У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.

суддів

Вус С.М., Жука В.Г.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 14 лютого 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 24 січня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 5 грудня 2006 року.

Зазначеним
вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
судимого 23 липня 1999 р. за ст.ст. 141 ч.2,

144
ч. 2, 143 ч. 2,145 ч. 1 КК України 1960 року на

4
роки 6 місяців позбавлення волі,

- за ч. 3 ст.186 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення
волі;

- за ст. 395 КК України на 4 місяці
арешту.

На
підставі ст. 70 КК України ОСОБА_1 за сукупністю злочинів остаточно призначено
покарання - 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою
апеляційного суду Харківської області від 5 грудня 2006 року вирок частково
змінено: виключено із вступної частини вироку посилання суду про судимість
ОСОБА_1 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 5 червня
1995 року.

ОСОБА_1
засуджено за те, що він 14 травня 2005
року, приблизно о 23 год. 50 хв., за попередньою змовою з невстановленою
слідством особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, маючи
умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли спочатку на балкон квартири
АДРЕСА_1, а потім і в квартиру, де заволоділи майном ОСОБА_2, яке скинули через
балкон. Під час вчинення злочинних дій ОСОБА_1 і невстановлена слідством особа,
матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, були виявлені
господарем квартири ОСОБА_2. При цьому, з
метою утримання чужого майна ОСОБА_1
завдав ОСОБА_2 два удари кулаком в голову, після чого з невстановленою
слідством особою відкрито заволоділи
гаманцем з грошима і телевізором потерпілого, спричинивши останньому шкоду на
загальну суму 372 грн.

Крім
того, ОСОБА_1, достовірно знаючи, що постановою Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 6 січня 2005 року щодо нього встановлений адміністративний
нагляд на 12 місяців і йому на ряду з іншими обмеженнями заборонено виїжджати з
м. Харкова, у травні 2005 року самовільно без дозволу органів міліції залишив
місце проживання і переїхав в с. Шевченково Харківської області, де проживав до
листопада 2005 року.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм
кримінально-процесуального закону та неповноту і однобічність досудового і
судового слідства, ставить питання про зміну постановлених щодо нього судових
рішень. Просить його дії перекваліфікувати з ч. 3 ст. 186 на ч. 3 ст. 185 КК
України, оскільки майно потерпілого він викрав таємно, та пом'якшити призначене
покарання.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Обгрунтованість
засудження та правильність кваліфікації дій за ст. 395 КК України засудженим у
скарзі не оспорюються.

Суд
апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи апеляції засудженого ОСОБА_1,
аналогічні доводам його касаційної скарги, і обгрунтовано визнав їх
безпідставними.

Висновок
суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні грабежу за обставин, встановлених судом,
грунтується на доказах, здобутих у встановленому законом порядку, досліджених у
судовому засіданні, належно оцінених судом, і є правильним.

Так,
сам засуджений ОСОБА_1 не заперечував факту проникнення у квартиру потерпілого
з іншою особою з метою заволодіння майном, де вони були виявлені потерпілим
ОСОБА_2 і з метою утримання викраденого майна він побив потерпілого.

Ці
показання засудженого не тільки відповідають фактичним обставинам справи, а й
об'єктивно узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_2, показаннями свідків
у справі, а також підтверджуються іншими доказами, аналіз яких дано судом у
вироку.

Перевіркою
матеріалів справи встановлено, що суд правильно кваліфікував дії засудженого
ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 186 КК України.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів
обгрунтованість постановлених судових рішень щодо ОСОБА_1 не виявлено.

Що
стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то воно є необхідним і достатнім для
його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому вважати
таке покарання несправедливим внаслідок його суворості підстав немає.

Отже,
передбачені ч. 1 ст. 398 КПК України підстави для призначення справи до
касаційного розгляду відсутні.

Керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

у
задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Вус С.М. Скотарь А.М. Жук В.Г.