Справа № 10-23/2011Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: санкціяДоповідач Годун В.А.
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі

головуючогоОСОБА_2,
суддівОСОБА_3,
ОСОБА_4,
з участю прокурораОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні 3 лютого 2011 року матеріали справи за апеляцією прокурора на постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 січня 2011 року,

установила:

Цією постановою відмовлено у задоволенні подання слідчого про продовження строків тримання під вартою
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, не зареєстрованого, раніше судимого, обвинувачуваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні повторно 23 жовтня 2010 року крадіжки майна з автомобіля «БМВ», який належить ОСОБА_7 загальною вартістю 3300 грн.

Відмовляючи у задоволенні подання слідчого, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість, непереконливість і неповноту зазначених у поданні та наведених слідчим у судовому засіданні причин збереження раніше обраного запобіжного заходу, неможливості направлення справи до суду і продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою.

В апеляції прокурор просить скасувати постанову суду і направити справу на новий судовий розгляд у звязку з тим, що судом не взято до уваги усі обставини скоєного злочину і особу обвинувачуваного, які є підставами для продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою. Прокурор вважає, що обставинами, які підтверджують неможливість закінчення розслідування справи є необхідність проведення дактилоскопічної експертизи і обшуку за місцем проживання обвинувачуваного. Зміна запобіжного заходу на його думку неможлива, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, не має постійного місця проживання і не працевлаштований, і отже, перебуваючи на волі може ухилитись від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень.

Вислухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1651 КПК України з урахуванням розяснень п. 20 постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства»від 25 квітня 2003 року N 4 у постанові суду про відмову у продовженні строку тримання під вартою мають бути зазначені підстави і мотиви прийнятого рішення.

Суд першої інстанції, відмовляючи у продовженні строків тримання ОСОБА_6 під вартою у звязку з необґрунтованістю, непереконливістю і неповнотою доводів подання і пояснень слідчого у судовому засіданні, не зазначив у мотивувальній частині постанови у чому полягає їх необґрунтованість і непереконливість, зокрема у частині доводів подання про необхідність проведення дактилоскопічної експертизи у справі, предявлення обвинувачення і проведення інших слідчих дій.

Зазначене порушення ч. 2 ст. 1651 КПК України перешкодило суду першої інстанції повно та всебічно розглянути справу і постановити законну, обґрунтовану і справедливу постанову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції допущене істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, у звязку з чим відповідна постанова суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд у той же суд, але в іншому складі.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 січня 2011 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд, але в іншому складі.

Головуючий

Судді