11-сс/775/222/2015(м)
263/7457/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 червня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 22 червня 2015 року було затримано ОСОБА_6 ..

За № 0000511 кримінальне провадження 22 червня 2015 р. внесено до ЄРДР.

23 червня 2015 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що у квітні 2015 року вона увійшла в створену невстановленою досудовим розслідуванням особою терористичну організацію, так звану «Донецьку Народну Республіку», із метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, і на протязі з квітня 2015 року до моменту затримання 22 червня 2015 року, під керівництвом невстановленої досудовим слідством особи, брала активну участь у підготовці та здійсненні даною організацією низки злочинів, а саме ОСОБА_6 , використовуючи номер телефону мобільного зв`язку НОМЕР_1 передавала зібрану інформацію щодо розташування та переміщення підрозділів, залучених до проведення АТО, особам з числа терористів «ДНР» - ОСОБА_8 , що використовує позивний « ОСОБА_9 », яка займає посаду, в так званому Міністерстві інформації «ДНР» та здійснює збір даних щодо переміщення українських військ. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, починаючи з квітня 2015 року до моменту затримання 22 червня 2015 року, становиться одним із учасників терористичної організації «ДНР», а саме корегувальником та інформатором терористичної організації «ДНР». Так, ОСОБА_6 у вказаний період часу, знаходячись у м. Маріуполі, більш точне місце знаходження під час досудового слідства не встановлено, здійснювала цілеспрямований збір та передачу іншим учасникам терористичної організації «ДНР» з власного мобільного телефону «Самсунг» GT-Е1200 з номером НОМЕР_1 деталізованих даних про позиції, переміщення, дислокацію, кількість та вид озброєння військовослужбовців та військової техніки Збройних сил України, що беруть безпосередню участь в антитерористичній операції у Донецькій області, безпосередньо у м. Маріуполі та прилеглих територіях, для подальшого використання іншими учасниками терористичної організації «ДНР» даної інформації у веденні терористичної діяльності проти органів державної влади та військових підрозділів України. При цьому ОСОБА_6 усвідомлювала, що терористична організація, учасником якої вона є, діє на території України незаконно.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в участі у терористичній організації та іншому сприянні діяльності терористичної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 червня 2015 року відмовлено в задоволені клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Донецькій області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 ..

Прокурор подав апеляцію, в якій вказує, що слідчий суддя істотно порушив кримінальне процесуальне право, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що вчинення ОСОБА_6 злочину підтверджується вагомими зібраними у кримінальному провадженні доказами. Зазначає, що наявні ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, продовження кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Вважає, що перебуваючи на волі та усвідомлюючи підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину ОСОБА_6 може сховатися від суду і слідства на тимчасово окупованій території. Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляції, захисника ОСОБА_7 та підозрювану ОСОБА_6 , які вважали ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали, що стосуються застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ст. 183 ч. 1 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Ст. 194 ч. 2 КПК України встановлено, що слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, серед яких наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, який погоджує колегія суддів, про відсутність наявності вагомих доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, в якому її підозрюють та про те, що стороною обвинувачення не було доведено обґрунтованість підозри щодо вчинення останньою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-3 ч. 1 КК України.

Доводи апеляції про обґрунтованість підозри спростовуються матеріалами провадження. Так, до клопотання додано копію протоколу огляду нетбука від 24.06.2015 р., в якому не зазначено звідки цей нетбук потрапив до слідчого, який проводив огляд вказаного нетбука, підпис підозрюваної в даному протоколі відсутній, в протоколі взагалі не зазначено де проводився огляд нетбука. Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор пояснив, що нетбук було вилучено під час огляду місця мешкання підозрюваної, який проводився 22.06.2015 р., а протокол огляду нетбука датований 24.06.2015 р., коли підозрювана вже знаходилась під вартою, її підпис у протоколі огляду нетбука також відсутній. (а.п. 29-30).

В апеляції як на доказ обґрунтованості підозри прокурор посилається на протокол допиту підозрюваної, але до клопотання долучено протокол, з якого вбачається, що під час допиту підозрюваної застосовувалась цифрова ФОТОкамера, а на останній сторінці вказаного протоколу зазначено, що проведено відеозйомку за допомогою цифрової ВІДЕОкамери, при цьому сам текст показань підозрюваної в наданом стороною обвинувачення протоколі допиту підозрюваної відсутній. (а.п. 18-21) Під час апеляційного розгляду вказаний протокол допиту підозрюваної прокурором також не було надано. Вказаний протокол містить в собі суперечності, так в ньому зазначено, що допит розпочато о 17 год. 35 хв., допит закінчено о 18 год. 30 хв., в цьому ж протоколі зазначено, що відеозапис почато в 17 год. 40 хв., відеозапис закінчено в 18 год. 10 хв.

Ніяких інших доказів на обґрунтування підозри ані під час розгляду клопотання слідчим суддею, ані під час розгляду апеляційної скарги стороною обвинувачення не надано.

Також слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що стороною обвинувачення взагалі не були наведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Що стосується доводів апеляції про те, що підозрювана може сховатися від суду і слідства на тимчасово окупованій території «ДНР», то колегія суддів відмічає наступне, підозрювана зареєстрована та фактично мешкає в м. Маріуполі Донецької області, мешкає з чоловіком та його матір`ю, офіційно працевлаштована в м. Маріуполі Донецької області, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваної саме в м. Маріуполі Донецької області.

Крім того Наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 22.01.2015 р. № 27 ог затверджено Тимчасовий порядок

контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у

межах Донецької та Луганської областей.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначений прокурором в апеляції ризик переховування в даному провадженні не доведений.

Беручи до уваги, що врахування стану здоров`я підозрюваного при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має важливе значення для забезпечення гарантування права особи на свободу і права на життя, колегія суддів враховує стан здоров`я підозрюваної, яка одразу після звільнення була госпіталізована та проходила стаціонарне лікування, на час розгляду апеляційної скарги продовжує амбулаторне лікування, що підтверджується відповідними медичними документами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд правильно прийшов до висновку про відмову в обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 червня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді: