Справа № 461/9213/13-к
Провадження № 1-кп/461/247/13
УХВАЛА

іменем України

02.10.2013 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

при секретарі Бішко В.М..

з участю прокурора Рубцова В.В.

обвинуваченої ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, № 0001132 про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Львова, громадянки України, незакінченою вищою освітою, перебуваючої у декретній відпустці, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимої

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, 04.05.2012 р., маючи умисел на виготовлення завідомо підробленого документа, склала завідомо неправдивий документ, а саме: довідку про доходи № 4/30 від 30.04.2012 р. ПП «Серпанок» в яку власноручно внесла неправдиві відомості про те, що вона працює на посаді менеджера вищевказаного підприємства і в період часу з листопада 2011 року по квітень 2012 року отримала заробітну плату на загальну суму 21600 грн., достовірно знаючи, що працюючи на даному підприємстві вказану заробітну плату не отримувала. Згідно відомостей ГУ ПФУ у Львівській області № 4892/11-16 від 16.05.2013 р. інформація на ОСОБА_1 по ПП «Серпанок» в базі даних системи персоніфікованого обліку відсутня.

Відтак, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України - підробка документу, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією чи іншою особою.

Крім цього, ОСОБА_1, 04.05.2012 року, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа з метою отримання кредитних коштів перебуваючи в приміщенні ПАТ «ВТБ Банку» у м. Львові по вул. Данилишина, 4, під час укладення кредитного договору подала працівнику ПАТ «ВТБ Банк» завідомо підроблену довідку про розмір заробітної плати № 4/30 від 30.04.2012 р., достовірно знаючи, що вказані дані є визначальними при прийнятті рішення про надання чи відмову у наданні банком кредиту, та в подальшому отримала кредит в сумі 23 500,00 грн.

Відтак, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документу.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_1 після роз'яснення суті обвинувачення, визнавши себе винною, підтвердила вищезазначені обставини в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялася та просила суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Обвинувачена та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії обвинуваченої ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, так як вона вчинила підробка документу, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією чи іншою особою; використання завідомо підробленого документу.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 у зв»язку з дійовим каяттям на підставі п. 1 ч.2 ст. 284, ст. 350 КПК України у зв»язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям обвинуваченої.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинила злочини передбачені ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, які згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

У відповідності до ст. 45 КК України звільненню від кримінальної відповідальності підлягають особи, які вперше вчинили злочин невеликої тяжкості, або необережний злочин середньої тяжкості, звільняються від кримінальної відповідальності, якщо особа після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодували завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачена після вчинення злочинів щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочинів. Однак, в судовому засіданні не здобуто та не наведено доказів того, що обвинувачена повністю відшкодували завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Крім того, діяння, вчинені обвинуваченою, та передбачені ч. 1, 4 ст. 358 КК України, відносяться до злочинів з формальним складом, а тому на них не поширюється поняття відшкодування шкоди.

За таких обставин суд приходить до висновку про неможливість задоволення вказаного клопотання захисника обвинуваченої про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 у зв»язку з дійовим каяттям на підставі п. 1 ч.2 ст. 284, ст. 350 КПК України у зв»язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, та вважає за доцільне врахувати вищезазначені обставини при обранні покарання обвинуваченій при ухваленні вироку.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 350 КПК України, ст. 12, 45 КК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 у зв»язку з дійовим каяттям на підставі п. 1 ч.2 ст. 284, ст. 350 КПК України у зв»язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, - відмовити повністю.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Романюк В.Ф.