ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3193/14-к
Провадження № 1-кс/210/393/14
У Х В А Л А
іменем України
"14" листопада 2014 р.
Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

скаржників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Дзержинського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань їх заяви про кримінальні правопорушення за ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.357 КК України від 23.04.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду із вищеназваною скаргою , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилається на ті обставини, що їх заява від 23.04.2014 року про вчинення відносно них членами організованої злочинної групи з агентства нерухомості « Світ» громадянами : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 злочинів за ознаками ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.357 КК України не була внесена в установленому законом порядку до Єдиного реєстру досудових розслідувань і кримінальне провадження не було розпочато. Скаржники вважають, що при подачі ними заяви були наведені докази, які свідчать про наявність в діях вищеназваних осіб ознак вищеназваних злочинів. 27.05.2014 року на їх адресу надійшов лист за № 22/Я-3зв від 08.05.2014 року за підписом т.в.о. начальника Дзержинського РВ ОСОБА_11 , в якому їм було відмовлено у прийнятті та реєстрації спільної заяви про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Заявники вважають, що посадовими особами Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області при прийнятті рішення про відмову у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не були прийняті до уваги ряд суттєвих обставин, рішення прийняте поверхово. У зв`язку з чим, вони просить зобов`язати службових осіб Дзержинського РВ Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення внести відомості, що містяться в заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про кримінальні правопорушення за ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190, ст.357 КК України від 23.04.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У судовому засіданні скаржниця ОСОБА_5 підтримала доводи, викладені у поданій нею та її братом до суду скарзі , та пояснила , що на протязі тривалого часу , тобто близько 3-х років, різними встановленими законом способами, вона добивається поновлення своїх порушених прав. Так, разом із батьками та братом ОСОБА_4 вона мешкала у квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті батьків , виникла необхідність у продажі житла. Вона знайшла в газеті об`яву і і у жовтні 2011 року зателефонувала ріелтору агентства нерухомості « Світ», як пізніше взнала її прізвище ОСОБА_7 , з якою домовилась про зустріч. Ріелтор оглянула квартиру при зустрічі і запропонувала свої послуги по підготовці документів, які необхідні були для оформлення купівлі- продажу, крім того, по квартирі був великий борг по комунальних платежах. ОСОБА_7 сказала, що на вирішення всіх питань необхідно 24000 грн., у тому числі її послуги становлять 8000 грн. 21.11.2011 року до неї приїхала ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . Ріелтор представила ОСОБА_12 , як покупця . Після огляду квартири він погодився на її покупку та передав їй 48000 грн. в якості завдатку , при цьому був складений письмовий договір. Фактично всі ці гроші забрала ОСОБА_7 , пояснивши, що вони їй потрібні на погашення боргів по квартирі та оформлення документів. Між тим, на протязі певного часу нічого не робилось, вона телефонувала до ріелтора, але остання посилалась на зайнятість. Через деякий час приїхав ОСОБА_13 з чоловіком, якого він назвав своїм братом - ОСОБА_10 , вони перевірили її документи на квартиру та ОСОБА_14 сказав,що договір між нею та Шварц складений невірно, його необхідно розірвати і забрати передані спочатку їй , а потім Бєляковій гроші. Вона знов зателефонувала до ОСОБА_7 , остання нервувала, сказала, що поверне гроші, але через деякий час приїхала до неї і стала казати, що для оформлення документів потрібно ще 14000 грн. , ці гроші вона також віддала ріелтору. ОСОБА_10 запропонував їй свою допомогу у вирішенні питання щодо продажу квартири . Вона повірила йому та передала правовстановлюючі документи на квартиру та особисті документи свої та брата, але ОСОБА_14 також нічого не зробив , більш того, на їх з братом вимогу повернути документи став вимагати з них 500 доларів США. У грудні 2012 року ОСОБА_8 звернувся до суду з приводу повернення сплаченого тим завдатку у подвійному розмірі. За рішенням апеляційного суду від 04.03.2014 року з неї на користь ОСОБА_8 було стягнуто 48000 грн. Ці гроші були ними сплачені за рішенням суду внаслідок продажу квартири. Вона вважає, що всі дії вищеназваних осіб були сплановані та спрямовані не на реальне укладення договору купівлі продажу, а на заволодіння належним їй та брату нерухомим майном. Просила задовольнити подану скаргу.

Скаржник ОСОБА_4 підтримав думку своєї сестри і також просив задовольнити скаргу.

Представник скаржників адвокат ОСОБА_6 підтримав думку своїх довірителів та пояснив, що вважає доведеними вимоги скаржників щодо наявності в діях ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ознак кримінальних правопорушень. Можливо, на стадії укладення письмової домовленості між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 їх дії і мали ознаки цивільно- правової угоди, але всі подальші дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 а саме: небажання виконати на протязі тривалого часу будь-які дії, спрямовані на укладення у встановленому законом порядку правочина купівлі- продажу або повернути гроші, незаконного заволодіння чужими документами та вимагання за це грошей, свідчать про наявність умислу в діях вищеназваних осіб, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом омани або зловживання довірою. Докази вищеназваного містяться у матеріалах , доданих до скарги, та матеріалах відмовних проваджень, за якими тільки відносно ОСОБА_7 було прийнято процесуальне рішення, про існування якого його довірителі взнали тільки у суді.

Представник органу досудового розслідування до суду не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином , що на підставі ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вважає, що орган досудового розслідування діяв правомірно при вирішенні заяви скаржників від 23.04.2014 року. При розгляді даної заяви убачається, що між сторонами виникли цивільно- правові правовідносини, ознаки кримінальних правопорушень, вказаних у заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відсутні. Вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд вважає, що скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Дзержинського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань їх заяви про кримінальні правопорушення за ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.357 КК України від 23.04.2014 року підлягає задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що 23.04.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про вчинення відносно них кримінального правопорушення громадянами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ознаками злочинів передбачених ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.357 КК України ( а.с. 8-10 м.к.п.). Зазначена заява на підставі Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань , затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 року № 69 та Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України 19.11.2012 року № 1050, зареєстрованої в Мін`юсті України 17 грудня 2012 року № 2095/22407 (надалі Інструкція) не була зареєстрована уповноваженими особами Дзержинського РВ, заявники не були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України.

Відповідно до листа за № 22/Я-3зв від 08.05.2014 року за підписом т.в.о. начальника Дзержинського РВ ОСОБА_11 , направленого на адресу заявників , « згідно положення ст.214 КПК України підстави внесення викладених у Вашому зверненні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування відсутні».

Слід відмітити, що дане звернення скаржників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до органів внутрішніх справ із вищеназваного питання не перше. За клопотанням скаржників судом були витребувані матеріали за їх попередніми зверненнями.

Так, із матеріалу № 618 , зареєстрованого у ЖРЗПЗ № 892 , убачається, що 01.03.2012 року була винесена о/у СКР Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області постанова про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_5 від 21.02.2012 року відносно ОСОБА_7 за ознаками п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року. З цього матеріалу убачається , що в ході перевірки були витребувані пояснення від ОСОБА_8 , в яких він вказав, що мав намір придбати квартиру у гр. ОСОБА_5 , якій передав в якості завдатку 48000 грн., з яких ріелтор ОСОБА_7 одразу взяла 32000 грн. для оформлення документів та погашення боргів по комунальних платежах. На протязі тривалого часу документи для продажу не були підготовлені , з цього приводу він телефонував ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , просив повернути гроші. Бєлякова приїзжала до нього додому з яким-то чоловіком та погрожувала йому фізичною розправою. До теперішнього часу гроші йому не повернуті. Згідно пояснення ОСОБА_15 , яке міститься у цьому матеріалі , вона дійсно брала участь як ріелтор при укладенні письмової угоди між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 щодо продажу квартири АДРЕСА_1 . У її присутності 21.11.11 року ОСОБА_8 було сплачено 48000 грн., як завдаток. З цих грошей 16000 грн. отримала ОСОБА_5 для поховання матері , інша частина грошей залишилась на зберігання у агентстві, т.я. процедура оформлення документів тільки почалася. У подальшому сама ОСОБА_5 створювала перешкоди для оформлення документів і укладення угоди. Гроші за квартиру, які знаходяться на зберіганні в агентстві будуть сплачені ОСОБА_8 після повного з`ясування всіх обставин. За даним матеріалом також відібрані пояснення від ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , долучена копія договору між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 21.11.2011 року. Будь-які інші особи не опитувались.

Із матеріалу ЄО № 3526 від 30.04.2014 року убачається, що 30.04.2014 року зареєстрована заява про кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в якій були викладені ті ж обставини, що у попередній заяві. Крім копії договору від 21.11.2011 року, копій рішень судів по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , копій свідоцтв про смерть батьків заявників та копій Їх паспортів будь-які інші документи відсутні.

У матеріалах ЄО № 3928 від 14.05.2014 року міститься заява від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення аналогічного із вищеназваними заявами змісту. В цьому матеріалі відсутні пояснення від будь-яких осіб , а тільки ті ж копії документів , що і у матеріалі ЄО № 3526 від 30.04.2014 року.

З матеріалу ЖЄО № 5559 за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 23.04.2014 року, направленою до Дзержинського РВ прокурором Дзержинського району м.Кривого Рогу убачається, що крім копій вищеназваних документів та оригіналу договору від 21.11.2011 року, наявні також пояснення від ОСОБА_10 від 10.07.2014 року, в яких він вказує, що у листопаді 2011 року допомагав знайомому ОСОБА_8 вирішувати питання щодо укладеної між ним та ОСОБА_5 угоди купівлі- продажу квартири. ОСОБА_8 передав завдаток за квартиру в сумі 6000 доларів США продавцю ОСОБА_5 , яка в свою чергу передала їх ріелтору агентства « Світ» ОСОБА_7 . При розмові з Бєляковою , остання обіцяла повернути гроші, але у подальшому перестала відповідати на телефонні дзвінки і сама на зв`язок не виходила. Після цього він зрозумів,що справа безнадійна та перестав спілкуватися з цими людьми. У теперішній час ОСОБА_8 знаходиться на заробітках в Росії, а гр.. ОСОБА_16 він взагалі не знає. Крім того, в матеріалах наявні пояснення ОСОБА_7 від 10.07. 2014 року, в яких вона вказує, крім обставин ,перелічених у її раніше наданих поясненнях в матеріалі № 618 , про те ,що ОСОБА_10 вимагав розірвання раніше укладеної угоди, оскільки хотів сам взяти в ній участь та отримати винагороду. Присутня при цьому ОСОБА_5 сказала, що вона його боїться, оскільки останній переслідує її. Після цього угода періодично призупинялась у зв`язку із дзвінками ОСОБА_14 . Залишок грошей в розмірі 25000 грн. був нею повернутий ОСОБА_8 .

Аналіз вищеназваних матеріалів свідчить про те, що органом дізнання не була в повному обсязі проведена перевірка за заявами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , не усунути протиріччя в поясненнях учасників правовідносин; не з`ясована доля грошей в сумі 25000 грн., які із слів ОСОБА_7 були, начебто, передані ОСОБА_8 ( виникає питання: де, коли, докази щодо факту передачі); не надана правова оцінка: твердженням заявниці ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_10 забрав в неї документи та вимагав 500 доларів за їх повернення ( з цього питання в нього не відбиралась пояснення), а також поясненням ОСОБА_7 про те, що останній переслідував її та ОСОБА_5 , втручався у існуючи правовідносини і ОСОБА_5 боялась його; не вжиті заходи для встановлення свідка при укладені угоди 21.11.2011 року- ОСОБА_9 та відібранню в неї пояснень.

Згідно із ст.214 ч. 1 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 один після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до ч.4 вищеназваної статті слідчий , прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення , зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Наявність винесеної до вступу у законну чинність КПК України ( в редакції 2012 року) постанови від 01.03.2012 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 не може слугувати законною підставою для невнесення заяви гр.. ОСОБА_17 про вчинення відносно них кримінального правопорушення до ЄРДР, оскільки Перехідними положеннями до КПК України така підстава не передбачена.

Суд вважає , що рішення про відмову у внесені відомостей до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 посадовими особами Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області прийняте передчасно, без здійснення належної перевірки за вказаною заявою про злочин, без проведення всебічного, повного, об`єктивного та фахового досудового розслідування всіх обставин скоєних кримінальних правопорушень з наданням належної юридичної оцінки подіям, що сталися і подана до суду скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Задовольнити скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Дзержинського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань їх заяви про кримінальні правопорушення за ч. 4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.357 КК України від 23.04.2014 року.

Зобов`язати уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення посадових осіб Дзержинського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області внести заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 23.04.2014 року про скоєння злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1