Єдиний унікальний номер № 285/4135/14-к
Провадження № 1-кп/0285/24/15
В И Р О К
16 лютого 2015 року
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Житомирської області, Новоград-Волинського району, с Маковиці, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, фізичної особи-підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше несудимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, -
ОСОБА_5 обвинувачується у грубому порушенні законодавства про працю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що у відповідності до вимог ст.ст. 24, 24-1 КЗпП України при використанні найманої праці вона повинна укласти трудовий договір з найманим працівником в письмовій формі і зареєструвати його в Державному центрі зайнятості України за місцем свого проживання в 7-денний термін з моменту фактичного допущення працівника до роботи, діючи умисно, в порушення вказаних норм закону, в усній формі домовилася про працевлаштування ОСОБА_7 і фактично допустила його до роботи по здійсненню вантажних перевезень по Україні, не укладаючи та не реєструючи трудовий договір в письмовій формі, як того вимагає закон.
ОСОБА_5 , як фізична особа-підприємець, згідно усної домовленості із ОСОБА_7 , допустила останнього до роботи по здійсненню вантажних перевезень паливовозом по Україні з 13 серпня 2012 року по початок травня 2013 року без нормованого графіка роботи, без визначених вихідних, за що ОСОБА_5 мала здійснювати оплату праці ОСОБА_7 за домовленістю, в залежності від фактичного обсягу виконаних робіт, але не менше мінімальної заробітної плати встановленої на початок звітного року, без проведення достовірного обліку виконуваної останнім роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, чим ОСОБА_5 порушила ч. 2 ст. 30 Закону України Про оплату праці.
Внаслідок грубого порушення вимог ч. 6 ст. 24. ст. 24-1 Кодексу Законів про працю України, ч. 2 ст. 30 Закону України Про оплату праці, ст.ст. 43,45,46 Конституції України, дії ОСОБА_5 потягли за собою істотне порушення трудових та конституційних прав потерпілого, а саме права на працю шляхом укладення трудового договору, права на зарахування відпрацьованого часу в трудовий стаж працівника, права на матеріальне забезпечення в порядку страхування в старості, а також у випадку хвороби, повної чи часткової втрати працездатності, право на відпочинок та належну тривалість робочого часу і оплату праці.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України визнала повністю, дала покази, підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаялася у скоєному.
Покази обвинуваченої ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що будь-яких претензій до обвинуваченої не має, цивільний позов не заявляв, не наполягає на суворому покаранні обвинуваченої.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченою не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_5 роз`яснено.
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченої ОСОБА_5 та її умисні дії , які виразились у грубому порушені законодавства про працю кваліфікує за ч. 1 ст. 172 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
Обвинувачена раніше несудима, вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, вину визнала, щиро розкаялася у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, потерпілий не наполягає на суворому покаранні.
Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченій покарання у вигляді штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 172 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: