Справа № 161/6574/15-к
Провадження № 1-кс/161/1882/15
У Х В А Л А
м. Луцьк 07 травня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Луцьк клопотання прокурора відділу прокуратури Волинській області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу прокуратури Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 03 листопада 2014 року, близько 01.00 години, ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території ТзОВ Зендер-Україна, що в селі Світязькі Смоляри по вулиці Приозерній, 9 Шацького району Волинської області, під час конфлікту, який раптово виник між ним та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою позбавлення останнього життя, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, використовуючи предмет, в якого наявні рубаючі властивості, а також тупі тверді предмети, які повністю не відобразили свої індивідуальні властивості, наніс численні удари по тілу ОСОБА_6 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент їх заподіяння, які з настанням смерті потерпілого знаходяться у прямому причинному зв`язку. Прокуратурою Волинської області строк досудового розслідування загалом було продовжено до шести місяців. В ході досудового розслідування, 06 листопада 2014 року слідчим суддею Шацького районного суду Волинської області підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Слідчим суддею Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1 29 грудня 2014 року строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено до трьох місяців до 21.30 годин 01 лютого 2015 року. Слідчим суддею Луцького міськрайонного суду ОСОБА_8 30 січня 2015 року строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено до 60 діб до 21.30 годин 01 квітня 2015 року. У подальшому 30 березня 2015 року слідчим суддею Луцького міськрайонного суду ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 змінено на запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк досудового розслідування до 04 травня 2015 року. У зв`язку із закінченням 04 травня 2015 року терміну дії ухвали судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_9 щодо домашнього арешту ОСОБА_10 , беручи до уваги, що ризики^ передбачені, ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_11 перебуваючи на волі буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному процесі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років та на час збігу терміну його домашнього арешту кінцеве процесуальне рішення по справі не прийнято є доцільним продовжити термін домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_12 .

Просить суд продовжити строк домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 на 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання з підстав у ньому викладених. Просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання. Просили задовольнити клопотання.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, дослідивши письмові матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СУ УМВС України у Волинській області перебувало кримінальне провадження № 0000170, внесене до ЄРДР 03 листопада 2014 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Також судом встановлено, і це вбачається з письмових матеріалів, доданих до клопотання, що 29 квітня 2015 року прокуратура Волинської області за № 04/2/5-391 вих-15 направила обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000170, внесеного до ЄРДР 03 листопада 2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України до Шацького районного суду Волинської області.

Таким чином, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчене. Так як обвинувальний акт направлено до суду.

При цьому загальними положеннями КПК України чітко визначено, що слідчий суддя здійснює свої повноваження виключно до закінчення досудового розслідування.

Також судом встановлено, і це підтверджено самим прокурором, що матеріали вказаного кримінального провадження перебувають у провадженні Апеляційного суду Волинської області, який визначає підсудність у даному кримінальному провадженні.

29 квітня 2015 року вказане клопотання складено прокурором, однак до суду надійшло 30 квітня 2015 року, що підтверджується відтиском штампу реєстрації в канцелярії суду. Однак, на розгляд слідчому судді було передано лише 06 травня 2015 року.

Також судом достовірно встановлено і це вбачається із матеріалів самого клопотання та підтверджено самим прокурором, що в обґрунтування клопотання ним не надано жодного доказу на підтвердження кожної обставини, яка зазначена в самому клопотанні.

Також судом достовірно встановлено та не заперечувалось самим прокурором, що ним взагалі не доведено та не надано доказів, які свідчать про те, що заявлений ризик (ризики) не зменшився (зменшилися) або з`явилися нові ризики. Оскільки в наданих суду ухвалах суду взагалі не вбачається, які ризики були взагалі заявлені стороною кримінального провадження при зверненні до суду з відповідними клопотаннями і винесені судом ухвал взагалі та ухвали суду від 30.03.2015 року.

Також прокурор в судовому засіданні при розгляді клопотання взагалі не зміг назвати ризики, які заявлялися при зверненні до суду з клопотанням 30.03.2015 року.

Також судом достовірно встановлено і це підтверджено самим и прокурором, що ним в обґрунтування клопотання взагалі не наведено об`єктивних даних, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення попередньої дії ухвали від 30.03.2015 року.

Також судом достовірно встановлено і цього не заперечувалося всіма учасниками процесу, що прокурором при зверненні до суду з вказаним клопотанням не надано взагалі будь-яких доказів, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Однак підозрюваним визнається факт наявності таких подій.

Також прокурором взагалі не доведено та не надано доказів на підтвердження наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор у своєму клопотанні. Також прокурором цього не доведено і в ході судового розгляду клопотання по суті.

Також прокурором не доведено та не надано доказів на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що клопотання до суду надійшло до кінця досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. При цьому прокурором взагалі не виконано вимоги ч. 1 ст. 194 КПК України. Оскільки не додано будь-яких доказів на підтвердження цих обставин, однак доведено обставини, передбачені пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України. Але не доведено обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Однак, суд приходить до висновку про покладення на підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язання прибувати за кожною вимогою до суду, в якому буде проводитись судовий розгляд кримінального провадження щодо вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, після визначення підсудності апеляційним судом Волинської області.

Керуючись ст. ст. 177, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Відмовити прокурору відділу прокуратури Волинській області ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_4 .

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, в якому буде проводитись судовий розгляд кримінального провадження щодо вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, після визначення підсудності апеляційним судом Волинської області.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Ухвала в повному об`ємі

складена 12 травня 2015 року