Справа №11a-402
2007 року Головуючий
у 1 -й інстанції - Яковлев
185 ч.2,130 ч. 1 Доповідач
АПЕЛЛЯЦИОННОЙ СУД
КИРОВОГРАДСЬКОЙ ОБЛАСТИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007 року.

Судова палата у кримінальних справах
апеляційного суду Кіровоградської

області в складі:

Головуючого - Драного О.П.

Суддів - Палічука А.О., Олексієнко І.С.

За участю прокурора - Замороз О.Р.

Адвоката - ОСОБА_3.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді кримінальну справу за апеляцією
прокурора Ленінського району
м. Кіровограда, засудженої ОСОБА_1,
на вирок Ленінського
районного суду м. Кіровограда від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яким:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, росіянка, освіта середньо-технічна, не працююча,
така, що не має судимості на підставі ст.89 КК України,

- засуджена за ст.185 ч.2 КК України до З років
позбавлення волі; за ст.130 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі
ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення остаточно призначено покарання ОСОБА_1
З роки позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3866 грн.40 коп.

Суд
визнав винною ОСОБА_1 в тім, що вона ІНФОРМАЦІЯ_3 року в М.Кіровограді,
знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_6, повторно викрала майно яке належало
потерпілій ОСОБА_2, а саме: гроші в сумі 1500 грн. 70 доларів США, золоті
вироби, промислові, продовольчі та господарчі товари, заподіявши потерпілій
матеріальні збитки на суму 3919 грн.40 коп.

Перебуваючи на
диспансерному обліку стосовно туберкульозу легень ОСОБА_1, які відносяться до
особливо небезпечних інфекційних хвороб, що є небезпечним для життя людини та
достовірно знаючи, що свою хворобу завагітніла, до закладів охорони здоров'я не
зверталась, від диспансерного лікування відмовилась, народила дитину, якій
поставлено діагноз -гемофілія. Для профілактичного лікування ОСОБА_1. з сином
та дочкою

ОСОБА_4, яка
хворіє на гломерулонефрит, була направлена в дитячу лікарню, однак ОСОБА_1
незважаючи, що є хворою на туберкульоз, свідомо поставила своїх дітей з
небезпеку зараження інфекційною хворобою, що є небезпечною для їх життя,
забравши дітей, залишила лікарню.

В зміненій
апеляції прокурор ставить питання про зміну вироку, де ставить питання про
перекваліфікацію дій ОСОБА_1 зі ст.185 ч.2 на ч.1 ст.185 КК України, оскільки
кваліфікуюча ознака "повторність" в діях засудженої відсутня, в решті
вирок залишити без змін;

Засуджена
ОСОБА_1просить в своїй апеляції вирок змінити, пом'якшивши їй покарання з
застосуванням ст.75 КК України, а частині її засудження за ст.130 КК України
справу провадженням закрити за відсутністю в її діях складу злочину, оскільки
вона своїх дітей в небезпеку зараження їх туберкульозом не поставила.

Заслухавши
доповідача, прокурора, засуджену ОСОБА_1адвоката ОСОБА_3., які підтримали
апеляції, потерпілу ОСОБА_2, яка просила апеляції залишити без задоволення, а
вирок суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції підлягають
задоволенню частково з наступних підстав.

В
частині крадіжки майна потерпілої ОСОБА_2, суд правильно встановив фактичні
обставини справи, але юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_1 дав невірну.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_1, як повторність крадіжки чужого майна, ні органи
досудового слідства, ні суд в судовому засіданні не прийняли до уваги, що
наявність судимості у ОСОБА_1 за вироком суду від ІНФОРМАЦІЯ_4 року згідно
ст.55 ч.1 п.5 КК України (в редакції 1960 року) погашена, а тому дії ОСОБА_1
слід перекваліфікувати з ч.2 на ч.1 ст.185 КК України, оскільки кваліфікуюча
ознака-повторність в її діях відсутня.

Кваліфікуючи дії
ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КК України, як свідоме поставлення іншої особи в
небезпеку зараження невиліковною інфекційною хворобою, що є небезпечною для
життя людини, органи досудового слідства послались на Наказ МОЗ України від
19.07.1995 року №133, що туберкульоз відноситься до особливо небезпечних
інфекційних хвороб.

Згідно справки
Кіровоградського обласного протитуберкульозного диспансеру ОСОБА_1 дійсно з
ІНФОРМАЦІЯ_5 року по ІНФОРМАЦІЯ_6року перебуває на диспансерному обліку в
Кіровоградському міському протитуберкульозному диспансері з приводу
туберкульозу легень. Діти ОСОБА_1 дійсно хворіють: син ОСОБА_5 - гемофілія,
гіпербілірубінемія новонароджених, донька ОСОБА_4 хворіє на гломерулонефрит,
(а.с.171)

Як пояснила
ОСОБА_1 наявність у неї захворювання на хронічну чи гостру форму туберкульозу у
неї не виявлено, а тому вона не усвідомлювала, що наявність у неї захворювання
на туберкульоз є небезпечною для життя її дітей.

Колегія суддів
вважає, що відмова від лікування ОСОБА_1 від туберкульозу не є підставою для
кваліфікації її дій за ст.130 ч.1 КК України,

2

а тому вирок в
цій частині слід скасувати, справу провадженням закрити за відсутністю в її
діях складу злочину на підставі ст.6 п.2 КПК України.

Призначаючи
покарання ОСОБА_1, колегія суддів на підставі ст.65 КК України враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, від якого тяжких наслідків не наступило, обставини
скоєного злочину, злочин скоєно в ІНФОРМАЦІЯ_7 році, дані про її особу та
вважає, що їй необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

З підготовчої
частини вироку необхідно виключити вказівку суду про наявність у ОСОБА_1
судимості, оскільки вони згідно ст.55 КК України (в редакції 1960 року) погашені.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Змінену
апеляцію прокурора Ленінського району, апеляцію засудженої ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Вирок
Ленінського районного суду м. Кіровограда стосовно ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1
року - змінити.

Перекваліфікувати
дії ОСОБА_1 з ч.2 на ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання -
позбавлення волі строком на 1 рік.

В
частині засудження ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КК вирок скасувати, справу
провадженням закрити за відсутністю в її діях складу злочину, на підставі ст.6
п.2 КПК України.

Виключити з
підготовчої частини вироку вказівку суду про наявність у ОСОБА_1 судимості.

В решті цей вирок залишити без змін.

Головуючий -
підпис

Судді - підписи

Згідно
оригіналу:

Суддя
апеляційного суду А.О.Палічук