АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/37/15 Справа № 707/1033/14-к Категорія: ч.1 ст.152 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинувачуваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 та обвинувачуваного ОСОБА_9 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2014року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цвітне, Олександрійського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, відповідно до вимог ст.89 КК України раніше не судимого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 .

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинувачуваному ОСОБА_9 залишено попередній тримання під вартою та вирішено обчислювати строк відбування покарання ОСОБА_9 з 16.01.2014року.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 50000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 7672 грн. 38 коп..

Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

З метою забезпечення виконання цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 , арешт накладений на автомобіль ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , збережено до дня виконання ним усіх вимог позивача задоволених судом.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку районного суду ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він 11 листопада 2013 року близько 20 години на закритій ділянці автодороги Н-16 «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань» поблизу м. Черкаси, умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, застосувавши фізичне насильство, до ОСОБА_10 , яке виразилося у нанесенні, чисельних ударів по обличчю та в область тулуба, а також погрожуючи їй вбивством, долаючи фізичний опір з боку ОСОБА_10 та проти її волі, зґвалтував потерпілу, насильно вступивши з нею в статеві зносини природнім способом. При цьому ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_10 фізичний біль і тілесні ушкодження у вигляді: розриву дівочої перетинки, саден лобу і підборіддя зліва та лівого ліктьового суглобу, синця лівого стегна, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 443 від 02.12.2013 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В поданих апеляційних скаргах:

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 просить скасувати вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_9 та закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Обґрунтовуючи свої вимоги захисник ОСОБА_8 посилається на те, що вирок було побудовано на сфальсифікованих доказах, взято до уваги одні докази та відкинуто інші без будь-якого обґрунтування. Крім того апелянт вказує на те, що судом при оцінці доказів не було враховано достатності доказів. На думку апелянта достатніми доказами в кримінальному провадженні є лише висновок молекулярно-генетичної експертизи №В24/МГЕ від 07.07.2014року, який підтверджує причетність ОСОБА_9 до інкримінованого кримінального правопорушення. Також захисник ОСОБА_8 , акцентує увагу на тому, що суд упереджено поставився до показів свідка ОСОБА_11 щодо зацікавленості в уникненні обвинуваченим кримінальної відповідальності.

Обвинувачуваний ОСОБА_9 просив скасувати вирок суду, як незаконний, необґрунтований та постановлений на сфальсифікованих доказах і закрити кримінальне провадження за відсутності доказів для постановлення обвинувального вироку.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечив, щодо задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, оскільки судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, пояснення захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , який підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити з наведених підстав, обвинувачуваного ОСОБА_9 , який в судових дебатах та останньому слові підтримав скарги та просив скасувати вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження за відсутності доказової бази, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить висновку, що подані апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Суд першої інстанції дотримався в повному обсязі даних вимог закону та повно і об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, вирок суду ґрунтується на доказах, яким суд дав вірну юридичну оцінку у відповідності до ст.94 КПК України.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.152 КК України повністю підтверджується сукупністю доказів, які судом було перевірено належним чином зокрема:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції повідомила про обставини події які мали місце 11.11.2013року з 19.00 до 21.00год. та про обставини її зґвалтування ОСОБА_12 ;

- показаннями свідків ОСОБА_13 (мати потерпілої) та ОСОБА_14 (батько потерпілої), які в суді першої інстанції повідомили проте, що 11.11.2013року після 21 ї години повернулась додому донька в шоковому стані та коли стали дізнаватись, що трапилось то ОСОБА_10 їм повідомила про зґвалтування її невідомим їй чоловіком;

- показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які в суді першої інстанції повідомили, що були запрощенні працівниками міліції в якості понятих при проведені слідчих дій : обшуку квартири ОСОБА_9 , транспортного засобу останнього та на впізнання особи, де ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_9 як особу, яка її згвалтувала, а коли останній почав говорити то ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_9 ще й по голосу.. Фальсифікації з боку працівників міліції в ході проведення слідчих дій не було ;

- допитаний в режимі відео конференції експерт ОСОБА_17 в суді першої інстанції вказала, що вона виконувала молекулярну генетичну експертизу піднігтьового вмісту рук ОСОБА_10 , в ході проведення експертизи було виявлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 які містились серед змішаних генетичних ознак крові та клітин потерпілої ОСОБА_10 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2014року, де потерпіла ОСОБА_10 серед представлених осіб впізнала ОСОБА_9 під №3;

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 16.01.2014року в ході якого ОСОБА_10 впізнала автомобіль ВАЗ 2104 Д.Н. НОМЕР_2 під № 2, в якому ОСОБА_9 вчинив злочин щодо ОСОБА_10 ;

- даними протоколу слідчого експерименту від 12.02.2014року в ході якого потерпіла ОСОБА_10 відтворила обстановку та обставини події, яка мала місце 11 листопада 2013 року близько 20 години на автодорозі м. Сміла м. Черкаси;

- даними висновку молекулярно генетичної експертизи №В24/МГЕ від 07.02.2014року де було виявлено серед змішаних генетичних ознак крові та клітин в піднігтьовому вмісті правої руки потерпілої ОСОБА_10 генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 ;

- даними висновку судово психіатричної експертизи №48від 29.01.2014року, відповідно до якого ОСОБА_9 на період вчинення інкримінованого правопорушення проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, в його поведінці не проявлялось психопатологічної симптоматики, що свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, так і на даний час ОСОБА_9 усвідомлював свої дії і керував ними правильно сприймав обставини, що мають значення по справі.

Тому перевіривши вищевказані докази та давши їм належну юридичну оцінку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочині, з чим і погоджується колегія суддів.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано вірно за ч.1 ст.152 КК України що не викликає сумнівів у колегії суддів щодо кваліфікації.

Доводи захисника ОСОБА_8 в тій частині, що вирок суду побудовано на сфальсифікованих доказах спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які в суді першої інстанції повідомили, що були запрошенні працівниками міліції в якості понятих при проведені слідчих дій: обшуку квартири ОСОБА_9 , транспортного засобу останнього та на впізнання особи, де ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка її згвалтувала, а коли останній почав говорити то ОСОБА_10 впізнала його ще й по голосу. Крім того, свідки вказали, що фальсифікації з боку працівників міліції в ході проведення слідчих дій не було.

Що ж стосується доводів захисника в тій частині, що взято до уваги одні докази та відкинуто інші, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки судом згідно вироку спростовано лише показання свідка ОСОБА_11 яка є зацікавленою особою, щоб обвинувачуваний уник відповідальності.

Доводи захисника ОСОБА_8 , що лише висновок молекулярно-генетичної експертизи №В24/МГЕ від 07.02.2014року підтверджує причетність ОСОБА_9 до інкримінованого кримінального правопорушення є надуманими та необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження причетність ОСОБА_9 повністю підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , показаннями експерта ОСОБА_17 яка на задані питання щодо проведення молекулярно-генетичної експертизи №В24/МГЕ дала послідовні та змістовні відповіді, які не викликають будь-яких сумнівів, щодо їх достовірності та правильності проведення експертизи.

Крім того доводи захисту також спростовуються:

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2014року, де потерпіла ОСОБА_10 серед представлених осіб впізнала ОСОБА_9 під №3; даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 16.01.2014року в ході якого ОСОБА_10 впізнала автомобіль ВАЗ 2104 Д.Н. НОМЕР_2 під № 2, в якому ОСОБА_9 вчинив злочин щодо ОСОБА_10 ;

- даними протоколу слідчого експерименту від 12.02.2014року в ході якого потерпіла ОСОБА_10 відтворила обстановку та обставини події, які мали місце 11 листопада 2013 року близько 20 години на автодорозі м. Сміла м. Черкаси.

Проте, при призначенні ОСОБА_9 , покарання за ч.1 ст.152 КК України місцевий суд не в повній мірі виконав вимоги ст.ст. 65,66,69 КК України, та вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», що призвело в кінцевому результаті до покарання, яке є несправедливим внаслідок його суворості.

Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.152 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, не достатньо повно враховано вимоги ст. 65 КК України, а саме: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, особу обвинувачуваного, який посередньо характеризується за місцем проживання та роботи, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає, що районним судом при призначенні покарання ОСОБА_9 безпідставно було призначено максимальне покарання саме строком на 5 років за санкцією ч.1 ст.152 КК України при тому, що в мотивувальній частині вироку зазначено, що обтяжуючих обставин судом не встановлено.

За наявності вказаних обставин, що знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

За вказаних обставин колегія суддів вважає необхідним змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_9 покарання пом`якшивши його.

Також колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду про неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , оскільки як вбачається з матеріалів провадження останній є в силу статті 89 КК України несудимим.

Інших порушень вимог кримінально процесуального закону, які б тягли обов`язкового скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 та обвинувачуваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2014року щодо обвинувачуваного ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання та вважати його засудженим за ч.1 ст.152 КК України на 4 ( чотири ) роки позбавлення волі.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 .

В решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Головуючий :

Судді :