Справа
№ 1-71/08
звільнення від кримінальної відповідальності
закриття кримінальної справи
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тітова М.Б.
з участю прокурора Ступака Д.В.
підсудного ОСОБА_1
розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Богуславі кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Павлівка, Канівського району, Черкаської області,
громадянина України, українця, освіта вища юридична (бакалавр), не одруженого,
працюючого начальником ІТУ Канівського МРВ УМВС України АДРЕСА_1,
зареєстрованого в с. Павлівка, Канівського району, Черкаської області, раніше
не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.
384 ч. 2 КК України, -
ОСОБА_1 обвинувачувався органом досудового слідства у вчиненні злочину
передбаченого ст. 384 ч.2 КК України, а саме в тому, що він як свідок, будучи
попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих
показань, дав завідомо неправдиві показання під час провадження досудового
слідства у кримінальній справі №54-554, поєднані з обвинуваченням у тяжкому
злочині, а також вчинені з корисливих мотивів.
судовому засіданні під час судового слідства прокурор Ступак Д.В. пред'явлене
ОСОБА_1 обвинувачення по ст. 384 ч.2 КК України змінив у відповідності до
порядку встановленого ст. 277 КПК України.
пред'явлене нове обвинувачення, згідно якого він обвинувачується в тому, що він
як свідок дав завідомо неправдиві показання під час провадження досудового
слідства, поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині.
Злочин вчинено за наступних обставин.
21.12.2003 року слідчим прокуратури Богуславського району
Київської області Вишнівським І.В. за заявою ОСОБА_3 порушена кримінальна
справа № 54-554 за фактом незаконних дій щодо нього 08.12.2003 року зі сторони
працівників Богуславського РВ ГУ МВС України в Київській області та спричинення
йому тілесних ушкоджень за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК
У ході досудового слідства у кримінальній справі № 54-554
слідчим прокуратури Богуславського району Київської області Вишнівським І.В.
20.02.2004 року допитано як свідка студента 4 курсу Богуславського
гуманітарного коледжу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Будучи попередженим під підпис на протоколі його допиту
про кримінальну відповідальність як свідок за дачу завідомо неправдивих
показань за ст. 384 КІС України, і після роз'яснення йому слідчим наслідків
дачі свідком завідомо неправдивих показань, ОСОБА_1 в приміщенні прокуратури
Богуславського району Київської області за адресою: Київська область, м.
Богуслав, вул. Франка. 12-а, у період з 11 год. 42 хв. до 13 год. 11 хв.
20.02.2004 року дав завідомо неправдиві показання, про те, що 08.12.2003 року
на початку 22 години, після того, як працівники міліції Кушка І.П., Ращенко
Я.Л., Тараненко І.М. привезли його в Богуславський РВ ГУ МВС України в
Київській області за адресою: Київська область, м. Богуслав, вул. Франка, 12,
для дачі пояснення за фактом продажу ним мобільного телефону ОСОБА_3, його
завели до службового кабінету № 18 начальника ВКР Богуславського РВ ГУ МВС
України в Київській області ОСОБА_4, де старший лейтенант міліції ОСОБА_4
протягом приблизно 30 хв. в присутності інших міліціонерів розпитував його про
обставини продажу ним ОСОБА_3 мобільного телефону, ображав його нецензурними
словами, а також наніс йому 3-4 удари рукою в область правої частини голови,
звинувативши тим самим працівника міліції ОСОБА_4 у перевищенні влади і
службових повноважень працівника міліції, що супроводжувалося насильством,
болісними і такими що ображають гідність потерпілого діями, тобто у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
У жовтні 2006 року ОСОБА_1 був прийнятий на службу в МВС
України і призначений на посаду дільничного інспектора Канівського МРВ ГУ МВС
України в Черкаській області, змінив свої показання.
У ході подальшого слідства у кримінальній справі №
54-554, ОСОБА_1 під час його додаткових допитів як свідка 10.01.07 та
24.01.2008 року в приміщенні прокуратури Київської області за адресою: м. Київ,
бульвар Лесі Українки, 27/2, будучи як свідок попереджений про кримінальну відповідальність
за дачу завідомо неправдивих показів за ст. 384 УК України, змінив свої
показання і почав давати показання які зводилися до того, що ввечері 08.12.2003
року ОСОБА_4 і інші міліціонери в приміщенні Богуславського РВ ГУ МВС України в
Київській області ніякого фізичного насильства до нього не застосовували, не
били його, і що 20.02.04 він з особистої зацікавленості уникнути
адміністративної відповідальності, дав як свідок завідомо неправдиві показання,
стверджуючи, що 08.12.03 ОСОБА_4 ображав його нецензурними словами, наносив
йому удари руками в області голови.
Таким чином, своїми умисними діями, які проявилися в
тому, що він як свідок, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за
дачу завідомо неправдивих показань, дав завідомо неправдиві показання під час
провадження досудового слідства у кримінальній справі № 54-554, поєднані з
обвинуваченням у тяжкому злочині, ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.
Будучи допитаним в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого
ч.2 ст. 384 КК України визнав і пояснив, що він під час досудового слідства в
кримінальній справі, що була порушена по факту незаконних дій вчинених
працівниками міліції щодо ОСОБА_3 20 лютого 2004 року дав неправдиві показання
про те, що працівник міліції ОСОБА_4 застосовував до нього насильство. Такі
покази він дав будучи під впливом осіб, які відбували покарання в ІТУ
Богуславського РВ ГУ МВС України в Київській області та порадили йому говорити
неправду. Він мав намір уникнути адміністративної відповідальності. На даний
час він щиро кається, розуміє, що поступив неправильно і просить врахувати його
послідуючу правомірну поведінку та звільнити від кримінальної
В судовому засіданні захисник інтересів підсудного
ОСОБА_2 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності у відповідності до ст. 48 КК України у зв'язку із зміною обстановки та про
закриття кримінальної справи № 47-969 щодо нього, посилаючись на те, що під час
допиту 20.02.2004 року при розслідуванні кримінальної справи №54-554 ОСОБА_1
навчався на 4-му курсі Богуславського гуманітарного коледжу ім.
І.С.Нечуя-Левицького, а після цього був призваний до лав Української Армії, де
проходив службу у внутрішніх військах.
Після служби в армії ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до
органів внутрішніх справ України і з жовтня 2006 року працював дільничним
інспектором Канівського міськрайвідділу УМВС України в Черкаській області.
За добросовісне відношення до виконання службових
обов'язків неодноразово заохочувався керівництвом підрозділу, в якому проходить
З червня 2008 року призначений на посаду начальника
ізолятору тимчасового утримання Канівського міськрайвідділу УМВС України в
Черкаській області, що є підвищенням по службі і свідчить про його належне
виконання своїх службових обов'язків.
Кримінальна справа №47-969 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, щодо ОСОБА_1 порушена була 21.02.2008
року, тобто через чотири роки після дачі ним неправдивих показів.
Ні під час досудового слідства, ні в послідуючому
завідомо неправдиві покази ОСОБА_1 не були використані для притягнення
будь-кого із посадових осіб, на яких він вказував, як на осіб, що вчинили
тяжкий злочин, до кримінальної відповідальності.
Тобто, такі його завідомо неправдиві покази ніяких
наслідків за собою не потягнули, що зменшує якимось чином суспільну
небезпечність діяння.
ОСОБА_1, як студент та молода особа, на час дачі
неправдивих свідчень не в повній мірі орієнтувався в тому, а чи є його
свідчення в повному розумінні обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні останнім
Відповідно до теорії кримінального права України, що є
базою для прийняття кримінального кодексу України, вказаний злочин вважається
закінченим з моменту настання офіційної можливості використання неправдивих
показів у процесі доказування, бо з їх врахуванням вже можуть прийматися
процесуальні рішення.
справі №54-554 20.02.2008 року досудовим слідством винесена постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_4 (саме його
„звинувачував" ОСОБА_1 у вчиненні тяжкого злочину) по епізоду перевищення
ним службових повноважень щодо ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу
злочину, що свідчить про відсутність наслідків завідомо неправдивих показів
ОСОБА_1, що знову ж таки зменшує його суспільну небезпечність.
Відповідно до ч. 3 ст.12 КК України злочин, передбачений
ч.2 ст.384 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
вчинив вперше, вчинив його, не обдумавши до кінця своїх дій, не надавши їм
належної оцінки, так як не мав на той час для цього відповідного світогляду.
ОСОБА_1 підпадає під дію ст.48 КК
України, тобто щодо нього судом може бути застосована норма кримінального
закону, яка визначає звільнення його від кримінальної відповідальності у
зв'язку із зміною обстановки.
Для цього на момент розгляду вказаної кримінальної справи
існують основні умови (підстави), а саме:
·вчинення злочину підсудним вперше і
злочин передбачений ст. 384 ч.2 КК України відноситься до злочинів середньої
·діяння, яке вчинене підсудним і яке має ознаки злочину, не потягнуло за
собою тяжких наслід­ків.
При наявності вказаних вище підстав вважаю, що
притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного
злочину є недоцільним внаслідок змін обстановки, що настали на момент судового
розгляду вказаної кримінальної справи, а саме: втрата ним суспільної
небезпечності, як особою, що вчинила злочин.
В житті підсудного з моменту дачі ним завідомо
неправдивих показань на протязі 4-х років (з 20.02.2004 р.) сталися неабиякі
зміни і зміни, які свідчать про втрату ним суспільної небезпеки, а саме: - за
цей час ним було закінчене навчання на юридичному відділенні Богуславського
гуманітарного коледжу ім. І.С. Нечуя-Левицького та отримано неповну вищу
юридичну освіту (бакалавра);
· ним була розпочата та закінчена строкова служба в рядах Української Армії;
· після служби в армії він був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ
України, де і проходить службу на цей час ( спочатку дільничним інспектором, а
з червня 2008 р. - начальником ІТУ Канівського МРВ УМВС України в Черкаській
- він дає правильну та об'єктивну оцінку своїй поведінці
в суспільстві, його діяльність
спрямована на боротьбу зі злочинністю та іншими
порушеннями правопорядку.
Все це доводить факт повного виправлення підсудного по
справі і свідчить про вірогідність не-вчинення ним злочинів в майбутньому.
Відповідно до ч.1 ст. 7 КПК України суд вправі звільнити
підсудного від кримінальної відповідальності, коли буде визнано, що на час
розгляду справи в суді внаслідок зміни обстановки вказана особа перестала бути
суспільно небезпечною.
У відповідності до ч. 3 цієї ж статі за наявності
підстав, зазначених у ст.48 КК України, у справах, що надійшли до суду з
обвинувальним висновком, суд у судовому засіданні виносить постанову про
закриття справи.
З урахуванням викладеного захисник підсудного ОСОБА_2
просив звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності.
Д.В. в судовому засіданні в своєму висновку висловив думку, що
підсудний ОСОБА_1 може бути звільнений від покарання за
вироком суду у відповідності

до ч. 4 ст. 74 КК України в разі, якщо судом буде
визнано, що з урахуванням бездоганної

поведінки і сумлінного ставлення до праці ОСОБА_1 на час
розгляду справи в суді не

можна вважати суспільно небезпечною особою.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав за
необхідне задовольнити

клопотання захисника, зважаючи на те, що внаслідок
неправдивих показань ОСОБА_1

йому не було заподіяно будь-якої шкоди та для нього не
настали негативні наслідки. Ніяких

претензій до підсудного ОСОБА_1 він не має.

Суд заслухавши прокурора потерпілого, підсудного та його
захисника, вважає за

необхідне клопотання захисника підсудного ОСОБА_2
задовольнити, виходячи із наступних

підстав.

В судовому засіданні встановлено, що підсудний ОСОБА_1 з
часу вчинення ним

злочину зазнав суттєвих життєвих змін, які характеризують
його лише з позитивної сторони.

За цей час ним було закінчене навчання на юридичному
відділенні Богуславського

гуманітарного коледжу ім. І.С. Нечуя-Левицького та
отримано неповну вищу юридичну освіту

(бакалавра); він пройшов строкову службу в рядах
Української Армії; після служби в армії він був прийнятий на службу в органи
внутрішніх справ України, де і проходить службу на цей час, спочатку дільничним
інспектором, а з червня 2008 року - начальником ІТУ Канівського МРВ УМВС
України в Черкаській області; він дає правильну та об'єктивну оцінку своїй
поведінці в суспільстві, його діяльність спрямована на боротьбу зі злочинністю
та іншими порушеннями правопорядку.

За добросовісне відношення до виконання службових
обов'язків ОСОБА_1 неодноразово заохочувався керівництвом підрозділу, в якому
проходить службу, що підтверджується характеристикою з місця роботи та
похвальними грамотами.

Все вищевикладене доводить факт повного виправлення
підсудного по справі і свідчить про вірогідність не-вчинення ним злочинів в
майбутньому.

Таким чином ОСОБА_1 внаслідок зміни обстановки перестав
бути суспільно

небезпечною особою.

Окрім того під час судового розгляду справи встановлено,
що ні під час досудового слідства, ні в послідуючому завідомо неправдиві покази
ОСОБА_1 не були використані для притягнення будь-кого із посадових осіб, на
яких він вказував, як на осіб, що вчинили тяжкий злочин, до кримінальної
відповідальності.

У кримінальній справі №54-554 20.02.2008 року досудовим
слідством винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_4 по епізоду перевищення ним службових повноважень щодо ОСОБА_1 за
відсутності в його діях складу злочину, що свідчить про відсутність наслідків
завідомо неправдивих показів ОСОБА_1

Тобто, завідомо неправдиві покази, які дав під час
досудового слідства ОСОБА_1, ніяких наслідків за собою не потягнули, що на час
розгляду справи в суді дає достатні підстави вважати, що вчинене ОСОБА_1 діяння
втратило суспільну небезпечність.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України суд вправі звільнити
підсудного від кримінальної

відповідальності, коли буде визнано, що на час розгляду
справи в суді внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння втратило
суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

У відповідності до частини третьої цієї ж статі за
наявності підстав, зазначених у ст. 48 КК України, у справах, що надійшли до
суду з обвинувальним висновком, суд у судовому засіданні виносить постанову про
закриття справи.

Відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила
злочин невеликої або середньої тяжкості,
може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде
визнано, що на час розслідування або розгляду справи в суді внаслідок зміни
обстановки вчинене нею діяння втратило
суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 384 КК України відповідно
до ч. 3 ст. 12 КК України

являється злочином середньої тяжкості.

ОСОБА_1 раніше не притягувався до кримінальної
відповідальності і злочин,

передбачений ст. 384 ч.2 КК України, вчинив вперше, що
підтверджується інформацією

наданою УІТ МВС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 282 КПК України в разі, якщо
під час судового розгляду

будуть установлені підстави для закриття справи,
передбачені ст. 7 цього Кодексу, суд,

вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок
прокурора, своєю мотивованою

ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

Підсудний ОСОБА_1 дав свою згоду на звільнення його від
кримінальної

відповідальності з підстав, передбачених ст. 48 КК
України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 48 КК України,
ст.ст. 7, 282 ч. 1 КПК

України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від

кримінальної відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого ст. 384 ч. 2 КК

України, в зв'язку із зміною обстановки і справу
провадженням закрити.

Речові докази по справі: протокол допиту свідка ОСОБА_1
від 20.02.2004 року

зберігати при справі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 - підписку про
невиїзд - скасувати.

На постанову може бути подано апеляцію до апеляційного
суду Київської області

протягом 15 діб з моменту проголошення через
Богуславський районний суд.

Головуючий суддя: (підпис)