Справа № 589/3155/15-к
Провадження № 1-в/589/309/15
УХВАЛА
09 липня 2015 р. р.
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Шосткинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області (№66) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шостка Сумської області заяву засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Славути Київської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, до відбуття покарання не працював, не одруженого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14 серпня 2013 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.309 КК України до арешту на строк тридцять днів та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк один рік;

- 13 січня 2014 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк два роки;

- 26 листопада 2014 року Новозаводським районним судом міста Чернігова за ч.4 ст.27, ч.2 ст.186, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років один місяць,

- про застосування амністії,-

ВСТАНОВИВ:
02 липня 2015 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із заявою про застосування відносно його Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08 квітня 2014 року (далі Закон №1185-VII).

Представник Шосткинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області (№66) (далі ШВК №66) ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву засудженого не підтримала та додатково пояснила, що не вбачає підстав для застосування Закону №1185-VII відносно засудженого ОСОБА_5 , оскільки останній має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів. Крім того, вчинив умисний тяжкий злочин, за який зараз відбуває покарання у період іспитового строку.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що не вбачає підстав щодо застосування Закону №1185-VII відносно засудженого ОСОБА_5 , в обґрунтуванні пославшись на доводи аналогічні доводам представника ШВК №66.

Представник спостережної комісії при Шосткинський районній державній адміністрації Сумської області у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час його проведення повідомлений належним чином. (а.с.5).

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій подання підтримав та просить справу розглянути за його відсутності, у послугах захисника потреби не має. (а.с.19). Пам`ятка про права і обов`язки засудженому вручено. (а.с.20). Судом ухвалено провести розгляд заяви за відсутності засудженого, у т.ч. з огляду на утримання його в умовах ізоляції від суспільства.

Суд, вислухавши представника ШВК №66, а також, думку прокурора, дослідивши матеріали додані до клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_5 , приходить до наступних висновків.

Так, із вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області ухваленого 13 січня 2014 року вбачається, що ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років одинадцяти місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України, до призначеного ОСОБА_5 покарання, повністю приєднати покарання, невідбуте за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2013 року, перевівши покарання у виді арешту на покарання у виді позбавлення волі, за правилами ст.72 КК України, у співвідношенні один день арешту за один день позбавлення волі, остаточно визначивши покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75, 104 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, у відповідності до ст.76 КК України, обов`язки. (а.с.11-14).

Із вироку Новозаводського районного суду міста Чернігова ухваленого 26 листопада 2014 року вбачається, що ОСОБА_5 визнано винним по ч.4 ст.27, ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно із ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 13 січня 2014 року Ріпкинського районного суду Чернігівської області, та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді п`яти років одного місяця позбавлення волі. (а.с.15-17).

Із довідки наданої ШВК (№66) вбачається, що станом на 09 липня 2015 року ОСОБА_5 , що засуджений 26 листопада 2014 року вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області і із призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць відбув одинадцять місяців дванадцять днів, не відбув чотири роки один місяць вісімнадцять днів. (а.с.18).

Відповідно до ч.1, 2 ст.86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року за №392/96-ВР (далі Закон №392/96-ВР), амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Відповідно до п. «в» ч.4 Закону №392/96-ВР, амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до п. «в» ст.8 Закону №1185-VII, амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону №392/96-ВР, а також до осіб які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Закон №1185-VII набрав законної сили 19 квітня 2014 року.

Відповідно до п. «в» ч.2 ст.9 Закону №1185-VII, застосування цього Закону здійснюється щодо засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника

установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника.

Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України, за який ОСОБА_5 засуджений вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 листопада 2014 року відноситься до умисних тяжких злочинів. Крім того, відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст.194 КК України, за який ОСОБА_5 засуджений вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2014 року відноситься також до умисного тяжкого злочину.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що засуджений ОСОБА_5 будучі 13 січня 2014 року вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.194 КК України та звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, знову вчинив умисний тяжкий злочин протягом іспитового строку, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання, оскільки відповідно до п. «в» ч.4 Закону №392/96-ВР та п. «в» ч.1 ст.8 Закону №1185-VII до нього не може бути застосована амністія.

Керуючись п. «в» ст.8, ст.9, 10 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08 квітня 2014 року, ст.1, 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року за №392/96-ВР, ст.74, 86 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування амністії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.
Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1