Справа № 163/1104/15-к
Провадження № 1-кп/163/44/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000094 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Будники Любомльського району Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, продавця магазину с.Машів Любомльського району Волинської області, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в :
03 березня 2015 року орієнтовно біля 19 години між обвинуваченою ОСОБА_5 та її чоловіком потерпілим ОСОБА_7 , який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, на подвір`ї за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виникла суперечка з приводу зарплатної банківської картки останнього, яку він заблокував, та кошти витрачав виключно на власні потреби, придбання спиртних напоїв, що супроводжувалась брутальними висловлюваннями в адресу один одного, після чого ОСОБА_5 пішла у будинок. Близько 20 години цього ж дня, обвинувачена, нарізаючи хліб кухонним ножем на кухні та стоячи біля тумбочки кухонного гарнітуру, відчула, як з-заді до неї наближається потерпілий, на що вона відреагувала, як намір останнього її побити, у зв`язку із чим повернулась до нього обличчям, при цьому впершись об кухонну тумбочку та тримаючи у правій руці на рівні свого живота кухонний ніж, направлений лезом вперед, неодноразово його просила до неї не підходити, однак ОСОБА_7 , будучи агресивно налаштованим, ігноруючи її прохання, двічі до неї наближався: перший раз животом наштовхнувся на ніж, а потім, відійшовши на крок назад, різко ступив вперед у її сторону та, нахилившись до неї, схопив за волосся і потягнув обвинувачену до себе, яка, продовжуючи тримати ніж у руці, не передбачаючи можливості настання негативних наслідків, а саме, смерті чоловіка потерпілого ОСОБА_7 , хоча за обставин події повинна була і могла їх передбачити, не змінила положення ножа, в результаті чого ОСОБА_7 наткнувся на нього животом. Від таких дій обвинуваченої, потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням печінки та гемоперитонеумом з розвитком геморагічного шоку, рани та садна живота, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, та у період з 22:00 год. 03 березня 2015 року по 02:00 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер від проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням печінки та гемоперитонеумом з розвитком геморагічного шоку.

Смерть ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, які спричинила обвинувачена.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , по суті пред`явленого їй обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, вину визнала частково. Суду показала, що біля 19 години 03 березня 2015 року, прийшовши додому з роботи, між нею та її чоловіком - ОСОБА_7 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, виникла суперечка з приводу блокування ним своєї зарплатної картки та витрачання ним усіх коштів на спиртне, інші власні потреби, в той час, коли гроші необхідні були на весілля сина. Під час сварки ОСОБА_7 був агресивний, ображав її нецензурними словами, не впускав в будинок. Зайшовши в хату, вона пішла на кухню готувати собі вечерю. Нарізаючи хліб кухонним ножем, який тримала у правій руці, почула як з-заді до неї біжить чоловік та злякалась, що останній знову буде її бити. Продовжуючи тримати ніж у тій самій руці, кричала йому, щоб не бив її і до неї взагалі не підходив, однак чоловік в ненависті почав кричати ріж мене, я смерті не боюся, наставляючи при цьому до неї свій живіт. ОСОБА_7 перебував від неї на відстані близько 1-2 метрів та у цій суперечці двічі до неї підбігав, а вона в цей час тримала ножа на рівні свого живота, лезом направленим на нього. Після того, як чоловік вдруге підбіг до неї та вхопив за волосся, відразу відійшов та сказав що ти наробила і просив викликати швидку допомогу, однак, оскільки чоловік уже не перший раз себе так поводив, після кожних сварок просив викликати швидку, тому вона не надала цьому значення, кинула ніж на стіл та пішла до себе в кімнату, де почала плакати від нестерпних образ чоловіка та його поведінки, а останній пішов у ванну кімнату. Вказала, що під час даного конфлікту ножем потерпілого не штирхала, він сам на нього наштовхнувся, однак того, що ніж проник чоловікові в живіт, вона не відчула, ні на ножі, ні на чоловікові крові не бачила. Після даного конфлікту весь час перебувала у себе в кімнаті, ОСОБА_7 не заходив та про допомогу не просив, а коли прийшла дочка з роботи біля 21 години, попросила у неї піти подивитись, як там батько, на що дочка відповіла, що останній хропе. Вночі біля 01 год. 30 хв. 04 березня 2015 року встала подивитись чи спить чоловік, оскільки, коли він був у нетверезому стані, переживаючи за нього, завжди його перевіряла. Зайшовши в кімнату до ОСОБА_7 , хотіла покласти його ногу, яка звисала, на диван, однак нога була зовсім холодна, тоді зрозуміла, що чоловік мертвий та почала кричати. Також показала, що упродовж тривалого часу потерпілий зловживав спиртними напоями та на грунті алкогольного сп`яніння вчиняв сімейні сварки, скандали, застосовував до неї фізичну силу, виганяв з будинку, вона неодноразово втікала від нього до сусідів та з даного приводу зверталась в правоохоронні органи. Однак, незважаючи на таку його поведінку, ніколи смерті чоловікові не бажала, як і не мала наміру заподіяти йому тілесні ушкодження. У тому, що сталось, щиро розкаялась та попросила вибачення. При призначенні покарання, прохала суд суворо її не карати та не позбавляти волі.

Вказані показання обвинуваченої ОСОБА_5 під час судового розгляду знайшли своє підтвердження іншими зібраними та дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що у той час, коли між батьками відбувався конфлікт, він знаходився у себе в кімнаті, дивився телевізор. В той вечір заходив на кухню, де була звичайна обстановка, у ванній кімнаті бачив кров, однак значення цьому не придав, подумав, що батько брився і порізався. Вночі проснувся від крику матері. На батькові тілесних ушкоджень в той момент не бачив, а про причину смерті дізнався після проведення судово-медичної експертизи в м.Ковелі. Просив суд його матір обвинувачену ОСОБА_5 суворо не карати, не позбавляти її волі.

Такі пояснення потерпілого об`єктивно узгоджуються з рапортом чергового Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 , який 04.03.2015 року о 03 год. 53 хв. прийняв телеграму від ОСОБА_4 про смерть його батька ОСОБА_7 , а також показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.4).

Свідок ОСОБА_9 , яка є фельдшером в медпункті с.Машів Любомльського району, суду показала, що в ту ніч до неї приїхав потерпілий ОСОБА_4 та повідомив, що необхідна медична допомога його матері обвинуваченій ОСОБА_5 , яка знепритомніла через те, що помер батько потерпілий ОСОБА_7 . Приїхавши на місце, спочатку підійшла до потерпілого ОСОБА_7 , який лежав на ліжку накритий покривалом. Вона його оглянула, будь-яких тілесних ушкоджень (ударів та синців) на його тілі не бачила, однак руки, які були складені на животі під грудьми останнього, не піднімала, від потерпілого було чути запах алкоголю. Після того, як констатувала смерть ОСОБА_7 , відразу пішла в кімнату, де знаходилась обвинувачена, яка перебувала у стресовому стані, про що свідчили її схвильованість, втрата мови, тремтіння рук і ніг, дала їй сердечні каплі, зробила укол із заспокійливим та снодійним препаратами. Вказала, що слідів насильницької смерті ні на покійному, ні в будинку не бачила.

В ході огляду місця події 04.03.2015 року (03 год. 50 хв. 04 год. 10 хв.) зафіксовано місцезнаходження трупа ОСОБА_7 : у власному помешканні ( АДРЕСА_1 ), в спальній кімнаті на ліжку, який був накритий ковдрою та на його тілі виявлено дві подряпини, а саме, на животі вище та нижче пупа (а.с.6-8).

Висновок експерта (експертиза трупа) №48 (розпочато 04.03.2015 року, закінчено 09.04.2015 року) судово-медичного експерта Ковельської міжрайонної судово-медичної експертизи Волинського обласного бюро ОСОБА_11 , свідчить про те, що на тілі трупа ОСОБА_7 виявлено наступні пошкодження: в ділянці живота, по середній лінії вище пупка на 9 см. рана розміром 3х0,5 см., вертикальна, довжиною раневого каналу 8 см.; в ділянці живота зліва нижче від пупка на 4 см. рана розміром 1,5х0,3 см. В ділянці живота на 2 см. вище пупка садно розміром 0,3х0,2 см. За результатами внутрішнього дослідження встановлено пошкодження лівої долі печінки у вигляді вертикальної рани розміром 2,5х0,5 см. з рівними краями, гострими кінцями, глибиною 4 см. Експертом зроблено висновок, що виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням печінки та гемоперитонеумом з розвитком геморагічного шоку, рани та садна живота, що утворились від дії предмету, який має колючо-ріжучі властивості, за ступенем тяжкості, стосовно живої особи, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_7 настала від проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням печінки та гемоперитонеумом та з розвитком геморагічного шоку. В крові з трупа ОСОБА_7 виявлений етиловий спирт у кількості 4,64 проміле, що відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння (а.с.57-61).

Свідок ОСОБА_10 , яка є донькою обвинуваченої ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_7 , показала, що 03.03.2015 року, прийшовши з роботи додому біля 21 години, бачила, що батько та мати сплять, кожен окремо у своїх кімнатах, а брат в іншій кімнаті дивився телевізор із закритими дверима. Коли зайшла в зал, мати, прокинувшись, попросила, щоб вона пішла глянути де батько, оскільки він у нетверезому стані міг спати й на коридорі. Бачила, що батько спить у звичайному положенні, про що повідомила матір та пішла на кухню вечеряти. На кухні була звичайна обстановка, як зазвичай лежав одяг батька, на кухонній тумбочці - ніж, яким вона собі нарізала хліб, при цьому ніяких слідів крові на ньому не було. В подальшому пішла у ванну кімнату мити голову, де слідів крові також не бачила. Вночі проснулась від крику матері, яка повідомила про смерть батька. В цей момент також прийшов брат ОСОБА_12 . Мати не могла нічого говорити та почала непритомніти, у зв`язку із чим її відвели в іншу кімнату. Брат поїхав за фельдшером, а вона весь час була з матір`ю. По приїзду, фельдшер дала матері заспокійливий укол після якого вона заснула. Мати перебувала у вкрай поганому стані, навіть не впізнавала її. Про дійсну причину смерті батька дізналась від брата, який орієнтовно біля 11:30 год. 12:30 год., перебуваючи в м.Ковель, в телефонному режимі повідомив, що батько помер від поранення. Після цього вона намагалась з`ясувати у матері, що сталось, однак розбірливо остання нічого розповісти та пояснити не могла, вона лише зрозуміла, що між матір`ю та батьком відбулась сварка. Будучи у шоковому стані, сама не розуміючи своїх дій, побігла на кухню, вхопила ніж, що лежав на тумбочці, та викинула його у ставок, що біля будинку. Робити це у неї ніхто не просив та ні з ким про це вона не розмовляла, однак, коли приїхали працівники міліції, про ніж, який викинула, усе розповіла та показала його місцезнаходження.

Під час огляду домогосподарства за вищевказаною адресою, що проводився з 12 год. 15 хв. по 14 год. 20 хв. 04.03.2015 року, біля берега водойми, на глибині біля 10 см., віднайдено кухонний ніж з дерев`яною ручкою та лезом 15 см., шириною 3,5 см., на який вказала свідок ОСОБА_10 . Крім цього, на вулиці біля кухні у кошику виявлено майку, на якій у всіх частинах, а найбільше спереді, наявне нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров, та спереді в нижній частині є отвір довжиною 20 мм, шириною 3х10 мм. Крім цього в літній кухні виявлений одяг покійного, а саме, підштаники сірого кольору, камуфляжну куртку сірого кольору, на яких були нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров. Також в будинку на підлозі біля ванни, на плитці над умивальником зафіксовано наявність декількох невеликих розмірів плям бурого кольору, схожих на кров. Пляму темно-бурого кольору, схожу на кров, також виявлено на одіялі в спальній кімнаті (а.с.9-17).

З висновку судової експертизи холодної зброї за №329 від 28.04.2015 року, складеного експертом НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області встановлено, що вилучений під час огляду місця події 04.03.2015 року ніж має загальну довжину 28,3 см., з яких: клинок (лезо) 15,6 см., руків`я 12,7 см. та є ножем господарсько-побутового призначення (а.с.79-81).

Під час проведення 04.03.2015 року та 10.04.2015 року слідчих експериментів з участю судово-медичного експерта ОСОБА_11 , обвинувачена ОСОБА_5 розповіла та показала механізм заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, що зафіксовано у відповідних протоколах слідчих дій та фото-таблицях до них, які за своїм змістом є аналогічними тим, що обвинувачена показала в судових засіданнях. Зокрема, під час проведення вказаних слідчих експериментів ОСОБА_5 показала, що вона стояла біля кухонного гарнітуру, впершись об меблеву тумбочку, та в руках тримала ніж, на який потерпілий ОСОБА_7 двічі наштовхнувся в ділянку пупа: перший раз внизу живота, другий трохи вище. Після того, як потерпілий перший раз наштовхнувся на ніж, він відступив на крок назад та сказавши, що смерті не боїться, зробив різкий крок в її сторону, та, нахилившись до неї, вхопив за волосся і тримаючи його в руці, потягнув її до себе. В цей час вона відчула, як лезо ножа вперлось в живіт останнього, а дерев`яна ручка вперлась об її груди, однак в той момент вона не зрозуміла, що лезо увійшло в живіт потерпілого. Під час описаних подій обвинувачена спиною впиралась об кухонну стінку, що не давало їй змоги відійти назад (а.с.104-112).

Висновок судово-психіатричної експертизи №107 від 16.04.2015 року свідчить про те, що в період скоєння інкримінованих діянь, обвинувачена ОСОБА_5 ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.85-86).

За результатами проведеної експертом ОСОБА_11 додаткової судово-медичної експертизи, зроблено висновок (№48-А додаткова від 14.04.2015 року), що усі виявлені у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження, були заподіяні йому прижиттєво та в короткий проміжок часу, найбільш вірогідно, що в момент їх заподіяння потерпілий знаходився у вертикальному положенні, передньою поверхнею тіла до травмуючого предмету, після їх нанесення у потерпілого залишилась здатність до активних дій пересуватись, кричати, чинити опір, тощо. Між настанням смерті та виявленими тілесними ушкодженнями є прямий причинний зв`язок. Смерть ОСОБА_7 настала за певний проміжок часу від декількох десятків хвилин до декількох годин, за 10-14 годин до моменту дослідження трупа в морзі (а.с.64-66).

Тобто, як слідує із вказаного висновку експерта, смерть потерпілого ОСОБА_7 настала в період часу з 22:00 год. 03.03.2015 року до 02:00 год. 04.03.2015 року.

Згідно висновку судової медико-криміналістичної експертизи №33-МК від 17.04.2015 року, яка проводилась експертом ОСОБА_13 , колото-різана проникаюча рана у потерпілого ОСОБА_7 утворилась від дії плаского колюче-ріжучого залізомісткого предмета типу клинка ножа з лезом і обушком. Обушок з добре вираженими ребрами в межах 2 мм, найбільша ширина клинка в межах його поринання не менше 3,5 см., напрямок раневого каналу спереду до заду зліва направо. Садно утворилось від дії предмета в якого наявна загострена поверхня, не виключається від дії леза ножа. Будь-яких ушкоджень на наданій на експертизу майці не виявлено. Потерпілий ОСОБА_7 в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні передньою поверхнею до травмуючого предмета.

Експерт ОСОБА_11 у висновку №48-А додаткова від 14.04.2015 року також вказав, що наявні у потерпілого тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах, які розповідала та показувала обвинувачена ОСОБА_5 при проведенні за її участю слідчих експериментів 04.03.2015 року та 10.04.2015 року (а.с.64-66).

В судовому засіданні вказаний експерт підтвердив наданий ним висновок та пояснив, що слідчі експерименти проводились з його участю та він безпосередньо бачив у який спосіб обвинуваченою були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Під час слідчого експерименту обвинувачена показала, що потерпілий намагався декілька разів на неї напасти, розташування ножа було вертикальним, як і утворена рана на тілі потерпілого. Вказав, що для утворення раневого каналу довжиною 8 см., який був у ОСОБА_7 , потрібна достатня фізична сила. Також таке ушкодження може утворитися від маси тіла, а враховуючи високу концентрацію алкоголю (4,64 проміле) в організмі потерпілого та ступінь його алкогольного сп`яніння, при якій у нього підвищився агресивний стан, тому він міг наткнутися з такою фізичною силою на ніж, який тримала обвинувачена. Не виключив заподіяння даного тілесного ушкодження умисно.

Експерт ОСОБА_13 за результатами проведеної експертизи (висновок №33-МК від 17.04.2015 року) дійшла висновку про малоймовірність утворення на тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень при обставинах, на які вказувала обвинувачена ОСОБА_5 , як під час пояснення від 04.03.2015 року, так і при обставинах, на які вона вказала та показала під час слідчих експериментів від 04.03.2015 року та 10.04.2015 року (а.с.69-74).

В судовому засіданні експерт ОСОБА_13 також підтвердила свій висновок та суду пояснила, що він зроблений, виходячи з морфологічної характеристики рани, її глибини, розміщення стінок, наявності двох ран та садна. Вважає, що за описаних в матеріалах кримінального провадження подій, при яких у потерпілого одна рука була вільна, він не чекав би поки йому будуть наноситись одне, друге та третє тілесні ушкодження, а чинив би спротив дав би здачу. Розташування ран (вище та нижче пупка), а також виявлене у потерпілого садно, яке могло утворитись лише від ріжучої поверхні, свідчать про те, що ніж перебував у русі - міг рухатися вліво та вправо. Проникаюча рана в даному випадку могла утворитись, як при наштовхуванні потерпілого, так і від застосування відносно нього фізичної сили, однак вважає, що для утворення рани з такою глибиною при наштовхуванні, потерпілий мав би бігти на обвинувачену. Однозначно підтвердила, що між потерпілим та обвинуваченою була боротьба. При цьому на 100% не виключила можливість спричинення тілесних ушкоджень у спосіб та за обставин, на які вказувала ОСОБА_5 .

Експерт ОСОБА_13 , поміж вищенаведеного, вказала й на інші обставини, якими обґрунтувала свій висновок, однак їх суд до уваги не приймає, як такі, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, які перебували на дослідженні даного експерта. Зокрема, наявні у матеріалах кримінального провадження пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 , як ті, що вона давала до пред`явлення підозри без участі захисника, так і ті, що дані нею після пред`явлення підозри з участю захисника, а також ті, що вона давала під час двох слідчих експериментів, за своїм змістом є фактично аналогічними та розбіжностей щодо обставин нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, які мають значення для з`ясування фактичних обставин, в тому числі для кваліфікації її дій, не мають, та відповідають тим, що вона давала у судових засіданнях під час судового розгляду кримінального провадження. У той же час, у своїх поясненнях, наведених в обґрунтування наданого висновку, експерт послалась на те, що найбільш правдивими показаннями є ті, що давалися без участі захисника. Крім цього, як вказала експерт, до такого висновку вона дійшла також виходячи із характеру наданої на експертизу майки та наявних на ній слідів крові, однак будь-яких вказівок щодо походження майки та природи утворення на ній слідів крові у матеріалах кримінального провадження не віднайдено, а тому є лише припущенням даного експерта, що наводить на сумнів щодо належного вивчення та аналізу експертом матеріалів кримінального провадження.

Також, з висновку даного експерта слідує, що будь-яких ушкоджень на наданій на експертизу майці не виявлено, в той час, як з протоколу огляду місця події від 04.03.2015 року встановлено, що на вилученій майці спереді було пошкодження - отвір довжиною 20 мм, шириною 3х10 мм.

Разом з тим, суд приймає до уваги пояснення експерта ОСОБА_13 щодо неповноти досудового розслідування, недостатності вихідних даних, що унеможливлює встановлення обставин конфлікту, який мав місце між обвинуваченою та потерпілим, і, відповідно, нанесення останньому тілесних ушкоджень.

Так, вилучивши під час огляду місця події предмети, які слідчим 27.03.2015 року визнано речовими доказами, зокрема, кухонний ніж, одяг потерпілого, змиви речовини бурого кольору на бинт, досудовим розслідуванням не встановлено наявності залишків крові на ножі, а також приналежності крові на одязі потерпілого, в тому числі на майці, яка була надана на медико-криміналістичну експертизу, змиви крові на бинті з ванної кімнати, саме потерпілому ОСОБА_7 . Зокрема, для встановлення даних обставин слідчим у кримінальному провадженні не призначено ні судово-імунологічної, ні судово-цитологічної експертиз.

Хоча сама обвинувачена не заперечила того факту, що саме виявлений у водоймі ніж вона тримала в руках під час конфлікту з потерпілим, однак через вказану неповноту досудового розслідування, її пояснення про те, що як в ході, так і після конфлікту з потерпілим, вона не бачила крові ні на ножі, ні на його одязі, нічим не спростовані. При цьому потерпілий ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які є рідними братами потерпілого та приїхали в ніч його смерті до обвинуваченої, підтвердили, що ні на кухні, де мав місце інцидент, ні на ножі в той вечір та ніч крові не бачили.
Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Таке пред`явлене обвинувачення ґрунтується виключно на результатах судової медико-криміналістичної експертизи (висновок №33-МК від 17.04.2015 року), про що свідчить також постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої про перекваліфікацію її дій з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України.

Однак, з врахуванням вищенаведеного, суд не може приймати даний висновок експерта, який не містить ствердного заключення, як єдиний та беззаперечний доказ винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, оскільки жодним іншим доказом він не підтверджується. При цьому, ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду кримінального провадження будь-яких доказів того, що обвинувачена мала умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого, не здобуто.

Поміж того, даючи оцінку висновку експерта за №33-МК від 17.04.2015 року в сукупності з іншими дослідженими доказами, суд враховує вимоги ст.62 Конституції України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку, відповідно до яких всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 07.02.2003 року № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" роз`яснив, що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст.119 чи ст.128 КК України.

При кваліфікації дій обвинуваченої, суд враховує, що потерпілий перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння (4,64 проміле) та, відповідно, координація його рухів була порушена. Під час конфлікту, обвинувачена стояла біля кухонного гарнітуру, впершись задньою частиною об кухонну тумбочку, що позбавляло її можливості робити рухи назад, а наявність на животі потерпілого двох ран та садна підтверджує те, що саме останній неодноразово рухався на обвинувачену, а не навпаки, при цьому, усі тканини тіла на животі, де мали місце поранення, є м`якими, що у своїй сукупності, на переконання суду, допускає утворення в даній ділянці раневого каналу довжиною 8 см., що складає половину леза ножа - знаряддя злочину.

Також суд приймає до уваги поведінку обвинуваченої після конфлікту з потерпілим. Зокрема, ту обставину, що вона не відреагувала на прохання потерпілого викликати швидку медичну допомогу, оскільки останній після аналогічних конфліктів постійно просив про медичну допомогу.

Після конфлікту обвинувачена постійно перебувала у себе в кімнаті, що підтвердили її діти: потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_10 , яка також показала, що на прохання матері дійсно ходила в кімнату до батька подивитись чи він спить.

Сама ж обвинувачена серед ночі вставала подивитись чи спить чоловік, однак виявила останнього мертвим, після чого через нетривалий час знепритомніла, що також підтверджує її небайдужість до життя та здоров`я потерпілого.

Така поведінка обвинуваченої вказує на те, що наслідки, які настали смерть потерпілого ОСОБА_7 , були для неї небажаними та неочікуваними.

Той факт, що обвинувачена ОСОБА_5 тримала ніж в руці, з направленим лезом вперед, сам по собі не може свідчити про те, що вона це робила саме з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Також, як встановлено судом, дій, спрямованих на приховування знаряддя злочину, вона не вчиняла.

Окрім способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації поранень на ОСОБА_7 , поведінки обвинуваченої, суд враховує й поведінку самого потерпілого, що передувала події, та їх стосунки.

Так, свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 в судовому засіданні показали, що потерпілий ОСОБА_7 зловживав спиртними напоями та на ґрунті пияцтва часто влаштовував сімейні скандали, а свідки: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , окрім цього, ствердили, що останній неодноразово бив обвинувачену ОСОБА_5 , ображав її нецензурними словами, у зв`язку із чим остання вимушена була неодноразово від нього втікати, а також звертатись в правоохоронні органи з приводу його неправомірних дій.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 також показали, що потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи у нетверезому стані, вів себе неадекватно, проявляв агресивність та був непередбачуваним у своїх діях, при цьому, на слідуючий день нічого не пам`ятав, а коли був тверезий, то за свої дії вибачався.

Свідок ОСОБА_21 поміж цього показала, що в ніч смерті потерпілого, коли прийшла додому до обвинуваченої, щоб надати допомогу по організації похорону, бачила на покійному царапину, але цьому значення не надала, оскільки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, він часто падав, від чого його руки та ноги були постійно побиті та подряпані. Обвинувачена своїми діями ніколи не провокувала потерпілого, навпаки дивилась за ним, щоб нічого не сталось, коли він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Будучи в нетверезому стані потерпілий чіплявся не лише до обвинуваченої, але й до їх дітей.

Зазначену обставину також підтвердила свідок ОСОБА_10 (донька обвинуваченої та потерпілого ОСОБА_7 ), яка показала, що конфлікти в їх сім`ї виникали досить часто через зловживання батьком спиртними напоями, який завжди був ініціатором сварок, безпричинно до них чіплявся, бив не лише матір, але й її, при цьому, був дуже агресивним та в стані сп`яніння мав велику фізичну силу. Така поведінка батька мала місце упродовж останніх десяти років від того часу, як у нього стався крововилив головного мозку.

Викладене одночасно підтверджує показання обвинуваченої щодо побоювань намірів потерпілого її побити 03.03.2015 року під час конфлікту.

Рідний брат потерпілого - свідок ОСОБА_14 підтвердив, що обвинувачена неодноразово до нього телефонувала та просила приїхати вгамувати свого брата, який, перебуваючи в нетверезому стані, вчиняв фізичне та психологічне насильство в сім`ї.

Другий рідний брат потерпілого - свідок ОСОБА_15 показав, що після експертного дослідження, експерт їм відразу повідомив, що смерть настала від ножового поранення в печінку, однак брата все одно не врятували б, оскільки у нього був цироз печінки. Даний свідок також підтвердив агресивність дій потерпілого, як по відношенню до обвинуваченої, так і до дітей.

Крім цього, свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_21 показали, що обвинувачена їм безпосередньо розповідала про обставини конфлікту з потерпілим 03.03.2015 року, які відповідають показанням, даним нею в судових засіданнях та під час проведення слідчих експериментів, зокрема, що вона не хотіла поранити свого чоловіка.
Вищенаведене вказує на те, що умислом обвинуваченої ОСОБА_5 не охоплювалося заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а навпаки, сукупність зібраних і досліджених судом доказів свідчить про те, що обвинувачена недбало поставилась до можливості настання суспільно-небезпечних наслідків під час боротьби з потерпілим, хоча, враховуючи обставини справи, повинна була і могла передбачити настання тяжких наслідків, оскільки в руці на рівні живота тримала ніж, направлений лезом вперед, що є небезпечним для оточуючих, зокрема потерпілого, який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та не міг контролювати координацію своїх рухів, при цьому, був агресивно налаштований та його дії були непередбачувані.

Необережність у формі злочинної недбалості має місце, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Однак, стороною обвинувачення, на яку, у відповідності до ст.92 КПК України, покладено обов`язок доказування, не надано суду доказів на ствердження умислу обвинуваченої, як обов`язкового елемента складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження направленості умислу обвинуваченої ОСОБА_5 на завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, суд, оцінюючи усі докази в їх сукупності та системному зв`язку, дійшов висновку про винуватість обвинуваченої у скоєнні вбивства з необережності, у зв`язку із чим інкриміновані їй дії перекваліфіковує з ч. 2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , у відповідності до положень ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченої, а також позицію потерпілого.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відносить її щире каяття у вчиненому, про що свідчить її поведінка в судових засіданнях.

Обставин, що обтяжують її покарання, суд по справі не вбачає.

Крім цього, суд враховує те, що обвинувачена ОСОБА_5 раніше несудима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, працює, а також конкретні обставини справи, позицію потерпілого, який просив не призначати ОСОБА_5 покарання, пов`язаного з позбавленням волі, та, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.119 КК України із застосуванням ст. ст.75, 76 КК України, однак на максимальний іспитовий строк, передбачений ч.3 ст.75 КК України.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в загальній сумі 230,40 грн. за проведення експертизи холодної зброї, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої в дохід держави (а.с.82).
У зв`язку з призначенням обвинуваченій покарання з іспитовим строком, запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, їй слід залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст.368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 230 (двісті тридцять) гривень 40 копійок судових витрат за проведення судової експертизи холодної зброї.

Речові докази:

- кухонний ніж, одяг потерпілого ОСОБА_7 , а саме, майку з нашаруванням речовини бурого кольору, спідні штани сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, камуфляжну куртку, куртку сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, байкову куртку синьо-білого кольору, змиви на бинт речовини бурого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, - знищити.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1