У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Канигіної Г.В.,
Лавренюка М.Ю.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.,

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 1лютого 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок
Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2006 року
та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 14 березня 2006 року.

Вироком місцевого суду

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку та жительку м. Євпаторія

Автономної Республіки Крим,

судимості не має,

- засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України, із застосуванням
ст. 69 КК України, на два роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 1323 грн. 86 коп. судових
витрат та 30067 грн. 60 коп. на відшкодування матеріальної шкоди на користь
ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від 14 березня 2006 року
апеляції потерпілої та засудженої задоволено. Вирок Євпаторійського міського
суду від 26 січня 2006 року в частині призначення покарання змінено. На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на
ОСОБА_2 покладено обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої систем та повідомляти цей орган про
зміну місця роботи чи проживання.

Як визнав суд, 22 квітня 2002 року, ОСОБА_2, перебуваючи
в квартирі АДРЕСА_1, шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_3, заволоділа
грошима потерпілої у сумі 7700 доларів США. Для цього ОСОБА_2, не маючи наміру повертати борг, повідомила
потерпілій про те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_2 і власноручно написала
розписку про те, що позичає вказану суму грошей у ОСОБА_3, а у разі не повернення боргу, зобов'язується передати останній право
власності на вказану квартиру, котра їй не належала.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу провадженням
закрити за відсутністю в її діях складу злочину. Вважає, що матеріалами справи
не доведено те, що засуджена мала умисел на заволодіння грошима ОСОБА_3 саме
шахрайським шляхом, і що між потерпілою та засудженою мали місце лише
цивільно-правові відносини.

Потерпіла ОСОБА_3 у запереченні на касаційну скаргу захисника посилається на те, що винність ОСОБА_2 у суді була встановлена і
підтверджена відповідними доказами.

Доводи, наведені у скарзі
захисника не відповідають дійсності і матеріалам справи.

Як зазначила потерпіла у
запереченні, ОСОБА_2 не розкаялася у вчиненому, гроші не повернула і не має
наміру це робити.

Заслухавши доповідача,
міркування прокурора про законність й обгрунтованість судових рішень,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги захисника, колегія
суддів не знаходить підстав для їх задоволення.

Висновок суду першої
інстанції, щодо доведеності винності ОСОБА_2 у вчиненні шахрайства,
стверджується сукупністю зібраних у справі доказів, і є правильним.

На обгрунтування свого
висновку, щодо винуватості ОСОБА_2, суд підставно послався на показання
потерпілої, яка як на досудовому слідстві, так і у судовому засіданні
стверджувала, що 22 квітня 2002 року до її помешкання прийшла ОСОБА_2 та
позичила у неї 7700 доларів США. Винна власноручно написала розписку, де
вказала, що зобов'язується повернути борг до 1 вересня 2002 року, а уразі
невиконання зобов'язань - передати у власність потерпілої квартиру АДРЕСА_2.
При цьому засуджена повідомила, що згадана квартира належить їй на праві
приватної власності.

Показання потерпілої є
послідовними і повністю узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_4,ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, а також із даними, що є у повідомленні Євпаторійського міського бюро
технічної інвентаризації, про те, що квартира АДРЕСА_2 у місті Євпаторії,
ОСОБА_2 не належить.

Крім того, суд підставно
послався на дані, що містяться у розписці засудженої про отримання нею від
ОСОБА_3 грошей у сумі 7700 доларів США, та іншими доказами у
справі.

Зокрема, із висновку
почеркознавчої експертизи вбачається, що текст розписки про позику грошей у
ОСОБА_3 та підпис, виконано власноручно ОСОБА_2

Посилння захисника на те, що
ОСОБА_2 не мала умислу на заволодіння грошима потерпілої шахрайським шляхом, є
безпідставним і спростовуються дослідженими доказами, яким суд дав належну
оцінку та підставно поклав їх в основу вироку.

Що стосується твердження
захисника про те, що між потерпілою та засудженою мали місце цивільно-правові
відносини, то його не можна визнати підставним, оскільки із наведених вище
доказів убачається, що ОСОБА_2, обманула потерпілу, саме з метою заволодіння її
грошима, повідомивши потерпілій неправдиві відомості щодо права власності на квартиру.

Суд, на підставі зібраних
доказів дійшов правильного висновку, що винна, саме у такий спосіб, заволоділа
грошима ОСОБА_3

Суд дав оцінку й тому факту,
що винна повернула лише незначну суму грошей, але решту - повертати не мала наміру.

За таких обставин,
правильність висновку суду щодо кваліфікації злочинних дій ОСОБА_2 саме за ч. 4
ст. 190 КК України, сумнівів не викликає.

Зі справи видно, що ОСОБА_2 у
суді апеляційної інстанції не заперечувала про доведеність її винності у
вчиненні цього злочину та не оспорювала правильність кваліфікації її дій за ч.4
ст.190 КК України.

Аналогічного змісту доводи
скарги захисника були предметом перевірки суду апеляційної інстанції і не
знайшли свого підтвердження. Колегія суддів також не знаходить підстав вважати
наведені захисником доводи підставними, оскільки вони не грунтуються на
матеріалах справи і не спростовують висновки суду.

Покарання ОСОБА_2 призначено
із дотриманням вимог статті 65 КК України, є необхідним і достатнім.

Істотних порушень кримінально-процесуального
закону, що тягнуть зміну чи скасування судових рішень, у справі не виявлено.

Керуючись статтями 394, 396
КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної
скарги захиснику ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 відмовити.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Канигіна Г.В. Лавренюк М.Ю.