Справа № 374/188/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/818/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 29.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
29 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6 потерпілої - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Ржищівського міського суду Київської області від 27 травня 2015 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розумниця Ставищенського району Київської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, військовозобов`язаного, не одруженого, працюючого за цивільно-правовим договором в ТОВ Сватекс, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- засудженого за ч. 1 ст. 286 КК України - 3 400 гривень штрафу в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 - 2 728 грн. 12 коп. на користь держави в особі науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області на відшкодування витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 26 листопада 2014 року об 01 год. 30 хв. в темний час доби при сприятливих погодних умовах, сухому асфальтному покритті, керуючи технічно справним автомобілем АУДІ А4, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Леніна в м. Ржищів в бік м. Київ. Проїжджаючи відрізок дороги, що знаходиться напроти супермаркету "Фора", розташованого в м. Ржищів по вул. Леніна, 23, не вибравши безпечну швидкість руху, в порушення вимог п. 34.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР), пересік суцільну лінію дорожньої розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, де в подальшому, рухаючись по ній, був не уважний до дорожніх обставин, не стежив за дорожньою обстановкою, допустив зіткнення з моторолером марки "Хонда Діо" без номерних знаків, під керуванням ОСОБА_10 , що рухався в зустрічному напрямку в бік м. Кагарлик. Своїми діями водій ОСОБА_9 порушив п.п. 2.1.а, 2.3.б, 11.2, 10.1, 11.3, 12.1, 12.2, 12.3, 12.4 ПДР. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир моторолера "Хонда Діо" ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за висновком судово-медичної експертизи №9 від 17 березня 2015 року, а саме: чотири закритого характеру уламкові переломи лівої великогомілкової кістки (в її верхній, середній, нижній третинах і в ділянці внутрішньої щиколотки); два закритого характеру уламкові переломи лівої малогомілкової кістки (на межі її верхньої і середньої третин та в нижній чверті).

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити більш тяжке покарання. Крім того, просить призначити у справі додаткову судово-медичну експертизу за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та поставити експерту питання про ступінь тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень, а також врахувати цю експертизу при призначенні більш тяжкого покарання, оскільки призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_9 із застосуванням пом`якшуючої обставини у виді його щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину є неправомірним, занадто м`яким, та таким, що не відповідає вчиненому злочину та його наслідкам. Винесений вирок суду ґрунтується на необ`єктивному та застарілому висновку експерта, оскільки стан її здоров`я не поліпшився, судом допущено неповноту судового розгляду, можливі порушення у частині правильної кваліфікації. Також, судом призначено покарання - без позбавлення права керування транспортними засобами, що в свою чергу суперечить положенням ч. 2 ст. 65 КК України. Звертає увагу, що відсутність з її боку адвоката, якого вона просила призначити на безоплатній основі, потягло за собою порушення її прав та застосування до обвинуваченого занадто м`якого покарання, не дослідження судом наслідків вчинення обвинуваченим злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу частково, лише в частині відшкодування їй витрат на лікування та інше, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається із матеріалів провадження, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю, у зв`язку з чим, за згодою всіх учасників процесу, судове слідство проведено на підставі ст. 349 КПК. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 вірно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_7 .

Доводи потерпілої ОСОБА_7 щодо заподіяння їй тілесних ушкоджень позбавляє суд переглянути ці обставини в апеляційному порядку, оскільки відповідно до ст. 349 КПК України, останній судом було роз`ясннено положення данної статті, яка позбавляє її права оскаржити вищенаведенні обставини в апеляційному порядку.

Доводи потерпілої про те, що відсутність з її боку адвоката, якого вона просила призначити на безоплатній основі, потягло за собою порушення її прав та застосування до обвинуваченого занадто м`якого покарання, не дослідження судом наслідків вчинення обвинуваченим злочину є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону. При призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, навчання, роботи, а також за місцем строкової служби. На його утриманні перебуває вагітна ОСОБА_11 , яка є його цивільною дружиною, сам обвинувачений зобов`язується відшкодувати шкоду потерпілій. При цьому, потерпіла не наполягала на тяжкому покаранні.

До пом`якшуючих обставини судом вірно віднесено щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому за ч.1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. ст. 50, 65 КК України. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 при апеляційному розгляді відмовилась від своїх вимог щодо призначення обвинуваченому більш тяжкого покарання, просила лише відшкодувати їй збитки, заподіяні злочином, які обвинувачений обіцяв відшкодувати, проте, на даний час жодної копійки не надав. Разом з. тим, як вбачається із матеріалів провадження та із пояснень потерпілої при апеляційному розгляді, цивільний позов про відшкодування збитків до обвинуваченого в ході досудового та судового слідства нею не подавався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Ржищівського міського суду Київської області від 27 травня 2015 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Головуючий

Судді