УХВАЛА

Іменем України

4 вересня 2007 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Житомирської області

в складі:

головуючого ФомінаЮ.В.

суддів: Захарчука
СВ., Слісарчук
Я. А.

прокурора Остапука М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Богунського
районного суду м. Житомира від 9 липня 2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України,
освіта неповна середня, не одруженого, раніше неодноразово судимого,

засуджено:

- за ст. 391 КК України - два роки позбавлення
волі.

Відповідно
до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднав не відбуте ним
покарання за попереднім вироком і призначив покарання - чотири роки позбавлення
волі.

Запобіжний
захід до вступу вироку в законну силу залишено попередній -тримання під вартою.

Згідно вироку, ОСОБА_1. відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в
Житомирській виправній колонії №4, вчинив злісну непокору законним вимогам
адміністрації виправної установи за наступних обставин.

03.07.2006р. ОСОБА_1 прибув для відбуття покарання в Житомирську виправну
колонію №4, де був ознайомлений з режимом відбування покарання, однак
систематично його порушував.

19.07.2006р. як злісний порушник режиму утримання ОСОБА_1., постановою
начальника Житомирської виправної колонії №4, узгодженою з спостережною комісією,
був переведений до
приміщення камерного типу

Справа №11-622 Головуючий
у суді 1-ї інстанції Зіневич 1.В.

Категорія ст.
391 КК Суддя-доповідач
Захарчук С.В.

строком на три
місяці.

Після відбуття дисциплінарного стягнення в приміщенні камерного типу,
засуджений ОСОБА_1., продовжував
порушувати режим тримання. Так, 15.11.2006р. ОСОБА_1., будучи здоровим та
забезпеченим необхідним інвентарем, проявив злісну непокору законним вимогам
адміністрації колонії, а саме: в категоричній формі відмовився виконувати
письмове розпорядження виконуючого обов'язки начальника Житомирської Виправної
колонії №4 приступити до виконання накладеного на нього стягнення у вигляді
позачергового чергування по прибиранню малого прогулянкового дворику дільниці
посиленого контролю.

В апеляції ОСОБА_1 просить змінити вирок суду і пом'якшити йому покарання,
вважає, що судом призначено суворе покарання, не враховано, що він не ухилявся
від роботи.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про відсутність підстав для
задоволення апеляцій, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1, у вчиненні злочину, за який
його засуджено, підтверджуються зібраними на досудовому слідстві та
дослідженими під час судового розгляду доказами і ніким з можливих апелянтів не
оспорюється.

Кваліфікація дій
ОСОБА_1, за ст.391 КК України є вірною.

Що ж стосується покарання, призначеного засудженому судом
першої інстанції, то воно, на думку колегії суддів, обрано з додержанням вимог
ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого засудженим злочину,
даних про його особу, та обставин, що обтяжують та пом'якшують покарання.

Підставі для пом'якшення покарання засудженому Кобилянському відсутні,
оскільки воно є справедливим і відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та
даних про його особу. Зокрема, засуджений вже неодноразово притягувався до
кримінальної відповідальності і знову вчинив злочин середньої тяжкості, що
свідчить про те, що він не бажає стати на шлях виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного
суду м. Житомира від 9 липня 2007 року щодо ОСОБА_1. - без зміни.