Справа № 182/8824/14-к
Провадження № 1-кп/0182/27/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.05.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000442 від 19.06.2014 р. по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Мена Чернігівської обл.., українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , не працюючого, з вищою освітою, одруженого, маючого сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 , якого відповідно до наказу від 11.10.2013 р. № 2715к прокурора Дніпропетровської області призначено на посаду слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, а наказом Генерального прокурора України від 22.10.2013 р. № 545к присвоєно класний чин - юрист 1 класу, вчинив кримінальне правопорушення, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за наступних обставин.
08.02.2011 р. ОСОБА_6 прийняв присягу працівника прокуратури, відповідно до якої, вступаючи на службу в прокуратуру, він присвячує свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі та урочисто присягає: неухильно додержуватись Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України; сумлінно виконувати свої службові обов`язки, сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури, а також усвідомлює, що порушення присяги несумісне з подальшим перебуванням в органах прокуратури.
Згідно з п. 17 ч. 1 ст. З КПК України термін «слідчий» означає службову особу органу внутрішніх справ, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, уповноважену в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Відповідно до пункту 1 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України до дня введення в дію частини першої та частини четвертої статті 216 КПК України повноваження щодо досудового розслідування передбачених ними кримінальних правопорушень здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначених КПК України.
У провадженні слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 перебувало кримінальне провадження № 0000369 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Після проведення необхідних слідчих і процесуальних дій у 20-их числах травня 2014 року ОСОБА_8 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000369 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, який направлено прокурору, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні.
26.05.2014 р. прокурором затверджено обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні, який направлено до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду.
29.05.2014 р. у денний час до ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні службового кабінету № 304 слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області по вул. Кріпака, 2 в м. Нікополь Дніпропетровської області, прибув ОСОБА_5 з приводу порядку розгляду в суді обвинувального акта та призначення йому покарання.
Під час розмови з ОСОБА_5 у ОСОБА_7 , який володів інформацією про рух кримінального провадження № 0000369 та знав, що зазначене провадження перебуває в Нікопольському міськрайонному суді Дніпропетровської області, виник умисел на заволодіння шляхом обману чужим майном, належним ОСОБА_5 .
У зазначений час та місці ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, достовірно знаючи, що в силу покладених на нього службових повноважень від його дій не залежить прийняття судом процесуального рішення у кримінальному провадженні № 0000369, шляхом обману запропонував ОСОБА_5 передати йому 5 тис. грн. за нібито вирішення питання про прийняття судом рішення про призначення останньому покарання з іспитовим строком. При цьому ОСОБА_6 , діючи шляхом обману, запевнив ОСОБА_5 у тому, що у випадку передачі йому 5 тис. грн. судом до нього не буде застосовано покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі.
Разом з тим ОСОБА_6 не мав наміру вживати будь-яких заходів, спрямованих на ініціювання перед Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області питання щодо призначення ОСОБА_5 будь-якого покарання, а вирішив у подальшому заволодіти грошовими коштами потерпілого.
У свою чергу, ОСОБА_5 , розуміючи, що ОСОБА_6 займає посаду слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області, не усвідомлюючи, що останній не може впливати на рішення суду у кримінальному провадженні, будучи ошуканим, погодився на пропозицію ОСОБА_7 про передачу йому грошей у сумі 5 тис. грн.
24.06.2014 р. близько 14 год. 20 хв. ОСОБА_6 поблизу бару «Лунний блюз» по вул. Запорізькій, 4 у м. Нікополь Дніпропетровської області, перебуваючи в автомобілі «Хонда Аккорд», д.н.з. НОМЕР_1 , діючи умисно з корисливих мотивів шляхом обману отримав від ОСОБА_5 раніше обумовлені гроші у сумі 5 тис. грн., унаслідок чого заволодів чужим майном потерпілого та спричинив йому матеріальну шкоду.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що він з 2008 р. працював в органах прокуратури на різних посадах, а з жовтня 2013 р. був призначений на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах СВ СУ прокуратури Дніпропетровської обл.. За ним був закріплений кабінет № 304 за адресою м. Нікополь, вул.. Кріпака, 2. З квітня 2014 р., він як слідчий, проводив досудове розслідування за заявою ОСОБА_9 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 365 КК України. Він проводив необхідні слідчі дії пред`являв підозру, допитував осіб. Перед пред`явленням ОСОБА_5 нової підозри у присутності процесуального керівника ОСОБА_10 і захисника ОСОБА_10 . ОСОБА_5 роз`яснялося, що від визнання вини буде залежати покарання. Потім, при допиті підозрюваний винуватим себе визнав повністю. Питання про застосування будь-якого запобіжного заходу не піднімалося. Клопотань від підозрюваного офіційно не надходило, лише усно ОСОБА_5 просив перекваліфікувати дії на ч.1 ст. 365 КК України. Він неодноразово роз`яснював йому, що це неможливо. Тому, коли у черговий раз ОСОБА_5 попросив перекваліфікувати і спитав скільки це буде стоїти, він жартома сказав, що 20 тис. доларів, завідомо знаючи, що ця сума нереальна. Про цей випадок він розповів своїм колегам. Потім, коли справу вже було направлено до суду, ОСОБА_5 прийшов до нього, висловив подяку за відношення до нього в ході слідства, а потім спитав, як можна отримати умовний строк, т.я. він читав, що за аналогічний злочин міліціонер отримав реальний строк покарання. Знаючи про те, що ОСОБА_5 має кілька пом`якшуючих обставин, а також знаючи про те, що процесуальним керівником з керівництвом прокуратури Дніпропетровської обл.. погоджено запропонувати суду обрати ОСОБА_5 покарання з випробувальним терміном, він пообіцяв ОСОБА_5 допомогу. Мова про конкретну суму не йшлася. Через деякий час, 10-15 днів він, повертаючись з м. Дніпропетровська, заїхав до ОСОБА_5 . Де той проживає, йому було відомо, т.я. він вже раніше відвідував підозрюваного. ОСОБА_5 і його дружина були на дворі. Він розповів, що питання про випробувальний строк він погодив, як саме і з ким не говорив. При цьому сказав, що за це заплатив з кредитної картки 5 тис. грн.., які необхідно повернути. Цю суму він вказав, порахувавши витрати, які ним були витрачені при розслідування справи канцелярські витрати, витрати на пальне для поїздок в м. Дніпропетровськ (для погодження обвинувального акту і т.і). На це ОСОБА_5 сказав, що такої суми у нього немає, він передасть пізніше. Також він ще раз приїздив до ОСОБА_5 15.06.2014 р., нагадував про судове зсідання на 16.06.2014 р., т.я. він дзвонив по телефону, але телефон був вимкнений. У домоволодінні була лише дружина ОСОБА_11 , вона сказала що телефон загубила, він сказав на який час призначено судове засідання. Він підтверджує, що телефонував до ОСОБА_5 , розмова була про передачу грошових коштів і що їх треба покласти на кредитну картку. 24.06.2014 р. вони, попередньо домовившись по телефону, зустрілися з ОСОБА_5 біля кафе «Лунний блюз» і ОСОБА_5 передав йому 5 тис. грн.., після чого його затримали працівники СБУ. При передачі грошей, ОСОБА_5 запитав у нього чи буде апеляція на вирок, він відповів, що ні, т.я. цікавився перед тим у ОСОБА_10 чи буде апеляція, на що ОСОБА_10 відповів, що апеляції не буде за погодженням з прокуратурою області. Фактично він нікого із суддів Нікопольського міськрайонного суду не знав і наміру будь-кому передавати грошові суму не мав. Він у вчиненому щиро розкаюється.
Крім пояснень обвинуваченого, його вина підтверджується показами потерпілого, свідків.
Потерпілий ОСОБА_5 показав, що, коли він працював дільничним інспектором міліції Нікопольського МВ ГУМВС, стосовно нього було порушено кримінальне провадження за ч.2 ст. 365 КК України. У кінці березня 2014 р. слідчим по справі був призначений ОСОБА_3 . Ще в ході слідство у своєму службовому кабінеті ОСОБА_3 сказав йому, що він обвинувачується у тяжкому злочині і, щоб за вироком суду було призначено іспитовий строк, треба заплатити 10 тис. грн.. Суму слідчий написав на аркуші паперу. Він в мережі Інтернету знайшов аналогічний випадок, де працівнику міліції призначили реальне покарання, порадився із дружиною і вони вирішили, що 5 тис. грн.. вони передадуть на початку травня, а решту перед судом. На початку травня 2014 р. у службовому кабінеті у ОСОБА_3 він передав у конверті 5 тис. грн.., купюри не пам`ятає. Конверт з грошима він поклав у шухляду письмового стола обвинуваченого, потім вийшов з кабінету. На той час підозру йому ще не висували. Далі проводилися слідчі дії, при цьому ОСОБА_3 постійно нагадував про необхідність передачі ще 5 тис. грн.., приїздив до нього додому, телефонував. Він відповідав, що грошей немає, обвинувачений наполягав, казав шукайте у знайомих. Вже після вироку суду 16.06.2014 р., ОСОБА_3 знову подзвонив йому, вимагав передачі грошей. Розуміючи, що обвинувачений не відчепиться, він звернувся в СБУ. Потім написав заяву в прокуратурі. Він знайшов 5 тис. грн.., ці гроші привіз в СБУ, там їх оглянули, переписали. 24.06.2014 р. вони домовилися по телефону зустрітися з ОСОБА_3 у машині останнього. Машина стояла біля сходинок у кафе «Лунний блюз». Він сів у машину, передав ОСОБА_3 папку, у якій були гроші. При передачі він запитав у ОСОБА_3 чи буде апеляція на вирок, той відповів, що ні. На той час передача грошей здійснювалася із застосуванням аудіо- і відео- технічних пристроїв. Як саме ОСОБА_3 буде впливати на вирок суду, останній не говорив. Претензій матеріального і морального характеру він не має, т.я. обвинувачений йому відшкодував.
Хоча раніше обвинуваченому висувалося обвинувачення за ч.3 ст. 368 КК України, після змінення обвинувачення прокурором, судом у відповідності до вимог ч.3 ст. 338 КПК України було роз`яснено потерпілому ОСОБА_5 право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі. Потерпілий ОСОБА_5 від підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі відмовився і погодився з думкою прокурора.
Свідок ОСОБА_12 показала, що вона дружина потерпілого. Вона неодноразово разом з чоловіком були в кабінеті у слідчого ОСОБА_3 . Зі слів чоловіка ще в ході слідства їй стало відомо, що слідчий вимагає передачі 10 тис. грн.. за те, щоб чоловіка не позбавили волі. Перший раз чоловік передав слідчому 5 тис. грн.., ці гроші вони частково взяли у її матері, частково гроші були у них. Через деякий час ОСОБА_3 приїхав до них додому, вдома вона була сама, ОСОБА_3 потребував гроші, вона відповіла, що грошей немає, говорила бери кабана, але той відмовився. Потім ОСОБА_3 приїжджав ще раз. Вони з ним розмовляли разом з чоловіком. Обвинувачений знову давив на них, вимагав передачу решти грошей. Вона з чоловіком вирішили звернутися до СБУ. Вже після звернення в СБУ, вони зібрали гроші 5 тис. грн.., чоловік під контролем СБУ передав їх обвинуваченому. Вона при цьому присутня не була.
Свідок ОСОБА_13 показала, що вона теща потерпілого. Дочка із зятем сказали їй, що слідчий вимагає 5 тис. грн.., щоб зятя не посадили, вона дала їм 4 тис. грн.. Зі слів доньки і зятя їй відомо, що ці гроші вони передали слідчому. Також зі слів онука їй відомо, що слідчий приїздив до них додому.
Сідок ОСОБА_14 син потерпілого, підтвердив, що бачив, як ОСОБА_3 приїжджав до них додому і чув його розмови з батьками. ОСОБА_3 вимагав передачі 5 тис. грн.., пропонував продати машину. Також ОСОБА_3 батьки давали його номер телефону, т.я. телефон матері, куди раніше дзвонив обвинувачений, був загублений. На його телефон з телефону ОСОБА_3 було кілька дзвінків, один раз батько розмовляв по телефону, інші рази він трубку не брав.
Свідок ОСОБА_10 показав, що він здійснював процесуальне керівництво по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 , досудове розслідування по якому проводив ст.. слідчий ОСОБА_3 . Текст підозри ОСОБА_5 був погоджений у прокуратурі області, потім було висунуто нову підозру, текст якої також був погоджений. В ході досудового розслідування підстав для обрання запобіжного заходу не було і це питання не піднімалося. Він пам`ятає, що ОСОБА_3 розповідав, що ОСОБА_5 вже стільки разів піднімав питання про перекваліфікацію його дій на ч.1 ст. 365 КК України, що він - ОСОБА_3 сказав, що така перекваліфікація буде коштувати 20 тис. ЄВРО. Все це було розцінено, як жарт. Після направлення справи до суду, було призначено підготовче судове засідання. Про дату, скоріше за все, обвинуваченому повідомив слідчий або захисник, т.я. він просив слідчого ОСОБА_3 забезпечити явку сторін кримінального провадження. Після підготовчого судового засідання за 1 раз справу було розглянуто по суті і винесено обвинувальний вирок, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 365 КК України до 3 р. позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 1 рік, також було застосовано ст.. 75 КК України і він звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. З цим вироком він був згоден і наміру подавати апеляцію не мав. Про те, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 гроші, йому стало відомо після його затримання.
Свідок ОСОБА_15 показала, що вона також була у групі прокурорів по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 . Старшим у групі був ОСОБА_10 . Вона була присутньою при розмові ОСОБА_10 з начальником відділу прокуратури області телефоном про необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу. ОСОБА_10 пропонував не обирати запобіжний захід, з розмови вона зрозуміла, що начальник відділу з цим погодився. Потім вона була у відпустці і про затримання ОСОБА_3 при передачі грошових коштів їй стало відомо пізніше.
Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000442, та досліджені у судовому засіданні:
- заявою потерпілого ОСОБА_5 від 19.06.2014 р., у якій він зазначає, що ОСОБА_3 вимагає у нього гроші у сумі 5 тис. грн.. (т.1 а.п. 25);
- протоколом вручення заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 24.06.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_5 були надані для огляду гроші у сумі 5 тис. грн.., які є його особистими збереженнями. Вказані гроші оглянуті, їх номерні знаки та номінал переписані. Вказані гроші були передані ОСОБА_5 для прийняття участі в проведенні слідчих негласних (розшукових) дій з метою отримання фактичних даних про факт вимагання у нього грошових коштів співробітником прокуратури (т.1 а.п. 42-43);
- протоколом проведення обшуку від 24.06.2014 р., відповідно якого на підстав ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, було проведено особистий огляд ОСОБА_3 і він видав з автомобіля «Хонда» грошові кошті у сумі 5 тис. грн.., передані йому у якості боргу ОСОБА_5 . Номери вилучених купюр співпадають з номерами купюр, оглянутих і виданих ОСОБА_5 (т.1 а.п. 55-57);
- висновком технічної експертизи документів № 527/тдд від 03.11.2014 р., відповідно до якого
грошові купюри на загальну суму 5 тис. грн. відповідають аналогічним грошовим купюрам, які знаходяться у офіційному обігу на території України (т.3 а.п. 69-72);
- протоколом огляду та прослуховування від 27.10.2014 р. магнітного (оптичного) диску лазерного носія інформації, який надав ОСОБА_5 , яким встановлено наявність розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 16.06.2014 р. (т.3 а.п. 77-78);
- протоколом огляду та прослуховування від 27.10.2014 р. магнітного (оптичного) диску лазерного носія інформації, який надав ОСОБА_5 , яким встановлено наявність розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 22.06.2014 р. (т.3 а.п. 77-78);
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 25.06.2014 р., яким було переглянуто та прослуховано відео файл слідчої (розшукової) дії, проведеної на підстав ухвали слідчого судді апеляційного суду Дніпропетровської обл.. проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів спостереження, яким зафіксовано факт передачі 24.06.2014 р. грошових коштів та протоколом огляду, перегляду та прослуховування від 27.10.2014 р. (т.3 а.п. 87-91).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винними у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого мають вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України є невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, має дружину і неповнолітнього сина, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, відшкодування шкоди, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.
Міру запобіжного заходу - заставу - скасувати, суму застави повернути заставодавцю ОСОБА_16 .
Від заявленого цивільного позову потерпілий відмовився у зв`язку з відшкодуванням шкоди.
Речові докази грошові кошти у сумі 5000 грн., які знаходяться на зберіганні у ФЕУ СБ України повернути потерпілому ОСОБА_5 , носії інформації зберігати у справі.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта-криміналіста, згідно довідки, на суму 591 грн. 36 коп., оскільки відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст. 190 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Запобіжний захід заставу скасувати, повернути заставодавцю ОСОБА_16 суму застави в розмірі 24360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) грн., внесену ним 26.06.2014 р. по квитанції № 16EF56651 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» відділення № 0226 на розрахунковий рахунок УДКСУ в Печерському районі м. Києва № 38004897 в ГУ ДКСУ у м. Києвіі, МФО 820019.
Речові докази грошові кошти у сумі 5000 грн., які знаходяться на зберіганні у ФЕУ СБ України повернути потерпілому ОСОБА_5 , носії інформації зберігати у справі .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат за залучення експерта-криміналіста 591 (п`ятсот дев`яносто одну) грн. 36 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1