Ухвала

іменем україни

4 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_11,
суддів ОСОБА_12 і ОСОБА_13,
при секретарі судового засідання ОСОБА_14,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000085 щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця м. Вінниці, громадянина України, такого, що судимості не мав,

та

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця м. Вінниці, громадянина України, такого, що в силу ст. 89 КК України, судимості не мав,

за участю прокурора ОСОБА_15,
засудженого ОСОБА_5,
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернулись захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 з вимогами про скасування обох судових рішень щодо ОСОБА_5, потерпіла ОСОБА_9 з вимогами про скасування обох судових рішень щодо обох засуджених, та прокурор - з вимогами про скасування ухвали апеляційного суду щодо обох засуджених.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2013 року засуджено:

ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років;

ОСОБА_6 - за ч. 2 ст. 125 КК України - до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2014 року вирок залишено без зміни.

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом та на невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. На обґрунтування своїх доводів ОСОБА_8 зазначає про розгляд провадження в апеляційному суді незаконним складом суду. Також, як вбачається зі змісту касаційної скарги захисника, він вважає, що суд призначив ОСОБА_5 покарання без урахування факту спільного заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій як ОСОБА_5 так і ОСОБА_6 та зазначає про суворість такого покарання. Інші доводи касаційної скарги захисника не можуть бути розглянутими судом касаційної інстанції в межах даного кримінального провадження, оскільки вони стосуються неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6, інтереси якого ОСОБА_8 не представляє у даному провадженні, й крім того, суперечать інтересам засудженого ОСОБА_5, оскільки непрямо в них йдеться про погіршення становища останнього.

Потерпіла в касаційній скарзі не оспорюючи доведеності вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинних дій, за які їх засуджено, зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону й невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених, внаслідок мʼякості, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Мотивуючи касаційну скаргу потерпіла твердить про невідповідність вироку вимогам ст. 370 КПК України, оскільки вирок не містить даних нею показань в судовому засіданні, про неправильну кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_6, вважає що смерть її сестрі - ОСОБА_10, було заподіяно спільними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Також потерпіла зазначає про невідповідність призначеного обом засудженим покарання тяжкості вчиненого ними злочину та їх особам, внаслідок мʼякості.

Прокурор у касаційній скарзі не оспорюючи доведеності вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинних дій, за які їх засуджено, та правильності кваліфікації таких їх дій, вважає незаконною, необґрунтованою та невмотивованою ухвалу апеляційного суду, просить скасувати її та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи скаргу прокурор зазначає про порушення апеляційним судом вимог п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України, оскільки апеляційний суд не вмотивував прийняте рішення у частині спростування доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 Крім того, прокурор вказує, що зміст ухвали не містить узагальненого змісту виступу учасників процесу в судових дебатах апеляційного суду.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими в тому, що вони, 26 липня 2011 року приблизно о 22 годині 45 хвилин у стані алкогольного спʼяніння, в будинку АДРЕСА_3, вчинили злочинні дії щодо ОСОБА_10 за наступних обставин. ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних стосунків під час суперечки, що переросла у сварку, завдав ОСОБА_10 кілька ударів кулаком по обличчю, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровʼя, після чого вийшов із будинку. ОСОБА_10, звернулась до свого співмешканця ОСОБА_5 нецензурними словами (звернулась до свого співмешканця ОСОБА_5 у грубій формі) з приводу його неспроможності захистити її від протиправних дій ОСОБА_6, що обурило ОСОБА_5, який підійшов до лежачої на підлозі потерпілої та завдав їй декілька ударів ногою в область живота, заподівши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя. Потерпілу ОСОБА_10 28 липня 2011 року для надання медичної допомоги із вказаними тілесними ушкодженнями було госпіталізовано до МКЛ №2, де вона ІНФОРМАЦІЯ_4 о 14 годині 30 хвилин, під час лікування померла від отриманих травм.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав касаційну скаргу захисника ОСОБА_8, прокурора, яка підтримала касаційну скаргу прокурора та частково підтримала касаційні скарги захисника ОСОБА_8 і потерпілої ОСОБА_9, вважала за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Твердження потерпілої в касаційній скарзі про необхідність скасування судових рішень з підстав неправильного застосування кримінального закону щодо ОСОБА_6, не ґрунтуються на законі.

Процесуальне рішення, відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частиною другою вказаної статті, окрім іншого, передбачено право прокурора під час судового розгляду на зміну обвинувачення або висунення додаткового обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 було висунуте обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України. Саме в межах цього обвинувачення було проведено судовий розгляд.

Прокурор під час судового розгляду не знайшов за необхідне змінити предʼявлене ОСОБА_6 обвинувачення, або висунути додаткове обвинувачення.

Кримінальним процесуальним законодавством, зокрема частиною третьою ст. 337 КПК України, передбачено право суду вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Таке положення закріплено законодавцем з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод.

Отже, суд законодавчо позбавлений можливості вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, якщо це погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин суд, враховуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, та, дотримуючись вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, законно й обґрунтовано засудив ОСОБА_6 за злочин у межах висунутого йому обвинувачення.

Матеріалами провадження спростовано також посилання потерпілої про те, що зміст вироку не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки вирок не містить даних нею показань в судовому засіданні.

Аналогічні доводи потерпіла ОСОБА_9 наводила в своїй апеляційній скарзі на вирок, які підтримала у судовому засіданні апеляційного суду при її розгляді. З ухвали цього суду видно, що зазначені доводи ОСОБА_9 визнані необґрунтованими. Свої висновки з цього питання, із якими погоджується колегія суддів, апеляційний суд належним чином мотивував. Вони підтверджені наявними в матеріалах провадження доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належно оцінив. В ухвалі апеляційного суду, зміст якої відповідає вимогам ст. 419 КПК України, наведено узагальнений виклад позицій всіх учасників судового провадження, переконливі доводи щодо прийнятого рішення, дано вичерпну відповідь на доводи апеляційних скарг всіх скаржників та належним чином сформульовано висновок щодо обґрунтованості засудження, правильності кваліфікації дій обох засуджених та щодо призначеного їм покарання. Зазначеним спростовано посилання потерпілої та прокурора в касаційних скаргах про невідповідність змісту судових рішень вимогам кримінального процесуального законодавства.

Доводи прокурора у касаційній скарзі про те, що зміст ухвали апеляційного суду має містити узагальнений зміст виступу учасників процесу в судових дебатах апеляційного суду, а відсутність такого в судовому рішенні свідчить про невідповідність такої ухвали вимогам ст. 419 КПК України, є вільним тлумаченням закону. Вимоги зазначеної статті стосуються узагальненого викладу позицій учасників судового провадження, яких і було дотримано апеляційним судом при постановленні ухвали.

Надуманими є доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_8 про розгляд справи щодо ОСОБА_5 в апеляційному суді незаконним складом суду. Обставини, що виключають повторну участь судді в розгляді справи, визначені ч. 3 ст. 76 КПК України, є вичерпними. Обставини, на які у скарзі посилається захисник, не дають підстав вважати, що під час повторного розгляду апеляційним судом справи щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було порушено вимоги закону щодо складу суду, який розглядав справу.

Призначене кожному із засуджених покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України. При його обранні суд урахував ступінь тяжкості вчинених кожним із засуджених злочинних дій, дані про їх особу, а також обставини, що обтяжують покарання, та відсутність обставин, що його пом'якшують. Судом дотримано принцип індивідуалізації покарання при його призначенні. З огляду на зазначене відсутні підстави вважати призначене кожному із засуджених покарання, таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених кожним із них злочинних дій, як внаслідок мʼякості, так і внаслідок суворості. Вказаним спростовано доводи касаційних скарг потерпілої та захисника ОСОБА_8 про невідповідність призначеного ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого ними та їх особам.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2014 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги захисника ОСОБА_8 щодо засудженого ОСОБА_5, прокурора та потерпілої ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвала набуває чинності з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13