АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0008316 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Батальне Ленінського району Автономної Республіки Крим, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого останній раз:

- 16 листопада 2006 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 5 серпня 2011 року,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року, -

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки, що передбачені ст. 76 КК України.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій ОСОБА_5 , просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного йому покарання у зв`язку з м`якістю, а саме - безпідставним застосуванням положень ст. 75 КК України, та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про те, що суд при призначенні ОСОБА_5 покарання, хоча і послався формально у вироку, однак фактично не врахував і не дав оцінки обставинам кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних правопорушень проти власності. Повторне вчинення кримінального правопорушення, на думку прокурора, свідчить про те, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став і належних висновків для себе не зробив. У зв`язку із цим звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є безпідставним, оскільки не сприятиме його виправленню та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_7 в підтримку доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово ОСОБА_5 , вивчивши матеріали кримінального провадження № 0008316 та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 26 вересня 2014 року, приблизно о 21 годині 25 хвилин, знаходячись в приміщенні супермаркету «Новус», що по проспекту Оболонському, 1-Б, в місті Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав належне ТОВ «Новус Україна» майно, а саме: батарейки живлення на загальну суму 1 399,9 гривень. Після цього, бажаючи довести свій злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна до кінця, ОСОБА_5 заховав викрадені ним батарейки живлення до поліетиленового пакету, пройшов лінію кас та намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак був затриманий працівниками служби охорони магазину при виході з приміщення.

Доведеність вчинення ОСОБА_5 закінченого замаху на повторне таємне викрадення чужого майна підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами, які у вироку знайшли свою належну оцінку.

Такі висновки суду в апеляційній скарзі не оспорюються, у зв`язку із чим, у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України за викладених у вироку фактичних обставин є правильною.

Призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому суд врахував, що ОСОБА_5 вчинив правопорушення середньої тяжкості, його відношення до скоєного, дані про його особу, який раніше судимий, не працює, однак займається суспільно-корисною працею, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні не встановлено.

Таким чином, при призначенні ОСОБА_5 покарання суд врахував всі встановлені у кримінальному провадженні обставини в їх сукупності, в тому числі і ті, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі.

Призначене обвинуваченому покарання в межах санкції закону, за яким його засуджено, колегія суддів вважає справедливим і достатнім.

Мотивував суд у вироку і рішення про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. При цьому суд надав належну оцінку характеру вчиненого кримінального правопорушення, ступеню його суспільної небезпеки, наслідкам, а також відношення обвинуваченого до вчиненого та інші конкретні встановлені у провадженні обставини.

Обставин, які б залишилися поза увагою суду першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, прокурор в апеляційній скарзі не навів. Не встановлено таких і колегією суддів в ході вивчення матеріалів кримінального провадження. А тому, підстав вважати, що суд неправильно застосував кримінальний закон, а саме положення ст. 75 КК України, не має.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1]Справа № 11кп/796/636/2015

Категорія КК України: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Суддя - доповідач: ОСОБА_1