УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня
2007 року м. Івано-Франківськ

Колегія
судців судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Ткачук
Н.В.,

суддів: Гандзюка
В.П., Хруняка Є.В.,

з участю: прокурора Ільницького М. С. ,

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянувши
5 липня 2007 року у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за
апеляціями прокурора, який приймав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1 на
вирок Долинського районного суду від 17 квітня 2007 року, -

встановила:

Вказаним
вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя АДРЕСА_1 росіянин,
громадянин України, з
незакінченою вищою освітою, не
працює, не одружений, не судимий,
засуджений:

· за ст.
191 ч.5 КК України, із
застосуванням ст. 69 КК України, на один рік шість місяців позбавлення волі з
позбавленням права займати посади,
пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських
функцій строком на три роки та з конфіскацією всього належного йому майна;

· за ст.
366 ч.2 КК України, із
застосуванням ст. 69 КК України, на один рік позбавлення волі з позбавленням
права займати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій
строком на два роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання
у вигляді позбавлення волі на строк один рік шість місяців з позбавленням права
займати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк три
роки та з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід засудженому залишено попередній - тримання під
вартою, а строк покарання рахується з
дня затримання з 12.01.2006р.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в користь Долинського виробничого
управління водопровідно-каналізаційного господарства 74999, 94 грн.

Справа №11-281/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Лицур І.М.

Категорія ст. 191 ч.5, Доповідач:
Ткачук Н.В.

28 ч.3,
366 ч.2 КК України

2

За вироком ОСОБА_2. засуджений за те,
що він в 2002 році, працюючи на
посаді генерального директора ЗАТ „Енергоком-сервіс", заволодів чужим майном шляхом зловживання
службовим становищем, повторно, за попередньою змовою групою осіб та в
особливо великих розмірах, а також
вчинив службове підроблення, тобто
будучи службовою особою, склав та видав
завідомо неправдиві документи, що
спричинили тяжкі наслідки.

В
апеляціях:

· прокурор, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, вважає, що судом необгрунтовано виключено з
обвинувачення ст. 28 ч.3 КК України, обрано надто м'яке покарання та не
конкретизовано додаткове покарання;

· захисник
ОСОБА_3. вважає, що вирок суду
постановлений на суперечностях і прогалинах,
які могли бути усунуті лише додатковим розслідуванням.

Просить
вирок скасувати, справу направити на
додаткове розслідування із-за неправильності і неповноти досудового слідства.

- засуджений ОСОБА_2.
зазначає, що в його діях можна вбачати
ознаки злочину,

передбаченого лише ст. 367 ч.2 КК України.

Просить вирок
змінити, пом'якшити покарання, в межах відбутого.

В засіданні
апеляційного суду засуджений ОСОБА_2. пояснив,
що він нічого не привласнював,
укладав договори, бо вони виграли
тендер. Просить пом'якшити покарання.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_2 який просив перекваліфікувати його дії на ст.
367 ч.2 КК України та пом'якшити покарання, його захисника ОСОБА_1 яка вказала на
неповноту слідства і просила справу направити на додаткове розслідування, прокурора,
який в судовому засіданні подав доповнення до апеляційних вимог і просив
вирок скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція ОСОБА_2 не підлягає до
задоволення, а апеляції захисника і
прокурора підлягають до часткового задоволення.

Суд
першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок
про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочинів,
за які його засуджено,
ґрунтується на досліджених по справі доказах.

Посилання
в апеляції засудженого на те, що він не
вчиняв заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм
службовим становищем, повторно, за попередньою змовою групою осіб в особливо
великих розмірах та не вчиняв службового підроблення спростовуються
дослідженими по справі доказами.

Сам
засуджений ОСОБА_2. не заперечує, що
працюючи на посаді директора ЗАТ „Енергоком-сервіс", підписував угоди з підприємствами
Івано-Франківської області та отримували по цих договорах товарно-матеріальці
цінності, які було передано для реалізації.
Оскільки 03.09.2002р. він був звільнений,
то всі документи і залишки цінностей передав новому директору.

Хоча
ОСОБА_2. частково визнає свою вину, його
вина доводиться показаннями свідків ОСОБА_4. , ОСОБА_5. ,ОСОБА_6., ОСОБА_7.,
ОСОБА_8 про те, що між їх
підприємствами та „Енергоком-сервіс" в особі ОСОБА_2 було укладено
договори поруки, які до цього часу не
виконані, показаннями свідків:
ОСОБА_9., ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14,
ОСОБА_15 ОСОБА_16 і інших про те,
що дійсно виписувалися накладні,
довіреності на передачу товарно-матеріальних цінностей, які мали йти на погашення заборгованості.

Даним
показанням, як і матеріалам справи суд
дав правильну оцінку і взяв до уваги саме вищевказані докази, які нічим не спростовано.

Тому
посилання апелянта на те, що він не
вчиняв дій, за які його засуджено, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Суд не правильно
кваліфікував дії ОСОБА_2 по епізоду заволодіння майном ЗАТ
„Колопапір", що мало місце 04. -
05.07.2002р. на суму 7224 грн., як
такі, що вчинені в особливо великому
розмірі.

3

За таких
обставин, колегія судців вважає за
необхідне по цьому епізоду дії ОСОБА_2 перекваліфікувати з ч.5 на ч.4 ст.
191 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69
КК України, враховуючи наведені у вироку
обставини.

В решті
дії ОСОБА_2 за ст. ст.
191 ч.5, 366 ч.2 КК України
кваліфіковано правильно.

Крім
того, колегія суддів повністю
погоджується з висновком суду першої інстанції та його доводами про те, що в судовому засіданні не знайшло свого
підтвердження обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочинів в складі організованої
злочинної групи.

Тому апеляційні
вимоги прокурора в цій частині не підлягають до задоволення.

Що
стосується апеляції захисника, то вона
не підлягає до задоволення з вищевказаних доводів вини ОСОБА_2

Призначаючи
покарання засудженому суд, відповідно до
вимог ст. 65 КК України, врахував в повній мірі всі обставини
справи, які істотно знижують ступінь
тяжкості вчинених ним злочинів та дані про особу ОСОБА_2 та обрав йому
покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Суд
першої інстанції, призначаючи ОСОБА_2.
додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в порушення п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. не визначив, які конкретно посади і на яких підприємствах, установах,
організаціях засуджений позбавлений займати.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст.
365, 366, 367,
373 КПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляції
засудженого та захисника залишити без задоволення, апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок
Долинського районного суду від 17 квітня 2007 року відносно ОСОБА_2 змінити.

Перекваліфікувати
його дії по епізоду заволодіння майном ЗАТ „Колопапір" на суму 7224 грн.
із ч.5 на ч.4 ст. 191 КК України та призначити за даним законом
покарання із застосуванням ст. 69 КК України на 1 рік позбавлення волі з
позбавленням права обіймати керівні посади пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на
підприємства, установах, організаціях всіх форм власності строком на 3
роки, додаткове покарання призначене
судом за ст. 191 ч.5 та ст. 366
ч.2 КК України змінити та визначити його у вигляді позбавлення права обіймати
керівні посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських функцій на підприємства, установах,
організаціях всіх форм власності на 2 роки за кожною статтею.

Основні
покарання, визначені судом за цими
статтями та конфіскація майна залишається без змін.

На
підставі ст. 70 КК України остаточне покарання визначене
ОСОБА_2. шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - один рік
шість місяців позбавлення волі, 3 роки
позбавлення права обіймати керівні посади пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на
підприємства, установах, організаціях всіх форм власності та
конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

В решті вирок
залишити без змін.