Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/60/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження № 0003823 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 та у його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 , на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який не одружений, не працює, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.03.2010 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого згідно ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.10.2013 року умовно-достроково на 2 роки 07 місяців 21 день,
визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано покарання, призначене вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.03.2010 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Також, ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 7 293 грн. 37 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та на користь ОСОБА_7 і ОСОБА_8 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також на користь держави судові витрати в розмірі 4 627, 68 грн.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнаний винуватим за вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Так, 10.10.2013 року приблизно 16 год. 00 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 разом зі своєю двоюрідною сестрою потерпілою ОСОБА_11 , в результаті сварки та на ґрунті особистої неприязні, маючи умисел на її вбивство, наніс останній численні удари кулаками рук і ногами по голові і тулубу, всього не менше 17 травматичних впливів, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння і які призвели до смерті потерпілої, яка настала в той же день в реанімаційному відділенні КЗ «Міська лікарня № 1 м. Олександрії».
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий, яким обвинуваченого визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України та призначити остаточно покарання на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців. Мотивуючи апеляційну скаргу, прокурор вказав, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано те, що обвинувачений вину не визнав, вчинив особливо тяжкий злочин, не працює, не одружений, раніше судимий за вчинення злочину, внаслідок якого настала смерть потерпілого, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити провадження по справі, посилаючись на те, що під час судового розгляду не надано достатніх прямих доказів вини обвинуваченого, а тому його вина у вбивстві потерпілої є недоведеною. Крім того, рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, а призначене покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить порушити кримінальну справу відносно свідка, оскільки той надавав досудовому розслідуванню та суду першої інстанції неправдиві показання з приводу обставин події злочину.

Заслухавши доповідача, вислухавши думку прокурора та потерпілих, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника та просили задовольнити апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого та в його інтересах захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_10 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що 10.10.2013 року після звільнення з місць позбавлення волі вранці зайшов до своєї тітки ОСОБА_7 і попросив у неї притулку для подальшого проживання. Отримавши відмову, він разом з її донькою ОСОБА_11 , яка доводиться йому двоюрідною сестрою, пішли до її знайомих. По дорозі зайшли на базар, ОСОБА_11 дістала самогон і потім пішли до будинку АДРЕСА_2 , де біля будинку випили. Коли прийшов хазяїн квартири на ім`я ОСОБА_12 з другом, вони запитали ОСОБА_11 , для чого вона привела його ( ОСОБА_10 ) до них. Його це образило і він пішов з двору, але по дорозі його затримали працівники міліції. ОСОБА_11 він не бив, ніяких тілесних ушкоджень їй не заподіював. Хто її бив і заподіяв смерть він не знає.
Стосовно не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, колегія суддів вважає таку позицію обвинуваченого, як спосіб уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки вина останнього у вчиненні даного злочину повністю підтверджується зібраними доказами.

Так, допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 пояснила суду першої інстанції, що 10.10.2013 року вранці до неї додому прийшов ОСОБА_10 її племінник, який звільнився з місць позбавлення волі і просився пожити у неї, але вона відмовила. Тоді він разом з її донькою ОСОБА_11 зібралися і пішли з дому шукати житло для ОСОБА_10 . В той же день близько 23 год. 00 хв. їй з міліції повідомили, що її дочка померла в реанімації лікарні від численних тілесних ушкоджень. Як потім виявилося, її побив ОСОБА_10 , який ще зранку після відмови надати йому житло погрожував розправою і донька, злякавшись, пішла з ним шукати житло.
Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 пояснила, що 10.10.2013 року приблизно 15 год. 40 хв. вона поверталася з роботи до свого будинку АДРЕСА_3 зустріла ОСОБА_14 з його другом. Також бачила невідомого чоловіка, який ходив біля будинку. Через деякий час до неї в будинок зайшов ОСОБА_14 , щоб зателефонувати в міліцію, бо невідомий чоловік не пускав його в будинок, а потім хвилин через 5-10 знову прийшов, щоб викликати «швидку допомогу», бо в дворі будинку лежала жінка з тілесними ушкодженнями.
Допитаний під час судового розгляду в міскрайонному суді свідок ОСОБА_14 пояснив, що 10.10.2013 року приблизно 16 год. 00 хв. він разом зі своїм знайомим по імені ОСОБА_15 після роботи прийшов до себе додому до будинку АДРЕСА_2 . на подвір`ї будинку побачив, як невідомий чоловік бив жінку, як потім виявилося це була ОСОБА_16 , яку він знав. Вона лежала, а чоловік бив її кулаками, вона не кричала. На його питання до чоловіка «Що ти робиш?», чоловік почав їм погрожувати і він побіг до сусідки викликати міліцію.
Свідок ОСОБА_17 оперуповноважений сектору карного розшуку Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області пояснив суду першої інстанції, що 10.10.2013 року він перебував складі слідчо-оперативної групи. Приблизно 16 год. 20 хв. оперативний черговий із чергової частини ОСОБА_18 повідомив, що потрібно негайно здійснити виїзд до будинку АДРЕСА_2 , де якийсь невідомий чоловік згідно повідомлення ОСОБА_14 зайшов до його будинку. Він разом з водієм автомобіля чергової частини ОСОБА_19 приїхали на місце події і побачили біля будинку АДРЕСА_2 жінку, яка лежала на подвір`ї з тілесними ушкодженнями, а також двох чоловіків ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , які розповіли, що невідомий чоловік побив жінку і пішов від будинку на дорогу. Він і ОСОБА_19 попрямували за вказаним напрямком і наздогнали невідомого чоловіка, який був в стані сильного алкогольного сп`яніння і одягнутого в куртку чорного кольору, спортивні чорні штани і черевики, на яких були плями бурого кольору, схожих на кров. Під час особистого обшуку у чоловіка було виявлено довідку про звільнення з місця позбавлення волі на ім`я ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_19 дав суду першої інстанції аналогічні показання.
Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_22 пояснила, що в жовтні 2013 року проживала по сусідству з домоволодінням АДРЕСА_2 . В один з днів жовтня 2013 року вона прибирала бур`ян на городі і чула крики з подвір`я будинку АДРЕСА_2 , якийсь невідомий чоловік кричав та нецензурно лаявся, що всіх повбиває, було чути дзвін розбитого віконного скла.
Крім даних пояснень свідків та потерпілої, вина ОСОБА_10 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

· протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_22 впізнали ОСОБА_10 як чоловіка, який перебував 10.10.2013 року на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_2 та наносив тілесні ушкодження потерпілій (т. 1 а.с. 124-125, т. 2, а.с. 57-58, 62-64, 68-70);
· протоколом огляду місця від 10.10.2014 року подвір`я будинку АДРЕСА_2 згідно якого встановлено, що в ході огляду виявлені і вилучені: пластикові пляшки з-під пива та води «Моршинська», фрагмент цеглини зі слідами плям бурого кольору, схожих на кров, шапка рожевого кольору, поліетиленовий пакет з рукавицями, дві пачки з-під сигарет «Прилуки» та шість недопалків, полімерний судок з їжею «Крем сирковий солодкий», окуляри (т. 1 а.с. 11-21);
· висновком судово-медичної експертизи № 342 від 20.11.2013 року, згідно якого на трупі ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
1) черепно-мозкової травми: синців очниць та правої вилиці, щік, підборіддя, крововиливів у червону кайму губ, саден лоба, в тому числі і з переходом на перенісся та волосисту частину голови, розривів слизової рота, крововиливів у м`які тканини голови, субдуральних, субарахноїдальних крововиливів, забою тканини головного мозку в сукупності з переломом хрящової частини носа. Зазначені тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих твердих предметів (предмета), яким може виступати і фрагмент цеглини вказаних розмірів, взуті ноги, палиці тощо. У живих осіб дані тілесні ушкодження в свої сукупності несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння та своєму подальшому перебігу і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілої;
2) синців лівої здухвинної ділянки, стегон, кистей, саден правого коліна, тулубу, пахової області. Вказані ушкодження могли виникнути від дії тупих твердих предметів (предмета), якими можуть виступати і фрагмент цеглини зазначених розмірів, взуті ноги, палиці тощо. У живих осіб дані тілесні ушкодження несуть ознаки легких тілесних ушкоджень, оскільки за звичайних обставин викликають скороминущий розлад здоров`я на термін до 6 діб та в прямому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.
Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись в результаті не менше, ніж 17 травматичних впливів локального характеру. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 являється набряк головного мозку, який розвинувся внаслідок комплексу ушкоджень, що входять до складу черепно-мозкової травми (т. 1 а.с. 49-61);
- протоколом огляду від 10.10.2013 року, згідно якого на одягу затриманого
ОСОБА_10 черевиках, чорних спортивних штанах та на чорній куртці
виявлені сліди плям бурого кольору, схожих на кров (т. 1 а.с. 134);
· висновком судової молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якої генетичні ознаки крові на спортивних штанах ОСОБА_10 збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 . Походження слідів крові на спортивних штанах від ОСОБА_10 виключається (т. 2 а.с. 42-50).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_10 за ст. 115 ч. 1 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Сукупність усіх доказів у справі свідчить про те, що, завдаючи потерпілій неодноразові удари в життєво-важливий орган голову ОСОБА_10 передбачав та свідомо допускав, що від його злочинних дій може настати смерть потерпілої, що повністю охоплювалась умислом підсудного.

Згідно з роз`ясненням п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 27 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

В даному випадку, при вирішенні питання про кваліфікацію дій обвинуваченого суд першої інстанції вірно врахував ті обставини, що ОСОБА_10 наніс численні удари потерпілій ОСОБА_11 в область голови, яка є життєво важливим органом, і заподіяв внаслідок цього останній тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи призвели до швидкої смерті потерпілої.
Про наявність умислу направленого на позбавлення життя потерпілої свідчить і подальша поведінка ОСОБА_10 , яка виразилась у ненаданні будь-якої допомоги потерпілій, яка після нанесення ударів втратила свідомість та не подавала ознак життя. Всі дії обвинуваченого були об`єднані єдиним умислом, носили усвідомлений цілеспрямований послідовний характер і були спрямовані саме на умисне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_11 .

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу винуватого, який раніше судимий, вчинив злочин вчинив в період умовно дострокового звільнення, тобто на шлях виправлення не став, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Вимога апелянта про те, щоб порушити кримінальну справу відносно свідка, оскільки той надавав досудовому розслідуванню та суду першої інстанції неправдиві показання з приводу обставин події злочину не підлягає задоволенню, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений такими повноваженнями та не розглядає такі питання в апеляційному порядку. Крім того, обвинувачений не вказує конкретно відносно якого свідка необхідно порушити кримінальну справу та який свідок на його думку надавав неправдиві показання з приводу обставин події злочину.

Аргументи захисника обвинуваченого про те, що під час судового розгляду не надано достатніх прямих доказів вини обвинуваченого, а тому його вина у вбивстві потерпілої є недоведеною, а також рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, а призначене покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним. Вищевказані докази зібрані, досліджені та оцінені органами досудового розслідування і судом першої інстанції з дотриманням вимог, передбачених ст. 84-94 КПК України, є належними, допустимими, об`єктивними, логічними, взаємоузгодженими між собою та сумнівів щодо їх достовірності у колегії суддів не викликають, а покарання призначено обґрунтовано на підставі ст. 65 КК України.

Крім того, жодних доводів на підтвердження зазначених аргументів захисник в апеляційній скарзі не наводить та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не надав.

Доводи прокурора про те, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано те, що обвинувачений вину не визнав, вчинив особливо тяжкий злочин, не працює, не одружений, раніше судимий за вчинення злочину, внаслідок якого настала смерть потерпілого, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував - судом першої інстанції належно враховано, про що зазначалося вище, також дані обставини не доводять необхідності призначення обвинуваченому більш тяжкого покарання.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 та у його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2014 року стосовно ОСОБА_10 - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4