ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2007 року Семенівський
районний суд Полтавської області в складі: головуючого -
судді Халявка В.І. при секретарі - Козуля Н.П.., з участю прокурора - Каменева
В.В. потерпілої - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Семенівка справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, українця, громадянина
України, народився та проживає в с.Оболонь Семенівського району Полтавської
області, освіта середня, військовозобов'язаного, не одруженого, має на
утриманні неповнолітню дитину, тимчасово не працюючого, раніше судимого 18
серпня 1994 року Полтавським обласним судом за ст. 86-1 ч.4 КК України до 7
років позбавлення волі у вчиненні злочину передбаченого ст. 164 ч.1 КК України

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.164 КК України за таких обставин,

ОСОБА_2 та
потерпіла ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі та мають від цього шлюбу
неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Постановою Лубенського районного суду Полтавської області від 15 травня
2001 року зобов'язано підсудного сплачувати аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 у
розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше половини
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, починаючи з 15 травня 2001 року до повноліття дитини.

Окрім того,
рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня
2004 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто на додаткові витрати по
утриманню дочки ОСОБА_3, яка є інвалідом з дитинства по слуху, аліменти в
розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян,
починаючи з 24 квітня 2004 року.

Цим же рішенням з підсудного на користь потерпілої було стягнуто одноразово
7 тис. грн. для придбання дочці інваліду слухового апарату імпортного
виробництва.

Починаючи з 2004
року підсудний ОСОБА_2 злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки та додаткових витрат на
лікування.

Так, ОСОБА_2,
маючи заробіток, ухилявся від сплати поточних платежів, або сплачував незначні
суми, не вживав заходів для погашення заборгованості, на неодноразові вимоги
державних виконавців не реагував, на виклики в державну виконавчу службу не
з'являвся. Влаштовуючись на роботу, підсудний не повідомляв роботодавців про
свій обов'язок сплачувати аліменти. Маючи доход у вигляді заробітку, підсудний
не бажав погашати заборгованість по
аліментах, тобто злісно ухилявся від свого обов'язку утримувати свою
дитину, яка є інвалідом з дитинства.

Починаючи з
вересня 2006 року ОСОБА_2 взагалі відмовився надавати потерпілій ОСОБА_1
будь-яку матеріальну допомогу на утримання дочки.

Станом на кінець березня 2007 року ОСОБА_2 має заборгованість по рішенню
суду від 2001 року в розмірі 5584 грн,14 коп. ,а за рішенням суду від 2004 року
- у розмірі 1489 грн. аліментів та 7 тис.
грн., стягнутих на придбання слухового апарату.

2

Всього підсудним
не сплачено потерпілій на утримання дитини 14073 грн 14 коп. станом на
31,03,2007 року.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_2 вину в скоєнні злочину визнав повністю і показав,
що дійсно ухилявся від сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3. Присуджені
суми аліментів тривалий час сплачував не сповна, а починаючи з вересня 2006
року взагалі перестав надавати потерпілій
будь-яку матеріальну допомогу на утримання їх дочки.

Потерпіла
ОСОБА_1 показала, що підсудний не виконував свого батьківського обов'язку і не
надавав їй достатньої матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої дочки. За рекомендацією лікарів
дочці потрібен слуховий апарат імпортного виробництва. На його придбання
суд стягнув з ОСОБА_2 7 тис. грн., але рішення суду так і не виконано.
Потерпіла показала, що з вересня 2006 року підсудний взагалі відмовився
надавати їй будь-яку допомогу на утримання дочки.

Відповідно до
ст.299 КПК України, судом не досліджувалися докази стосовно фактичних обставин
справи, які ніким не оспорювалися.

Вислухавши
покази підсудного ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_1, суд вважає, що вина підсудного
доведена в повному обсязі.

Підсудний
ОСОБА_2 на протязі тривалого часу злісно ухилявся від сплати аліментів та додаткових витрат на утримання своєї
неповнолітньої дочки, тому його дії вірно кваліфіковані за ст. 164 ч.1
КК України.

При обранні
ОСОБА_2 покарання суд враховує як обставини, що пом'якшують покарання щире каяття підсудного та сприяння
розслідуванню справи.

Обставин, що обтяжують покарання
судом не встановлено.

Суд також
враховує, що ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем проживання, що останній запевнив суд про намір
погасити заборгованість, що виникла.

За таких
обставин суд вважає за можливе призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді обмеження
волі із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.299,323, 324 КПК
України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 за ст.164
ч.1 КК України до 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі
ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік.

Відповідно до
ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обов'язок не виїзжати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи.

Запобіжний захід
щодо ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про
невиїзд з місця проживання.

Вирок може бути
оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через районний суд на протязі п"ятнадцяти діб з
моменту його оголошення.