Справа № 638/2599/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

з участю потерпілого ОСОБА_6

з участю представника потерпілого ОСОБА_7

з участю захисника ОСОБА_8

з участю обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0000017 від 21.11.2012 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вовчанськ Харківської області, громадянки України, освіта вища, офіційно не працюючої, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчинені кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 , зловживаючи довірою, шляхом обману, а саме повідомивши ОСОБА_6 про знайомство зі співробітниками посольства Швейцарії, а також можливість оформлення документів на навчання в Цюріхському державному університеті на медичному факультеті його сину ОСОБА_10 в період з 02.11.2011 року по 25.10.2012 року, заволоділа його грошовими коштами за наступних обставин.

Будучи знайомою з дружиною ОСОБА_6 ОСОБА_11 , громадянка ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, наприкінці жовтня 2011 року повідомила їй про те, що у неї є знайомства в посольстві Швейцарії і вона має можливість оформлення документів на навчання її сина в Швейцарії і це буде коштувати 25000 євро. ОСОБА_11 повідомила про це свого чоловіка ОСОБА_6 та сина ОСОБА_10 , та вони вирішили скористатися такою можливістю та піти на умови ОСОБА_9

02.11.2011 року під час зустрічі за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 передав ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 15000 євро, як передплату за допомогу в оформленні на навчання в Цюріхському державному університеті на медичному факультеті його сину ОСОБА_10 . Вказані грошові кошти були витрачені ОСОБА_9 за своїм розсудом. Ніяких дій з метою оформлення на навчання в Цюріхському державному університеті на медичному факультеті ОСОБА_10 вчинено не було.

Після чого доводячи свій злочинний намір до кінця, в період березня 2012 року - жовтня 2012 року громадянка ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_6 наступні грошові кошти:

3000 за оформлення на навчання відразу на 3ій курс, а не на 1-ий;

1500 передача грошей співробітникам посольства;

2000 за прискорення оформлення візи на виїзд ОСОБА_10 ;

2000 посольські витрати;

3370 оформлення віз на виїзд для ОСОБА_6 та ОСОБА_11 ;

800 на оформлення додатків до віз на виїзд;

4800 передплата навчання на підготовчих курсах у Фрібурзі;

5000 страхування;

6000 матеріальне підтвердження платоспроможності проживання ОСОБА_10 в Швейцарії;

7900 за навчання в Швейцарії, в тому числі проживання, підручники;

5000 вхід до ради опікунів Цюріхського державного університету;

5000 за навчання та проживання в 1 семестрі;

1500 оплата послуг професора у Швейцарії;

4460 за навчання та проживання в 2 семестрі;

1050 страхування ОСОБА_10 в Швейцарії;

700 на проїзд до Києва, з метою оформлення віз в посольстві Швейцарії;

980 на покупку програмного забезпечення для навчання.

Останню суму грошових коштів ОСОБА_9 було передано 25.10.2012 року в сумі 980 євро на покупку програмного забезпечення для навчання ОСОБА_10 .

Таким чином, в період з 02.11.2011 року по 25.10.2012 року ОСОБА_9 одержала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 70 060 євро (що згідно з офіційним курсом НБУ складає 724738, 54 грн.) за допомогу в оформленні на навчання в Цюріхському державному університеті на медичному факультеті його сину - ОСОБА_10 . Отримавши вказані грошові кошти ОСОБА_9 ніяких дій з метою оформлення на навчання в Цюріхському державному університеті на медичному факультеті ОСОБА_10 вчинено не було.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України не визнала повністю, вимоги цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_6 не визнала у повному обсязі, та пояснила наступне: у березні 2008 року, у обвинуваченої ОСОБА_9 було виявлено захворювання шкіри та їй порадили звернутись до Інституту дерматології та венерології, а саме до лікаря ОСОБА_11 , яка на той момент була завідуючою відділення дерматології. ОСОБА_9 прийшла до ОСОБА_11 , вони познайомились, лікар оглянула її та сказала, що ОСОБА_9 терміново потрібно госпіталізувати. Наступного дня зранку обвинувачена прийшла в Інститут дерматології та венерології до лікаря ОСОБА_11 , передала гроші за лікування, та отримала усі направлення для здачі аналізів. Це був вівторок, а тому відбувався обхід лікарів, яким і показала ОСОБА_11 свою пацієнтку ОСОБА_9 . Діагнози цих лікарів були різними. Почалось лікування ОСОБА_9 , яке тривало два тижні, проте результату не було, у зв`язку з чим ОСОБА_11 запропонувала зробити біопсію, яка коштувала 1500 доларів США. Через два тижні лікар передзвонила і сказала, що необхідно терміново приїхати, оскільки діагноз серйозний. В Інституті ОСОБА_9 повідомили про те, що наявний рак шкіри, лікар консультувалась у знайомого професора. Також ОСОБА_11 порадила лікуватись на стаціонарі та починати лікування, що і робила ОСОБА_9 , проте результату не було. У січні 2009 року ОСОБА_13 знову звернулась до лікаря ОСОБА_11 , яка сказала, що вилікує її, проте лікування буде коштувати 10000 доларів США. Лікування продовжувалось до 2010-початку 2011 року. Надалі у ОСОБА_9 з`явилась пухлина на грудній клітині і лікар ОСОБА_11 направила її в інститут, де працював її чоловік. Там вона познайомилась із ОСОБА_6 . Це був 2011 початок 2012 року, лікування результатів не приносило, тому ОСОБА_13 звернулась до ОСОБА_11 з проханням повернути кошти за лікування. У цей же час лікар ОСОБА_12 розповідала про свою сім`ю, сина, говорила, що він навчається на 3-му курсі у медичному інституті та планує навчання за кордоном. На що ОСОБА_9 відповіла, що непоганим варіантом є ОСОБА_14 , оскільки її знайомі вчились там. Лікар ОСОБА_11 сказала, що порадиться з чоловіком, а потім ОСОБА_15 допоможе дізнатись інформацію. ОСОБА_9 , скориставшись Інтернетом, виписала усю необхідну інформацію, та у якості відплати за лікування вирішила таким чином допомогти сім`ї ОСОБА_12 . Літом ОСОБА_9 стало погано та вона вирішила приїхати до сім`ї ОСОБА_12 додому, оскільки ОСОБА_11 перебувала там після проведеної на ногах операції. Після огляду лікар сказала, що ситуація погана, проте у неї є апарат, яким вона запропонувала зробити таку операцію, якою можна випалити шкіру, така операція буде коштувати 2000 доларів США, на що ОСОБА_9 відповіла, що у неї немає таких коштів, після чого їй запропонували зробити операцію з умовою написання розписки. Після цього ОСОБА_9 передзвонила ОСОБА_11 та почала вимагати кошти за лікування, яке не дало результату, проте лікар відмовилась їх повертати. Крім цього, ОСОБА_9 купувала у ОСОБА_11 ліки, які в Україні не виготовлялись, і одна пластинка яких коштує 500 доларів США, ці ліки їй допомагали, проте від них підвищився рівень цукру в крові. До 2013 року вони не спілкувались, а потім до ОСОБА_9 приїхала міліція. Під час цього їй на телефон постійно дзвонили та вимагали гроші. На лікування ОСОБА_9 загалом витратила 11500 доларів США, які і просила повернути. Щодо Швейцарії, то у неї ніяких знайомих у посольстві немає та ніколи не було, нікого вона не збиралась влаштовувати на навчання за кордоном, ніяких коштів у сім`ї ОСОБА_12 не брала, окрім операції в борг, про що написана відповідна розписка. Окрім пошуку інформації в мережі Інтернет, яка, до речі, є у вільному доступі, про яку просила сім`я ОСОБА_12 , ніяких інших дій щодо влаштування їхнього сина на навчання у медичному університеті за кордоном, ОСОБА_9 не виконувала.

Незважаючи на повне не визнання вини обвинуваченої, її провина у вчиненні вказаного злочину об`єктивно підтверджується зібраними по справі та дослідженими в суді доказами, а саме:

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що із обвинуваченою ОСОБА_9 знайомий з періоду, коли вона була пацієнткою його дружини ОСОБА_11 . ОСОБА_9 представила себе як високопоставлена особа, через важкий діагноз лікували її колегіально. Після проходження курсу лікування, обвинувачена підійшла до його дружини, відносини з якою були хорошими, та будучи проінформованою про деякі особливості їхньої сім`ї, а саме, що у них є син, навчається він у медичному університеті та планує навчатись за кордоном в європейському університеті, сказала, що найкращим варіантом буде Швейцарія. У якості подарунку за лікування, ОСОБА_9 сказала, що допоможе у влаштуванні їхнього сина на навчання у швейцарському університеті, на що і сподівалась сім`я ОСОБА_12 , знаючи, що вступ у швейцарський університет для громадян країн Співдружності Незалежних Держав, є неможливим у зв`язку з існуванням обмежень та квот. Вкінці жовтня в ресторані «Фамілія» ОСОБА_6 та ОСОБА_11 зустрілись із ОСОБА_9 , де обговорили швейцарський університет та допомогу ОСОБА_15 у сприянні навчання у ньому. При цьому вона сказала, що необхідно терміново сплатити 15000 євро, інакше вони втрачають рік. Наступного дня, на перехресті вулиці Петровського, сім`я ОСОБА_12 на машині ОСОБА_16 зустрілась з ОСОБА_9 та передали їй 15000 євро. Так як син навчався на 4 курсі в медичному університеті, ОСОБА_15 запропонувала перехід на навчання у швейцарський університет одразу на третій курс, тим більше така практика була наявна у медичному університеті в Харкові. Наступною сумою була передача 2500 євро, яку передавав ОСОБА_6 водію таксі. Літом дружина була прооперована, не працювала, перебувала вдома приблизно півроку. За цей час потерпілому та його дружині надходили дзвінки від ОСОБА_9 , яка говорила про необхідність передачі коштів на різноманітні витрати: то на страхування сина 1050 євро, то на покупку програмного забезпечення 980 євро, то для працівників посольства, потім 2000 євро для оформлення документів батькам, за особливий в`їзд, за навчання, проживання і т.д. Загальною сумою, переданою сім`єю ОСОБА_17 за допомогу у влаштуванні сина на навчання у швейцарському університеті є сума у розмірі 70 060 євро.

Приблизно 5 разів обвинувачена приїжджала додому ОСОБА_12 , де особисто спілкувалась із потерпілим, який хотів віддячити їй за таку послугу, проте ОСОБА_9 сказала, що нічого не потрібно, вона хоче знати про це все детально, щоб потім відправити свою внучку за ними у Швейцарію. Потерпілий наголосив, що літом вони почали хвилюватись, чи все нормально з візами, на що ОСОБА_15 запевняла їх, що все буде добре, якщо хочуть перевірити, можна поїхати в ОСОБА_18 , у посольство. Проте в посольстві їх так ніхто і не зустрів.

Потерпілий знав, що навчання за кордоном починається з 15 вересня. Проте нікуди його син не їхав, все постійно відкладалось. Згодом потерпілий вирішив перевірити ОСОБА_9 та зв`язався з дружиною ОСОБА_19 (яка за словами ОСОБА_15 повинна сприяти допомозі в оформленні на навчання сина за кордоном) та запитав чи знає вона обвинувачену, на що та відповіла, що не знає. Після чого він звернувся в міліцію. Грошові кошти передавались у валюті євро, а також у гривнях. Передавались самим потерпілим, його дружиною та хатньою працівницею; у формі конверта, згорнутого паперу, підписані.

Допитом свідка ОСОБА_11 , яка пояснила в судовому засіданні, що з 09 листопада 2009 року ОСОБА_9 була її пацієнткою, одразу було проведено комплексне обстеження, лікування відбувалось під наглядом провідних професорів інституту. Лікувалась підсудна чотири рази, останнього разу - за місяць до виписки, ОСОБА_9 прийшла до лікаря ОСОБА_12 та запитала як у неї справи, і та повідомила їй, що її син ОСОБА_20 планує навчатись за кордоном у медичному університеті, у Німеччині. ОСОБА_9 запитала, чому Німеччина, адже найкращим варіантом є Швейцарія, проте ОСОБА_11 відповіла, що для вступу у швейцарські університети існують обмеження для іноземців. ОСОБА_9 сказала, що у неї є можливість їй допомогти. Після чого, ОСОБА_9 зустрілась із ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у ресторані «Фамілія» і детально розповіла про навчання у Швейцарії. Сказала також, що строк пропущений і терміново необхідно робити документи та передавати кошти. Вона повідомила, що у неї є довірена особа ОСОБА_21 , і що також знайома з іншими високопоставленими чиновниками.

Спочатку ОСОБА_9 за допомогу в оформленні на навчання в Цюріхському державному університеті на медичному факультеті назвала суму 15000 євро, яка була передана їй по АДРЕСА_3 02.11.2012 року у дворі, цю суму вона обіцяла передати в ОСОБА_18 та сказала, що їм необхідно чекати виклику. Потім повідомляла, що у візі їм відмовляли, а тому необхідно ще доплатити. Наступною сумою була передача 3000 євро для зарахування сина одразу на 3-ій курс університету, це питання повинно було вирішуватись через посольство. Передавав суму чоловік ОСОБА_11 ОСОБА_6 водію ОСОБА_9 . Через кілька тижнів була передана наступна сума, яка необхідна була для оплати послуг працівників посольства у розмірі 1500 євро, яку передавала ОСОБА_11 водію ОСОБА_9 - ОСОБА_22 . Наступною сумою було передано 2000 євро за прискорення оформлення візи на виїзд ОСОБА_10 . Потім була передача 2000 євро для розгляду справи повторно, так як в оформленні візи їм було відмовлено. Наступна сума 2700 євро за оформлення національної візи Швейцарії батькам - чоловіку і дружині. Також була передана сума розміром у 670 євро на офіційні витрати, пов`язані з оформленням швейцарських віз. Взагалі, гроші передавались трьома особами ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та хатньою працівницею сім`ї ОСОБА_12 . Загальна сума коштів, яка була передана 70 060 євро. ОСОБА_9 не відшкодувала нічого. Останні рази при передачі коштів сім`я ОСОБА_12 почала сумніватись і ОСОБА_11 попросила розписку, сума - 2225 євро оплата навчання за другий семестр, на що обвинувачена погодилась. За надану допомогу в оформленні сина на навчання за кордоном, обвинуваченій пропонували заплатити, на що ОСОБА_9 відповіла, що нічого не потрібно, а робить це вона для того, щоб бути проінформованою, так як її внучка теж бажала навчатись за кордоном. Грошові кошти завжди передавались у файлах, де був аркуш формату А4 та було видно, що там лежать гроші. Окрім потерпілого ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_11 грошові кошти кілька разів передавались також хатньою працівницею водію ОСОБА_9 ОСОБА_22 , точно це було при передачі коштів третього разу у розмірі 1500 євро, у період часу - кінець квітня початок травня. Четвертий раз кошти передавала ОСОБА_11 вдома. Гроші завжди передавались водіям ОСОБА_9 , окрім передачі коштів першого разу у розмірі 15000 євро, де грошові кошти передавались особисто ОСОБА_9 , та ще одного разу - у червні 2012 року була передана сума за вхід в опікунську раду університету також особисто ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив, що у 2010 році він придбав автомобіль «Шевроле Лачетті», на якому інколи займався приватними перевезеннями. Весною 2011 року ОСОБА_23 познайомився з жінкою на ім`я ОСОБА_24 , яка попросила підвезти її. В подальшому вони обмінялись телефонами, та ОСОБА_24 почала користуватись його послугами. Один раз ОСОБА_23 подзвонила ОСОБА_9 , та попросила під`їхати на вулицю Петровського, зустрітись з чоловіком. Цей чоловік запитав, чи він від ОСОБА_15 та передав пакет. Наступного разу знову зателефонувала ОСОБА_15 та попросила під`їхати на Павлове Поле, а потім за адресою: вул. Червоного Льотчика, де вийшла жінка та передала пакет для ОСОБА_15 . Цей пакет представляв собою згорнутий аркуш формату А4, знаходився у файлі.

Свідок ОСОБА_22 пояснив в судовому засіданні, що користувався автомобілем «Фольсваген» червоного кольору, оскільки працював на той час у таксі. З ОСОБА_9 познайомився літом 2012 року по виклику нею таксі та обмінялись мобільними телефонами. Послугами таксі ОСОБА_9 користувалась неодноразово. Потерпілого візуально пам`ятає, оскільки за дорученням ОСОБА_9 саме в нього брав конверт у файлику. Також за дорученням ОСОБА_9 приїжджав в інститут дерматології по вулиці Ченишевського, де зустрічався зі свідком ОСОБА_11 , з якою особисто не знайомий, і у якої брав пакет у файлику для ОСОБА_9 . Також пояснив, що привозив ОСОБА_9 за адресою по АДРЕСА_2 . Зі сторони ОСОБА_9 сім`ї ОСОБА_25 нічого не передавав.
Відповідно до висновку №12180/12251 від 28.12.2012 року, мовленнєвий матеріал дикторів «Невід.2» на фонограмах 1,2,5; «Невід.3» на фонограмах 1,5; «Невід.4» на фонограмах 3,6 придатний для проведення інструментального ідентифікаційного фоноскопічного дослідження.

Згідно висновку №541 судової криміналістичної експертизи матеріалів і засобів відеозвукозапису від 04.02.2013 року, гр-ка ОСОБА_9 приймала участь у розмовах на фонограмах №№1,3,5. Слова (фрази, репліки), які були промовлені нею, позначено в додатку А до висновку експертизи як «Невід.1»

Покази свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , допитаних в ході судового розгляду, суд до уваги не бере, оскільки покази вказаних свідків ані підтверджують, ані спростовують будь-які факти, які стосуються обставин справи.

За таких обставин, аналізуючи та оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності, враховуючи положення п.17,18 Постанови Пленуму Верховного суду України, «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року №10, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 та кваліфікує її дії за частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

При призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона в силу статті 89 КК України раніше не судима, на обліку в обласному наркологічному, психіатричному диспансерах не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Відповідно до статті 66 КК України, обставин, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Відповідно до статті 67 КК України, обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_9 судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції частини 4 статті 190 Кримінального кодексу України, із застосуванням статті 75,76 Кримінального кодексу України.

Згідно статті 77 КК України, у разі звільнення від відбуття покарання з випробуванням, застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна не передбачено.

Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в межах його доведеності.

Відповідно до пункту 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб, а розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що потерпілий ОСОБА_6 зазнав моральних страждань, проте, оскільки суд, відшкодовуючи моральну шкоду з винної особи повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково.

Питання щодо витрат пов`язаних з проведенням експертизи по кримінальному провадженню суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_9 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 70 060 євро, що згідно з офіційним курсом, встановленим Національним банком України на час подання уточненої позовної заяви складає 1 614 182 (один мільйон шістсот чотирнадцять тисяч сто вісімдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Витрати за проведення комплексної судової криміналістичної експертизи матеріалів і засобів відеозвукозапису № 12180/12251 від 28.12.2012 року, судової криміналістичної експертизи матеріалів і засобів відео звукозапису № 541 від 04.02.2013 року в сумі 11953 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 50 коп. стягнути з ОСОБА_9 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий:

Судді: