АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1872/14 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 622/1683/13-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 156 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника, обвинуваченого на вирок Золочівського районного суду Харківської області від 05.09.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Золочів, Золочівського района Харківської області, громадянин України, що не працює, не одружений, раніше судимий 14.01.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, з неповною середньою освітою, студент Чугуївського професійного ліцею, зареєстрований та проживаю за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч. 2 ст. 156 КК України до 6 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Строк покарання обчислено з 12.10.2013 року.

Запобіжний захід залишено раніше обраний тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена, судові витрати стягнуто з обвинуваченого.

Відповідно до вироку, 11.10.2013 року близько 20-30 години, ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення розпусних дій відносно раніше знайомої малолітньої ОСОБА_9 , 2007 р.н., достовірно знаючи, що остання знаходиться сама вдома за адресою: АДРЕСА_2 зайшов до вказаного домоволодіння, де під надуваним приводом запросив останню до себе додому, на що вона погодилася. Прибувши разом з ОСОБА_9 до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де в житловому будинку, реалізуючи свій умисел, вчинив розпусні дії відносно ОСОБА_9 , а саме: роздягнув її, торкався її статевих органів та області анального отвору, при цьому оголивши свій статевий член займався мастурбацією.

Захисник адвокат ОСОБА_8 в уточненій апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити відносно ОСОБА_7 виправдувальний вирок. На обґрунтування апеляції вказав, що вирок є незаконним та необгрунтованим, добуті по справі докази свідчать про невинуватість ОСОБА_7 , обвинувачення є безпідставним, докази на підтвердження обвинувачення відсутні. Вважає, що до вчиненого злочину можуть бути причетні знайомі матері дитини. Зазначив, що його підзахисного могли обмовити, у зв`язку з тим, що він відмовлявся надавати ОСОБА_10 грошову допомогу.

Обвинувачений у зміненій апеляційній скарзі просить скасувати вирок, кримінальне провадження відносно нього закрити. Мотивуючи апеляцію, посилається на доводи, що є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим, обвинуваченого та на його захист адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Висновки районного суду про винуватість ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні засновані на досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказах.

Потерпіла малолітня ОСОБА_9 показала, що її родич ОСОБА_11 поманив булочкою до місця свого проживання, де вчинив відносно неї розпутні дії роздяг та сам роздягся, примушував її до задоволення статевої пристрасті неприродним способом.

Аналогічними показами свідка ОСОБА_10 матері малолітньої потерпілої.

З висновків судово-психологічної експертизи від 15.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_12 з нормальним рівнем інтелектуального розвитку, правильно сприймає та відтворює факти, що відбувались з нею, дає правильну конкретну описову характеристику того, що відбувалося без глибокого розуміння внутрішнього змісту дій. Сексуальний характер та значення скоєних з нею дій дівчинка не розуміла, у зв`язку з обмеженістю життєвого досвіду, необізнаністю в питаннях статі, не сформованістю морально-етичних норм. ОСОБА_12 не могла надати активного опору дорослому хлопцю ОСОБА_7 при вчиненні стосовно неї інкримінованих ОСОБА_13 дій.

Свідок ОСОБА_14 показав, що йому зателефонувала дружина - ОСОБА_10 і повідомила, що зникла дитина. Згодом дружина повідомила, що знайшла доньку, та їй повідомила про її зґвалтування ОСОБА_15 .

Аналогічними показами свідка ОСОБА_16 , який крім того пояснив, що йому ввечері зателефонувала мати і повідомила, що знайшла доньку. Він зустрівся дома та сестричка розповіла, що її зґвалтував ОСОБА_11 , вона плакала.

Даними, що містяться в довідці КП «Золочівська ЦРЛ» чергового лікаря, відповідно до якої до санпропускника звернулася ОСОБА_10 зі скаргами, що її доньку зґвалтував її племінник. Дівчина перебувала у стресовому стані була налякана, обличчя заплакане. Зі слів дівчини, її турбує біль у задньому проході та у промежині.

Даними у висновку експерта від 04.12.2013 року, відповідно до якого на статевих органах ОСОБА_9 маються садни, які могли утворитися в строк, на який вказує постраждала.

Даними у висновку експерта від 22.11.2013 року, відповідно до якого на трусах малолітньої ОСОБА_9 виявлена кров, походження якої від неї самої не виключається.

Надавши оцінку цим, а також наведеним у вироку доказам суд прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 156 КК України.

Вказане спростовує доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , що обвинувачення є безпідставним, а до вчиненого злочину можуть бути причетні знайомі матері.

Наведені судом докази у сукупності правильно оцінені судом та свідчать про скоєння ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. При цьому, суд першої інстанції, оцінюючи показання малолітньої ОСОБА_9 , обґрунтував свої висновки, пославшись на судово-психологічну експертизу, покази, наведених у вироку, свідків, які узгоджувались між собою та об`єктивно підтверджували покази малолітньої ОСОБА_9 .

Доводи адвоката, що на одягу та особистих речах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої відсутні будь-які виділення від обвинуваченого, а тому він невинен, спростовуються сукупністю наведених у вироку доказів, яким надана належна оцінка.

Також неспроможне твердження адвоката ОСОБА_8 , що суд першої інстанції дав невірну оцінку показам свідків. Як видно з вироку, суд провів аналіз досліджених у судовому засіданні доказів та вказав, чому він приймає одні докази та чому вважає недостовірними інші.

Неспроможне твердження захисника, що скоїти злочин ОСОБА_7 не міг у вказаний в обвинуваченні час з урахуванням місця проживання потерпілої та місця проживання обвинуваченого. Це спростовується наведеними доказами потерпілих та свідків, вказаних у вироку. З них видно, що час скоєння злочину перевірявся та цьому дана належна оцінка судом.

Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до ст.ст. 65-67 КК України в межах санкції ч. 2 ст. 156 КК України не в максимальних межах, з урахуванням обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, ступеню суспільної небезпечності злочину.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Золочівського районного суду Харківської області від 5.09.2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: