№1-422/2007 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007 року Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого
судді- Ященко М.А., при секретарі - Шевченко М.А., з участю прокурора - Птиці
О.Г., потерпілої - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, . уродженця м. Кременчука, Полтавської
області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого,
має неповнолітнього сина, 1991 року народження, працюючого ТОВ „Лукас",
слюсар - ремонтник, учасник бойових дій в республіці Афганістан, проживаючого
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні
злочину передбаченого ч.1 спи 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 згідно рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука № 2-54 АЕ від 09.03.1999 року зобов'язаний
сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з 02.03.1999 року до досягнення повноліття сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_2. Злісно ухиляючись від сплати встановлених рішенням суду
аліментів, шляхом тривалого не працевлаштування на роботу та постійної зміни
місця роботи, допустив заборгованість по аліментам за 2004 -2007р.р. в розмірі
5977 • грн. 29 коп.

Свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину підсудний ОСОБА_1 визнав
частково, показавши в суді, що в 2004 році між ним та його колишньою дружиною
потерпілою - ОСОБА_2 було розірвано шлюб. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, 1991 року
народження, на утримання якого він згідно рішення суду мав виплачувати
аліменти. В період часу з 1999 року по 10.03.2004 року підсудний регулярно
сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини, оскільки мав постійне
місце роботи, але після його звільнення у зв»язку зі скорочення працівників
підприємства, він став на облік в Центр зайнятості та не мав можливості
надавати матеріальну допомогу сину. На протязі другої половини 2004 р. - 2007
р. він постійно змінював місце роботи, тому періодичне стягнення аліментів було
не можливим. В 2005 році за домовленістю з колишньою дружиною сплатив частину
аліментів шляхом оплати її заборгованості за комунальні послуги. В 2007 році
підсудний ОСОБА_1 добровільно сплатив частину невиплачених аліментів та
допомагав сину матеріально, надавав йому кишенькові гроші. З сумою боргу по
сплаті аліментів, вказаної в обвинувальному висновку підсудний погодився.

Крім часткового визнання вини підсудним у вчиненні інкримінованого йому
злочину, його винність повністю підтверджується дослідженими та всесторонньо
перевіреними судом доказами, які є належними, допустимими та достатніми.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила в суді, що її колишній чоловік - підсудний
ОСОБА_1 з 2004 року ухиляється від сплати аліментів. В період, коли підсудний

працював на Кременчуцькому ЛГЗ, КП «Кремінь» з нього частково були стягнені
аліменти на утримання неповнолітнього сина, в 2005 році він частково погасив
заборгованість потерпілої по оплаті комунальних послуг в рахунок невиплачених
аліментів, а в 2007 році він добровільно виплатив частину боргу по сплаті
аліментів. Заборгованість по аліментам станом на березень 2007 р. склала 59774
грн.

Свідок
ОСОБА_4 показала суду, що вона працює державним виконавцем в Автозаводському
відділі державної виконавчої служби КМУЮ. Виконавчий лист відносно стягнення аліментів з ОСОБА_1
надійшов до Автозаводського ВДВС КМУЮ 30.07.2004 року з Крюківського ВДВС
Кременчуцького МУЮ. До неї виконанням по виконавчому листу займалась ОСОБА_5,
яка 22.11.2004 року офіційно попередила ОСОБА_1 про кримінальну
відповідальність за ст.164 КК України та підготувала подання до суду. На даний
час заборгованість підсудного складає 7931 грн. 01 коп.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснила, що вона працює державним
виконавцем в

Автозаводському відділі державної виконавчої служби КМУЮ.
Деякий час вона

займалася виконавчою справою ОСОБА_1, неодноразово
направляла йому

виклики до державної виконавчої служби, але він не
з»являвся, але в основному цією

справою займалася колишній державний виконавець ДВС
ОСОБА_5, яка на даний

час звільнилася. За уточненими розрахунками
заборгованість ОСОБА_1 по

аліментам на даний час складає більше 7 000 грн. '

Крім цього вина
підсудного ОСОБА_1 повністю підтверджується:

·
поданням Автозаводського ВДВС КМУЮ про притягнення
ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності та заявою ОСОБА_2 (а.с.3 - 5);

·
довідкою Автозаводського ВДВС КМУЮ про те, що
заборгованість по аліментам ОСОБА_1 складає 5977 грн. 29 коп. (а.с.6);

·
ксерокопією виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1
аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на користь
ОСОБА_2 (а.с.8-9);

·
офіційним попередженням ОСОБА_1 від 22.11.2004 року про
те, що в разі злісного ухилення без поважних причин від сплати аліментів його
буде притягнуто до кримінальної відповідальності (а.с. 10);

·
довідкою з Кременчуцького міжрайонного центру зайнятості
від 25.01.07 р., в якій вказано, що ОСОБА_1 на обліку в Центрі зайнятості не
перебуває (а.с. 18) та іншими дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Умисні дії підсудного ОСОБА_1 по злісному ухиленню від сплати встановлених
рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), суд кваліфікує за ч.1
ст.164 КК України.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 міри покарання суд враховує ступінь
тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості,
особу підсудного, який характеризується задовільно за місцем проживання, раніше
не судимий, є ветераном війни - учасником бойових дій.

Обставин, які пом'якшують та обтяжують покарання підсудного судом не
встановлено.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що підсудному
ОСОБА_1 має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення
та попередження вчинення нових злочинів у виді громадських робіт на певний
строк, в межах санкції статті передбачаючої відповідальність за скоєне.

Підсудний підпадає під дію ст. 1 п. "д" Закону України „Про
амністію" від 19.04.2007 року в зв»язку з тим, що він є ветераном війни -
учасником бойових дій, проти застосування якої він не заперечує і суд вважає
необхідним звільнити його від призначеного покарання в зв»язку з актом
амністії.

До
підсудного ОСОБА_1 не може бути застосований п. «е» ст. 7 Закону
України « Про амністію» від 19.04.2007 року, згідно якого амністія не
застосовується • до осіб, які мають неповнолітніх дітей або дітей-інвалідів і
вчинили '.злочини, що посягають на життя, здоров»я, честь, гідність та інші
охоронювані законом права та інтереси цих дітей так як підставою застосування
амністії до нього є не наявність неповнолітньої дитини, а та підстава, що він
являється ветераном війни.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчинені
злочину, передбаченого ч.1 ст.
164 КК України
і призначити йому
покарання у виді " громадських робіт на строк 80
(вісімдесят) годин.

На підставі
ст. 1 п. „д" Закону України „Про амністію" від 19.04.2007 року
звільнити засудженого ОСОБА_1 від призначеного судом основного покарання.

До
набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити
попередню - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області
на протязі 15 діб з часу проголошення.