Дата документу Справа № 315/82/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/955/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК УкраїниСуддя-доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, мешкає АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 11.10.2014 року близько 15.00 год. в м.Гуляйполе Запорізької області на території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень внаслідок раптово виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних стосунків навмисно завдав два удари кулаком руки в обличчя ОСОБА_7 , заподіявши їй легкі тілесні ушкодження у виді синців на обличчі.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК умисне легке тілесне ушкодження.
Йому призначено покарання у виді одного року виправних робіт з відрахуванням із заробітку 10% в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений заперечив свою вину в скоєнні вказаного злочину при зазначених обставинах. Посилаючись на те, що суд неправильно дав оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, просив в апеляційній скарзі вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження закрити через недоведеність його вини.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора і потерпілої, які заперечили проти доводів апеляційної скарги і її вимог та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок суду без змін.
Так, заперечуючи свою провину у скоєному злочині, ОСОБА_8 посилався на те, що всі свідки, показання яких було покладено судом в основу обвинувального вироку, безпосередньо не бачили подій, в яких обвинувачується ОСОБА_8 . На відеозапису подій, які було зроблено потерпілою ОСОБА_7 , не зафіксовано факту нанесення обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень. Тому на переконання апелянта вказаними доказами не можна було обґрунтовувати провину ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні.
Проте з такими запереченнями погодитись категорично не можна. Так, зі змісту зробленого потерпілою ОСОБА_7 відеозапису, дослідженому в судовому засіданні суду першої інстанції, чітко вбачається, що саме обвинувачений ОСОБА_8 здійснив на неї напад висловлюючись при цьому на її адресу грубою нецензурною лайкою. В суді першої інстанції обвинувачений підтвердив факт того, що він погнався за потерпілою. Під час нападу на відео зафіксовано заклик потерпілої про порятунок, її плач та пояснення близьким, які опинились на місці нападу буквально за декілька миттєвостей, про здійснений на неї з боку ОСОБА_8 напад. На штанях потерпілої зафіксовано яскраву пляму її крові.
Того ж дня потерпілу було оглянуто судово-медичним експертом, на її обличчі виявлено легкі тілесні ушкодження.
Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_8 заявив, що до початку конфлікту у потерпілої на обличчі не було жодних тілесних ушкоджень. За яких обставин вони утворились він не знає. Може лише здогадуватися, що потерпіла, коли тікала від нього, вдарилась об будинок.
Проте з відеозапису вбачається, що потерпіла нікуди не тікала, на землю не падала, ні об що не забивалась. В цій частині заперечення апеляційної скарги обвинуваченого про те, що потерпіла кудись тікала і в будинку сама об щось могла вдаритись повністю спростовуються вказаним доказом.
Крім того, будучи допитаною судом потерпіла пояснювала, що 11.10.2014 року близько 15.00 год. її чоловік ОСОБА_9 та її мати знаходились на подвір`ї. Тут же знаходились і її діти. Обвинувачений вів себе неадекватно, тому вона з метою фіксації стала знімати його поведінку на свій мобільний телефон. Обвинувачений в свою чергу став знімати її на мобільний телефон та ображати її нецензурною лайкою. Наближався до неї, тому вона вимушена була відійти до дверей свого будинку і коли вона знаходилась на порозі свого будинку, обвинувачений наблизився до неї впритул, то вона плеснула на нього воду з миски, після чого він її вдарив двічі кулаком в обличчя.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснював, що він є рідним братом обвинуваченого, а його донька потерпіла у справі є племінницею обвинуваченого. Вони з обвинуваченим мешкають у одному дворі. 11.10.2014 року він перебував на роботі, коли приїхав додому, то побачив припухлість під очима своєї доньки, зі слів доньки дізнався, що вона знімала поведінку обвинуваченого на свій мобільний телефон. Обвинувачений вискочив з дверей своєї хати і теж знімав на свій мобільний телефон. На порозі дверей обвинувачений вдарив його доньку в обличчя.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що є дружиною брата обвинуваченого. З обвинуваченим склалися неприязні стосунки, так як останній своєю поведінкою провокує конфліктні ситуації, ображає її та члені її сім`ї. 11.10.2014 року вона заходилась на лавочці, зять був на драбині, ремонтував покрівлю, донька фотографувала поведінку обвинуваченого на свій мобільний телефон. Обвинувачений лаявся та біг за донькою з мобільним телефоном у руці, коли вони забігли за будинок. Що там відбувалося, вона не бачила, однак почула крик доньки і побачила через деякий час доньку, яка прикривала обличчя руками, які були в крові і кликала на допомогу свого чоловіка. Обвинувачений заскочив у свій будинок. Зі слів доньки вона дізналася, що на порозі будинку, коли обвинувачений сунув доньці в обличчя свій мобільний телефон, то остання плеснула обвинуваченому в обличчя воду з миски, після чого він її вдарив в обличчя кулаком.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що є чоловіком потерпілої. 11.10.2014 року близько 15.00 год. він був на драбині, займався ремонтом покрівлі. Його дружина фотографувала обвинуваченого на свій мобільний телефон. Що відбувалося на подвір`ї він не бачив, однак почувши крик дружини, він спустився з драбини і пішов до дружини, у якої руки були в крові, кров текла з носу. Зі слів дружини він дізнався, що обвинувачений її вдарив рукою в обличчя, на обвинуваченому слідів крові він не бачив. Більше тижня у дружини була гематома на обличчі.

Отже, хоч вказані особи й не були безпосередніми свідками злочинних дій ОСОБА_8 проте виходячи з того, що вони опинились на місці злочину одразу після його скоєння і стали свідками його наслідків, а саме наявності спричинених тілесних ушкоджень, які потерпіла не могла за вказаних обставин собі спричинити, суд обґрунтовано поклав дані покази в основу обвинувального вироку, давши їм правильну правову оцінку.
Крім того, під час апеляційного розгляду судовою колегією частково було задоволено клопотання ОСОБА_8 і долучено до матеріалів кримінального провадження та досліджено копію вироку щодо гр. ОСОБА_9 . Із вказаного вироку вбачається, що 11.10.2014 року близько 17.30 год., т.т. через дві з половиною години після побиття ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 з метою помсти за побиття останнім ОСОБА_7 навмисно завдав близька 5 ударів в область голови ОСОБА_8 , заподіявши йому легкі тілесні ушкодження.
З даним вироком суду ОСОБА_8 погодився, не заперечував того факту, що його побиття ОСОБА_9 мало місце на ґрунті побиття ОСОБА_8 потерпілої ОСОБА_7 .
Судова колегія не приймає до уваги заперечення обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не допитав свідків, оскільки ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду в порядку ч.3 ст.404 КПК не заявлялось клопотань про допит якихось свідків захисту.
Обвинувачений зауважував, що потерпіла раніше провокувала його, цькувала та ображала, а її чоловіка було притягнуто до кримінальної відповідальності за побиття ОСОБА_8 . Проте, судова колегія критично ставиться й до таких заперечень, оскільки вказані обставини не є предметом дослідження даного кримінального провадження і до суті пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення і встановлення його винуватості чи невинуватості стосунку не мають.
Таким чином, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду Вони не впливають на правильність ухваленого судом рішення щодо винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні. Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування вироку суду, у справі не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4