В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2013 Справа №607/11905/13-к
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Базана Л.Т.

при секретарі - Яцині О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002113 про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1, фактично проживаючого в АДРЕСА_2, раніше несудимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

за участю: прокурора - Ющук О.М., потерпілого - ОСОБА_2, представника потерпілого - ОСОБА_3, обвинуваченого - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Так, 26 травня 2013 року близько 17 год. в обвинуваченого ОСОБА_1, коли він перебував у громадському місці, а саме на території ЗОШ №11, що по вул.Тарнавського у м.Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства відносно ОСОБА_2, реалізовуючи який він, тоді ж і в тому ж місці, маючи на меті показати свою винятковість та розпущеність, пов'язану з неповагою до особи та людської гідності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, а також дотримання правил поведінки у побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, безпричинно розпочав конфлікт із ОСОБА_2, в ході якого, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, наніс потерпілому ОСОБА_2 один удар кулаком правої руки в обличчя, після чого, схопивши даного потерпілого ззаду за одяг, штовхаючи, почав вести його у напрямку будівлі зазначеної вище школи, де підвівши потерпілого до дерев, які ростуть поблизу будівлі школи, обвинувачений ОСОБА_1, продовжуючи свої хуліганські дії відносно потерпілого ОСОБА_2, безпричинно наніс йому один удар ногою в ділянку грудної клітки з правої сторони, завдавши даним ударом фізичного болю.

В результаті злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2, крім фізичного болю, було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою м'яких тканин правого передпліччя, які належать до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_1 було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_2, наданих йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що він, обвинувачений 26 травня 2013 року близько 17 год. за попередньою домовленістю, зустрівся разом ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на території ЗОШ №11, що по вул.Тарнавського у м.Тернополі, де ОСОБА_5 повинна була розмовляти із ОСОБА_2, який підійшов дещо пізніше. Так, під час розмови ОСОБА_5 з потерпілим, йому, обвинуваченому здалось, що ОСОБА_2 її ображає, через що він, ОСОБА_1, підійшовши до потерпілого, де нічого не з'ясовуючи, безпричинно наніс ОСОБА_2 один удар кулаком правої руки в обличчя, після чого, схопивши даного потерпілого ззаду за одяг, штовхаючи, почав вести його у напрямку будівлі зазначеної вище школи, де підвівши потерпілого до дерев, які ростуть поблизу будівлі школи, він, обвинувачений ОСОБА_1, безпричинно наніс йому один удар ногою в ділянку грудної клітки з правої сторони. Надалі, потерпілий ОСОБА_2 почав втікати від нього, де забіг в приміщення магазину, який розташований неподалік від ЗОШ №11.

Обвинувачений ОСОБА_1, визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з'ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з'ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1, суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до злочинів невеликої тяжкості, об'єктивні обставини кримінального провадження, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання негативно не характеризується, а також обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, а також обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом'якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини та щире каяття.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_1 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення ближче до її нижчої межі у виді обмеження волі.

Водночас, суд, з урахуванням пом'якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_1 обставин, відсутність обтяжуючих його обставин, позитивних даних про особу обвинуваченого, його молодий вік, а також позицію потерпілого ОСОБА_2 та його представника, які при призначенні ОСОБА_1 покарання, не настоювали у призначенні його суворим, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п.п. 2-4 ст.76 КК України обов'язки, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_2 було заявлено цивільний позов, уточнений ним в ході судового розгляду, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_1 в його користь 3 686 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 2 000 грн. - моральної шкоди, які слід задовольнити повністю, з урахуванням повного їх визнання обвинуваченим ОСОБА_1, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, у відповідності до ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Приходячи до переконання про задоволення в повному обсязі цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_1 в користь потерпілого ОСОБА_2 матеріальної шкоди, суд виходить із того, що вказана завдана потерпілому матеріальна шкода безпосередньо пов'язана із вчиненням злочинних дій щодо даного потерпілого обвинуваченим, є обґрунтованою матеріальними доказами, а саме квитанціями, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а тому з обвинуваченого ОСОБА_1 слід стягнути в користь потерпілого ОСОБА_2 3 686 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні суми на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, а також враховує моральні страждання потерпілого, що мали місце внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень, що вказані тілесні ушкодження виникли в результаті прямого причинно-наслідкового зв'язку із умисними діями обвинуваченого, а також перенесений потерпілим фізичний біль та негативні наслідки, що настали у зв'язку із цим у виді лікування потерпілого, порушенні звичних життєвих зв'язків, що створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_1 в користь потерпілого ОСОБА_2 слід стягнути заподіяну внаслідок кримінального правопорушення моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 до обвинуваченого ОСОБА_1 - задовольнити повністю - стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1 в користь потерпілого ОСОБА_2 3 686 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 2 000 грн. - моральної шкоди.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан