Ухвала іменем україни
26 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_12,
суддів:ОСОБА_13, ОСОБА_14,
при секретарі ОСОБА_15,
за участю прокурора ОСОБА_16,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000951 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2014 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_7 з ОСОБА_6 12 854,45 грн моральної шкоди та з ПРАТ «Страхова компанія «Україна» 429,11 грн матеріальної шкоди і 2 145,55 грн моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 в частині цивільного позову змінено, постановлено стягнути моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_7 з ОСОБА_6 14 978,54 грн та з ПРАТ «Страхова компанія «Україна» - 21,46 грн.

Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він об 11 год. 30 хв. 03 квітня 2013 року на нерегульованому перехресті вул. Арсентьєва та вул. Короленка у м. Кривому Розі, керуючи автомобілем «Дача Логан» реєстраційний номер НОМЕР_1, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вжив заходів щодо зменшення швидкості автомобіля аж до зупинки, внаслідок чого здійснив зіткнення з мопедом ОСОБА_7 під керуванням ОСОБА_7, який виконував поворот ліворуч. В результаті останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо нього. Зазначає, що в провадженні відсутні допустимі докази його винуватості, дорожньо-транспортна пригода сталася лише з вини ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об'єктивно дослідив, правильно оцінив.

Доводи засудженого ОСОБА_6 про відсутність допустимих доказів його винуватості, як і твердження про винуватість лише потерпілого ОСОБА_7, не ґрунтуються на матеріалах провадження і є безпідставними.

Так, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7, який повідомив, що 03 квітня 2013 року, керуючи мопедом, рухався по вул Короленка у м. Кривому Розі, під'їхавши до перехрестя з вул. Арсентьєва, зупинився, подивився праворуч та ліворуч і почав виїздити на вул. Арсентьєва, де одразу сталося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_6;

- показаннями свідка ОСОБА_8, який повідомив, що того дня керував автомобілем «Опель», який рухався другорядною дорогою, як і мопед. Бачив, як водій мопеду перед перехрестям зупинився, подивився тільки праворуч і виїхав на головну дорогу, де і сталося зіткнення. В нього в автомобілі знаходився відеореєстратор, на який було зафіксовано дану пригоду, відеозапис віддано працівникам міліції;

- показаннями свідка ОСОБА_9 - пасажира автомобіля «Опель», який підтвердив показання свідка ОСОБА_8;

- показаннями свідка ОСОБА_10, який працює слідчим і пояснив, що по приїзду на місце пригоди було складено протокол огляду місця події та встановлено, що ОСОБА_6 не вжив вчасно гальмування, внаслідок чого сталося зіткнення з мопедом;

- показаннями судового експерта ОСОБА_11, який повідомив, що на підставі наданих йому матеріалів провадження, ним була проведена автотехнічна експертиза і встановлено, що момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_6 виник з часу відновлення руху мопеда.

Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються: матеріалами кримінального провадження, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема даними протоколів огляду місця події, огляду відеозапису події, проведення слідчого експерименту; даними висновку автотехнічної експертизи, відповідно до якої в діях водія ОСОБА_6 вбачається порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою; даними висновку судово-медичної експертизи, відповідно до якої у ОСОБА_7 виявлені середньої тяжкості тілесні ушкодження; та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Твердження засудженого про те, що судові рішення постановлено на недопустимих доказах, перевірялися як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, при цьому суди дійшли правильного висновку, що органами досудового розслідування грубого порушення вимог кримінального процесуального закону допущено не було і підстав для визнання наявних у провадженні доказів неналежними немає.

Таким чином, дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно.

Разом з тим, згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6, суд із достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є необережним злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, та обгрунтовано призначив засудженому основне покарання у виді обмеження волі і дійшов правильного висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування такого покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

В той же час, призначаючи ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке не є обов'язковим відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України, місцевий суд не врахував, що на момент скоєння злочину ОСОБА_6 не був у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, порушення Правил дорожнього руху вбачається і в діях потерпілого ОСОБА_7 і при цьому суд не достатньо мотивував своє рішення в цій частині.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи справу, не звернув увагу на ці обставини та залишив вирок суду щодо ОСОБА_6, в тому числі і щодо призначення додаткового покарання - без зміни.

Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу винного, колегія суддів вважає можливим змінити судові рішення, виключивши з них рішення про призначення засудженому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування судових рішень у провадженні, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 змінити, виключивши з них рішення про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування цього покарання з іспитовим строком 1 рік та з покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14