УХВАЛА

Іменем України

4
вересня 2007 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Ремеза П.М., суддів Лещенка Р.М. і
Палічука А.О., за ^участю прокурора Байдак А.В., захисників засудженого ОСОБА_2
та адвоката ОСОБА_3, розглянула у відкритому судовому засіданні у м.
Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1та його
захисника адвоката ОСОБА_3 на вирок Знам'янського міськрайонного суду від ЗО
травня 2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.
Мошорино Знам'янського району Кіровоградської області, мешканець с Веселий Кут
Знам'янського району Кіровоградської області, не працюючий, не одружений,
раніше не судимий, засуджений за ст.121 ч.2 КК України на 7 років позбавлення
волі.

Постановлено
про стягнення з ОСОБА_1на
користь потерпілої ОСОБА_4 3918 грн. 95 коп. матеріальної шкоди і 10 000 грн.
моральної шкоди та 379 грн. 64 коп. судових^витрат на користь держави.

Суд визнав винним ОСОБА_1у
тому, що він 8.03.2005 року о 19 год.
вечора, знаходячись у будинку по місцю проживання АДРЕСА_1, після спільного
розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_5 та іншими, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, в ході сварки перерісшої в бійку, на ґрунті особистих
неприязне них відносин, умисно наніс ОСОБА_5 удари кулаками в лице і ногами в
область живота і тулуба, спричинивши тим самим потерпілому тяжкі тілесні
ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді ран, синців
та саднин обличчя, значних крововиливів в м'яких тканинах голови, розширеного
підоболонкового крововиливу головного мозку, забій мозку, які утворилися від не
менше 10 травматичних дій тупим твердим предметом і від яких на місці злочину
сталася смерть потерпілого.

Справа № 621 -
2007 рік Головуючий
в суді 1-ої інст. Яковлева
С.В.

Категорія ст.
121 ч.2 КК України Доповідач
Ремез П.М.

В апеляції на цей вирок та в доповнені до неї засуджений просить вирок суду
скасувати і направити справу на новий судовий розгляд для встановлення істини по
справі, вказуючи на те, що судове слідство велось однобічно і суд недостатньо
врахував фактичні обставини справи, а також порушено вимоги ст. 22 КПК України
і його право на захист від пред'явленого обвинувачення, а саме судом було
задоволено його клопотання від 21.01.2007 року(а.с.148) про фіксацію судового
процесу технічними засобами, проте в подальшому судом проігноровано, оскільки
фіксація була відсутня, вирок суду ґрунтується на показах свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7. та ОСОБА_8, які не були допитані в судовому засідання, а між їх
показаннями є суттєві суперечності, суд не дав оцінки показанням
ОСОБА_8(а.с.6), в яких він визнавав, що також наносив удари потерпілому, також
є недопустимим доказом протокол огляду місця події(а.с.Ю), оскільки при цьому
проводився відеозапись, який після цього зник.

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого просить вирок суду змінити,
перекваліфікувати дії ОСОБА_1на ст. 123 КК України і призначити більш м'яке
покарання вказуючи на те, що Адам заподіяв тілесні ушкодження потерпілому будучи
в стані сильного душевного хвилювання, оскільки ОСОБА_5 спочатку образив його,
а потім кинувся на нього із сокирою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення
вироку суду без зміни, а скарг засудженого та його захисника без задоволення,
пояснення засудженогоОСОБА_1, який підтримав свою скаргу та його захисника
адвоката ОСОБА_3, яка змінила свої вимоги в судовому засіданні і підтримала
апеляцію засудженого, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи
апеляцій, . судова палата вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких
підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 в умисному
заподіянні потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для
життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за яке його
засуджено є вірним і обґрунтований дослідженими судом доказами.

Так сам засуджений, як на досудовому слідстві, так і
судовому засіданні визнав себе винним частково і пояснив, що він дійсно
8.03.2005 року в кімнаті будинку по місцю проживання ОСОБА_7 в с Веселий Кут, під
час сварки заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5 обороняючись від його нападу і
не мав наміру його вбивати.

Крім часткового визнання своєї вини підсудним, його вина
повністю доведена дослідженими в судовому засіданні достовірними доказами по
справі, а саме:

- послідовними
показаннями свідка ОСОБА_9.,
який підтвердив, що

8.03.2005 року в його присутності у житловому будинку
ОСОБА_7 ОСОБА_1

безпідставно почав бити кулаками і потім ногами
потерпілого, який упав на підлогу

і більше не підводився.

- оголошеними в
судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7та ОСОБА_8, які
підтвердили, що між засудженим і потерпілим виникла

сварка і потім ОСОБА_1 першим став наносити удари руками
і ногами та побив

ОСОБА_5., який упав на підлогу і більше не підводився.

- висновком
судово-медичної експертизи від 11.03.2005 року згідно якого

ОСОБА_5
заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які утворилися не менше ніж

від 10
травматичних дій тупим твердим предметом, якими могли бути кулаки та взута
нога, виключається заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому при падінні з
висоти власного росту(т. 1 а.с.44).

- даними протоколу огляду місця події від 9.03.2005 року в ході якого при
огляду житлового будинку ОСОБА_7
в с Веселий Кут виявлено труп ОСОБА_10(Т.1 а.с.134).

Крім цього його вина повністю доведена в судовому засіданні й іншими
зібраними і всебічно дослідженими достовірними доказами по справі, які ніким не
оспорюються.

Таким чином, суд виходячи з тих доказів, які він дослідив у судовому
засіданні, обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1у тому,
що саме, він умисно спричинив ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні
для життя в момент їх заподіяння, що спричинило смерть потерпілого і вірно
кваліфікував його дії за ст.121 ч.2 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_1
суд врахував, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, що він скоїв
тяжкий злочин, будучи неповнолітнім та в стані алкогольного сп'яніння, за
місцем проживання характеризується посередньо, щиро покаявся в скоєному і
обґрунтовано дійшов до висновку про можливість його виправлення лише в умовах
позбавлення волі в призначений строк, призначивши йому мінімальне покарання
передбачене законом за вчинений ним злочин.

Крім того колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано
стягнуто із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальну та моральну
шкоду розмірах вказаних у вироку суду.

Доводи
засудженого щодо того, що судом першої інстанції задоволено його клопотання від
18.01.2007 року про фіксацію судового процесу технічними засобами, проте в
подальшому судом проігноровано,. оскільки фіксація була відсутня чим порушено
його право на захист є надуманими і такими, що не відповідають фактичним
обставинам справи, оскільки як вбачається з протоколу судового засідання(т.2
а.с.224) судом дійсно 18.01.2007 року на початку судового слідства було
задоволено клопотання засудженого про фіксацію судового процесу технічними
засобами, проте ні в цей день через неявку адвоката, ні два наступні засідання
5 та 26.02.2007 року, через захворювання судді, судове слідство по справі не
проводилось, а в судовому засіданні 21.03.2007 року ОСОБА_1 відмовився від
технічної фіксації процесу(т.2 а.с.224-227). Доводи засудженого щодо того,
справа судом першої інстанції розглянута однобічно і не повно, оскільки вирок
суду ґрунтується на показаннях свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7. та ОСОБА_8, які не
були допитані в судовому засідання, колегія суддів вважає також безпідставними,
оскільки як вбачається з матеріалів справи вказані свідки на неодноразові
виклики в судове засідання не з'являлись, а постанова суду від 16.05.2007 року
про їх примусовий привід(т.2 а.с.199) органом дізнання не виконана з поважних
причин, оскільки зазначені свідки за вказаною по справі адресою не проживають і
їх 'місцезнаходження в даний час не відоме(т.2 а.с.211-212,219-221), тому суд
першої інстанції обґрунтовано оголосив їх показанні дані ними в ході досудового
слідства і за таких обставин справи правильно врахував їх у вироку суду.

Інші порушення
вимог кримінально-процесуального законодавства, на які вказує засуджений, є
несуттєвими і вплинули на правильність прийнятого судом рішення по справі.

Тому колегія
суддів не вбачає підстав для скасування вироку з наведених засудженим та його
захисником підстав.

Керуючись
ст.ст.362,366 КГЖ України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляції засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах

адвоката ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а вирок
Знам'янського

міськрайонного суду від 30 травня 2007 року стосовно
нього - залишити без

зміни.