Справа № 466/877/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/346/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 листопада 2012 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 7.10.2010 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Адміністрація Личаківської виправної колонії № 30 УДПСУ у Львівській області спільно з спостережною комісією Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Львівської області звернулися до суду з клопотанням про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт, покликаючись на те, що засуджений відбув ? строку покарання, двічі заохочувався адміністрацією установи, виконує вимоги адміністрації, у 2014 році закінчив ЛПЦ (30) та здобув кваліфікацію столяра будівельника третього розряду, позитивно реагує на заходи впливу, керівник ТзОВ Кам`янко-Бузького комбікормового заводу зобов`язався працевлаштувати такого на посаду підсобного робітника.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2015 року в задоволенні подання Личаківської виправної колонії № 30 УДПСУ у Львівській області відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання Личаківської виправної колонії № 30 УДПСУ у Львівській області задоволити. Покликається на те, що при розгляді клопотання не було розглянуто матеріали його кримінальної справи, не враховано те, що він є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, пенсіонером, ветераном праці, позитивні характеристики адміністрації ЛВК № 30, клопотання роботодавця.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 має сім судимостей, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, вчинив нові злочини, за які відбуває покарання у Личаківській ВК № 30, раніше звільнявся умовно-достроково з місць позбавлення волі, адміністративною комісією установи 26 червня 2014 року ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення. Наявність у засудженого ОСОБА_7 двох заохочень, на думку суду першої інстанції, не свідчить про те, що він став на шлях виправлення за такий короткий термін.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

Так, відповідно до ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, а також фактично відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 р. Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновок про можливість застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженого повинен грунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при розгляді подання не було досліджено матеріали його особової справи не заслуговують на увагу, так як, розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд всебічно дослідив всі характеризуючи дані особи, надані адміністрацією виправної колонії.

Доводи засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про можливість заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке є непереконливими, оскільки з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, перевірених матеріалів справи, колегія суддів не вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4