1-кп/243/280/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000365 (№ 1-кп/243/280/2015) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, холостого, неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ІНПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаївка Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, холостого, неповнолітніх дітей не має, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , ІНПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,

кожного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 3 КК України за наступних обставин.

07.02.2015 року, близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , знаходячись біля дачної ділянки садового товариства «Мічуринець», що розташована по вулиці Ювілейній у місті Миколаївка міста Слов`янська Донецької області, побачили металеву бочку, що належить ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник корисливий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний, корисливий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 07.02.2015 року, близько 16 години 00 хвилин, у вказаному місці, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли завадити скоєнню кримінального правопорушення, через паркан незаконно проникли на територію вказаної дачної ділянки, де діючи умисно у групі осіб, з корисливих мотивів, таємно викрали чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме металеву бочку вартістю 638 гривень 89 копійок, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втекли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 638 гривень 89 копійок.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, суду пояснив наступне: 07.02.2015 року він разом із своїм другом ОСОБА_5 відвідали належний його родині дачний будинок, який знаходиться в садовому товаристві «Мічуринець» м. Миколаївка, з метою взяти обрізки металевої проволоки та іншого металобрухту та здати до прийомного пункту металобрухту, а отримані гроші витратити на власну користь, де побачили, що кимось невідомим був викрадений металевий сарай разом із металевим мотлохом. Коли вони поверталися до дому, то між двором та городом іншої дачної ділянки побачили металеву бочку і вирішили її вкрасти. Вони у двох витягли металеву бочку та завантажили її на найнятий автомобіль, потім відвезли до приймального пункту металобрухту, де здали на металобрухт. Водію та приймальнику він повідомив про те, що бочка є його власністю. За бочку вони отримали близько 300,00 грн., які поділили наступним чином: 100 грн. передали водію, по 100 грн. залишили собі. Отримані гроші він витратив на власну користь. Зараз він розкаюється у вчиненому, жалкує про те, що так сталося, більше такого не вчинить.

Підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, дав суду пояснення, які повністю співпадають із викладеним підсудним ОСОБА_4 , також розкаюється у вчиненому та жалкує про те, що так сталося, більше такого не вчинить.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в який просить суд розглянути кримінальне провадження за його відсутності, від участі в судових дебатах відмовився, матеріальних претензій до кожного з підсудних немає.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визначив об`єм обсягу доказів, обмежившись допитом підсудного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в суді не оспорювали фактичних обставин справи та їх показання не суперечать фактичним обставинам справи та дослідженням в судовому засіданні письмових доказів по справі.

Таким чином, крім визнання кожним з підсудних своєї вини у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вина підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

· витягом з кримінального провадження № 0000365, з якого слідує, що 10.02.2015 року було внесено до ЄРДР інформація про реєстрацію кримінального провадження по заяві ОСОБА_6 про викрадання металевих виробів з його дачної ділянки;
· протоколом огляду місця події від 26.02.2015 р. - ділянки місцевості в садовому товаристві «Мічуринець» по вул. Ювілейній у м. Миколаївка, з якого слідує, що пошкоджень огорожі та хвіртки не виявлено;
· протоколом огляду місця події від 11.02.2015 р. - ділянки по АДРЕСА_4 , з якого слідує, що під час огляду місця події була виявлена металева бочка обсягом 300 л.;
· протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2015 року, з якого слідує, що ОСОБА_7 серед фотознімків 4-х осіб впізнав фотознімок ОСОБА_4 як особи, якої допомагав відвести до приймального пункту металобрухту металеву бочку;
· протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2015 року, з якого слідує, що ОСОБА_7 серед фотознімків 4-х осіб впізнав фотознімок ОСОБА_5 як особи, якої допомагав відвести до приймального пункту металобрухту металеву бочку;
· протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2015 року, з якого слідує, що ОСОБА_8 серед фотознімків 4-х осіб впізнала фотознімок ОСОБА_4 як особи, яка продала їй металеву бочку;
· протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2015 року, з якого слідує, що ОСОБА_8 серед фотознімків 4-х осіб впізнала фотознімок ОСОБА_5 як особи, яка продала їй металеву бочку;
· висновком товарознавчої експертизи без дати та номера, з якого слідує, що ринкова вартість металевої бочки на 300 літрів товщиною металу близько 4 мм, висотою 70-80 см., діаметром 50 см. складає 638,89 грн.
· протоколом проведення слідчого експерименту від 26.03.2015 року, з якого слідує, що підозрюваний ОСОБА_5 на місці події розповів та показав за яких обставин він разом із ОСОБА_4 викрав 07.02.2015 року металеву бочку;
· постановою про визнання металевої бочки речовим доказом.
Аналіз викладених доказів у їх сукупності переконує суд у тому, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище і дії кожного з них правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 3 КК України.
Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як пом`якшуючу покарання обставину суд враховує щире каяття підсудного ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин обтяжуючих покарання підсудного ОСОБА_4 не виявлено, при цьому суд не визнає обтяжуючою покарання обставиною вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, так, як ця обставина є кваліфікуючою ознакою вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Як особа, ОСОБА_4 є осудним, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікарів-психіатрів та лікарів-наркологів не перебуває, не працює, раніше не судимий.

Суд, призначаючи покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винного, вищезазначених обставин справи, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та позиції потерпілого, який не має до підозрюваних матеріальних претензій, суд дійшов висновку, що підсудному Сорока потрібно призначити покарання, яке є мінімальним за санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, а перевиховання та виправлення підсудного ОСОБА_4 можливі без відбування ним покарання, тому вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як пом`якшуючу покарання обставину суд враховує щире каяття підсудного ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин обтяжуючих покарання підсудного ОСОБА_5 не виявлено, при цьому суд не визнає обтяжуючою покарання обставиною вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, так, як ця обставина є кваліфікуючою ознакою вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Як особа, ОСОБА_5 є осудним, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікарів-психіатрів та лікарів-наркологів не перебуває, не працює, раніше не судимий.

Суд, призначаючи покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винного, вищезазначених обставин справи, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та позиції потерпілого, який не має до підозрюваних матеріальних претензій, суд дійшов висновку, що підсудному ОСОБА_9 потрібно призначити покарання, яке є мінімальним за санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, а перевиховання та виправлення підсудного ОСОБА_5 можливі без відбування ним покарання, тому вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази: металеву бочку, яку передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 після набуття вироком чинності - повернути його власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Потерпілому роз`яснено його право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Судових витрат по справі немає.

Запобіжний захід як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання за ст.185 ч.3 КК України у виді 3 (ТРЬОХ) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 (ОДИН) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, поклавши на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання за ст.185 ч.3 КК України у виді 3 (ТРЬОХ) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 (ОДИН) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, поклавши на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази: металеву бочку, яку передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути його власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1