обставини, які вплинули на правильність винесеного вироку, а саме участь громадянина ОСОБА_6 в кримінальному провадженні одночасно в якості спеціаліста (експерта) та судді, що чинним на той час законодавством не було передбачено. Прохав зазначену нововиявлену обставину розглянути разом з раніше виявленими судом обставинами та переглянути вирок за нововиявленими обставинами відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив про відсутність законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 , оскільки викладені ним обставини не є підставою для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами.

Заявник ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши додані до заяви матеріали, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Проте, ОСОБА_4 не навів жодних підстав, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, з яких вирок Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року щодо нього підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Вироком місцевого суду ОСОБА_4 було засуджено за образу судді у зв`язку з його діяльністю по здійсненню правосуддя за період з 23.08.1990 року по 18.10.1997 року за ст. 176-3 КК України (в редакції 1960 року).

ОСОБА_4 оскаржував вказаний вирок до Сумського обласного суду і ухвалою судової колегії по кримінальних справах від 05.08.1999 року вирок місцевого суду щодо кваліфікації його дій за ст. 176-3 КК України в редакції Закону від 02.10.1996 року залишений без зміни, з пом`якшенням призначеного покарання за вказаною статтею кримінального закону.

Посилається ОСОБА_4 на те, що ОСОБА_6 приймав участь в кримінальному провадженні одночасно як спеціаліст (експерт) та суддя, оскільки останній, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, що застосовані ОСОБА_4 слова (висловлювання) являються непристойними за формою, самостійно зробив такий висновок, зазначивши у вироку, що «підсудний ОСОБА_4 дійсно … скоїв це у непристойній формі». Однак факт неправильної оцінки доказів, неправильного застосування закону, призначення несправедливого покарання, якщо вони не були результатом зловживання суддів або осіб, що проводили розслідування, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами, а є предметом апеляційного або касаційного оскарження.

Ґрунтовних доводів, які б свідчили про незаконність чи необґрунтованість вироку Охтирського районного суду Сумської області від 30.06.1999 року та ухвали колегії суддів по кримінальних справах Сумського обласного суду від 05.08.1999 року заявником також не наведено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 про перегляд вироку суду від 30.06.1999 року не підлягає задоволенню за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 459-460, 465-467 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року, за яким ОСОБА_4 було засуджено за ст. 176-3 КК України (в редакції 1960 року), залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 7 днів із дня її проголошення, а для осіб, які брали участю у розгляді справи, однак не були присутні при проголошенні ухвали, - в цей же строк з дня отримання її копії.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_1