АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1925/14-к Номер провадження 11-кп/786/202/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою із доповненями обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 13 листопада 2014 року.

У С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонозаводське, Лохвицького району, Полтавської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого,не працюючого, мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.11.2006 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.309, 69 КК України до штрафу на користь держави в розмірі 600 грн., штраф сплачено 22.11.2007 року;
- 18.06.2008 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.309 ч.2 КК України на 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-13.10.2009 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.185 ч.3, 71 КК України на 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 05.07.2012 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.185 ч.3, ст.190 ч.2, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 25.06.2014 по відбуттю строку покарання.
засуджено за ч.2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст. 146 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 189 КК України - 5 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 289 КК України - 10 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь НДЕКЦ УМВС України в Полтавській області витрати по проведенню експертизи в сумі 245 грн. 70 коп.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на його користь матеріальну шкоду в сумі 4000 грн., моральну шкоду в сумі 40 000 гривень.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за кримінальні правопорушення, які ним вчинені за наступних обставин.

Так, 13 липня 2014 року ОСОБА_8 , з особою, щодо якого матеріали справи виділені в окреме провадження, відпочивали на ставку поблизу с. Дрюківщина Лохвицького району. Побачивши там рибалок, які прибули туди на транспортних засобах, серед яких був і ОСОБА_9 , у ОСОБА_8 та особи, щодо якої матеріали справи виділені в окреме провадження, виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою поїздки в м. Київ.

13.07.2014 року близько 20 години ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали справи виділені в окреме провадження, діючи повторно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, маючи при собі ніж невстановленого зразка, з метою заволодіння автомобілем GEELY JL 7162, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 , підійшли до нього та стали розмовляти, при цьому переконали змінити місце риболовлі, на що потерпілий погодився. Потім особа, щодо якої матеріали справи виділені в окреме провадження, став спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 , де з метою заволодіння ключами від автомобіля, дістав ніж та із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я до потерпілого, завдав потерпілому удар ножем в області шиї у місце, де згідно висновку експерта № 101 від 06.09.2014, знаходяться магістральні кровоносні судини такі як ліва та права загальні сонні артерії, ліва та права внутрішні та зовнішні яремні вени з їх крупними притоками, ушкодження яких може спричинити розвиток загрозливих для життя явищ, котрі без надання медичної допомоги закінчуються чи можуть закінчитися смертю та спричинив потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку експерта № 85 від 28.07.2014 легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, після чого незаконно заволоділи транспортним засобом - легковим автомобілем марки GEELY JL 7162 реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 79 440 грн., законним володільцем якого є ОСОБА_9 .

Після вчинення всіх дій щодо незаконного заволодіння легковим автомобілем GEELY JL 7162 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому та дізнавшись від нього про незначну кількість пального в баку, у ОСОБА_8 та особи, щодо якої матеріали справи виділені в окреме провадження, виник умисел на вимагання чужого майна та незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 .

Так, 13.07.2014 року близько 20 години 15 хвилин поблизу с. Дрюківщина Лохвицького району ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали справи виділені в окреме провадження, діючи повторно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, маючи при собі ніж невстановленого зразка та після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, продовжуючи діяти з погрозою вбивства та заподіяння тілесних ушкоджень, які в тій ситуації у безлюдному місці за наявності двох нападників, що мали при собі ножа, потерпілим сприймалися

реально, вимагали від ОСОБА_9 передачі їм коштів на заправку пальним автомобільного баку з метою поїздки в м. Київ, на що потерпілий змушений був погодитися.

Після цього, в тому ж місці і в той же час, ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали справи виділені в окреме провадження, діючи повторно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, маючи при собі ніж невстановленого зразка, всупереч волі потерпілого ОСОБА_9 , який не знав істинних та остаточних намірів останніх, змусили його роздягтися, після чого незаконно помістили до багажного відділення автомобіля GEELY JL 7162, д.н.з. НОМЕР_1 та повезли у невідомому для нього напрямку, незаконно тим самим позбавивши його волі. У багажному відділенні ОСОБА_9 знаходився близько 5 хвилин, поки сам не зумів непомітно для ОСОБА_8 та особи, щодо якої матеріали справи виділені в окреме провадження, вибратися з багажника автомобіля і втекти.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали справи виділені в окреме провадження, діючи повторно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, 13.07.2014 близько 23 години на викраденому раніше легковому автомобілі ОСОБА_9 марки GEELY JL 7162, д.н.з. НОМЕР_1 , приїхали до м. Червонозаводське, Лохвицького району, Полтавської області, де на вул. Леніна неподалік житлового будинку № 11, маючи спільний умисел, направлений на викрадення чужого майна, зокрема пального (бензину), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, шляхом зливу пального із бензобака автомобіля марки ВАЗ 210700-20, д.н.з. НОМЕР_2 , яким володіє ОСОБА_10 , викрали 10 літрів бензину марки А-92 вартістю 15 грн. 50 коп. за один літр, яким заправили раніше викрадений ними автомобіль марки GEELY JL 7162, з метою поїздки до м. Києва, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 155 грн.

Після цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали справи виділені в окреме провадження, діючи повторно, умисно, за попередньою змовою групою осіб, 13.07.2014 р. близько 23 години, перебуваючи на вул. Ватутіна неподалік будинку №46 в м. Червонозаводське, Лохвицького району, Полтавської області, маючи спільний умисел на викрадення чужого майна, зокрема пального (бензину), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, шляхом зливу пального із бензобака автомобіля марки ВАЗ 2101, реєстраційний НОМЕР_3 , яким володіє ОСОБА_11 , викрали 20 літрів бензину марки А-92 вартістю 15 грн. 50 коп. за один літр, який в подальшому заправили у викрадений ними автомобіль з метою поїздки до м. Києва, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 310 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали справи виділені в окреме провадження, діючи умисно, за попередньою змовою, в період з 13.07.2014 по 22.07.2014 з легкового автомобіля марки GEELY JL 7162, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким володіє ОСОБА_9 таємно, повторно, протиправно викрали авто магнітолу «GEELY» оціночною вартістю 4 000 грн. та сонцезахисні окуляри вартістю 100 грн., реалізувавши в подальшому авто магнітолу невстановленим слідством особам в м. Києві, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4 100 грн.

На вирок суду обвинуваченим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , визнаючи свою вину у незаконному заволодінні транспортного засобу та крадіжках бензину потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , вказує про безпідставне його засудження за вимагання грошей, незаконне позбавлення волі та заподіяння насильства при заволодінні транспортним засобом, вчинених за попередньою змовою групою осіб. При цьому, стверджує, що злочини відносно потерпілого ОСОБА_9 він скоював під впливом ОСОБА_12 , який був ініціатором даних злочинів. Також зазначає, що він постійно намагався надати допомогу потерпілому, який отримав ножове поранення, яке він завдав йому неумисно. Крім цього ОСОБА_8 зазначає, що він не позбавляв волі потерпілого, ці дії були вчинені відносно потерпілого саме ОСОБА_12 .
В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_8 також посилається на суворість призначеного покарання, вказуючи на те, що судом 1 інстанції не було враховано, що він страждає на гепатит «С» та потребує лікування, крім того має хронічне захворювання бронхів, перебуває на обліку в тубдиспансері.

В зв`язку з вищевикладеним просив, призначити йому мінімальне покарання.

На апеляційну скаргу обвинуваченого надійшли заперечення від потерпілого ОСОБА_9 , в яких він вважає вирок суду законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 безпідставною.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали принесену апеляційну скаргу, в якій просили за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України провадження закрити, а за іншими статтями Кримінального кодексу призначити мінімальне покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 безпідставними та дослідивши заперечення потерпілого ОСОБА_9 , а також матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , дотримався даних вимог закону.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Судом достовірно встановлено та не оспорюється учасниками судового розгляду, зокрема і самим обвинуваченим, той факт, що саме ОСОБА_8 разом з особою, матеріали провадження відносно якого виділені в окреме провадження, незаконно заволоділи транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 та вчинили крадіжку бензину у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , він заперечує щодо його засудження за незаконне заволодіння транспортним засобом за кваліфікуючими ознакою за попередньою змовою групою осіб та застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, вимагання грошей та незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_9 .

Проте, дані доводи обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції вказав, що саме ОСОБА_13 наніс йому ножове поранення в область шиї з метою заволодіння його транспортним засобом, після того як ОСОБА_8 та ОСОБА_14 дізнались, що в автомобілі відсутній бензин, вони погрожуючи йому ножем, стали вимагати гроші для заправки авто, змусили його роздягтися та помістили його до багажника автомобіля та повезли ОСОБА_9 в невідомому йому напрямку.

Показання потерпілого є послідовними, об`єктивними і не викликають сумнівів у їх достовірності та узгоджуються з іншими доказами наданими стороною обвинувачення.

Зокрема, згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 03.09.2014 та фото таблицями до нього за участю потерпілого ОСОБА_9 , зафіксовано спосіб поміщення і можливість знаходження потерпілого в багажному відділенні автомобіля та як з допомогою саперної лопати йому вдалося відкрити кришку багажника.

Також потерпілий показав механізм нанесення йому ножового поранення, описав ніж, яким було спричинено тілесне ушкодження.

Крім того, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.07.2014 року, згідно якого, вбачається, що ОСОБА_9 на фото №3 упізнав особу, яка спричинила йому ножове поранення та ним виявився обвинувачений ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта №85 від 28.07.2014 на тілі ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у вигляді різаної рани передньої поверхні шиї, яка могла утворитися від дії ріжучого предмета, яким могло бути і лезо ножа, в строк вказаний у постанові та може бути оцінене як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Висновком експерта №101 від 06.09.2014 з урахуванням морфологічної характеристики виявленої на шиї рани та рубця, останні могли утворитися в результаті не менш ніж однократного різання м`яких тканин шиї ріжучою кромкою ріжучого предмету, у тому числі і лезом клинка ножа довжиною 14 -15 см, шириною 2 см, який діяв з достатньою для її утворення силою. Зважаючи на анатомічну локалізацію рани шиї, підекспертний міг знаходитись як в сидячому, так і в стоячому чи лежачому положенні. Нападник, в момент спричинення різаної рани шиї під експертному, міг знаходитись з правого боку останнього. В ділянці шиї, де розташована зазначена різана рана, на відстані від рани, яка вимірюється міліметрами та десятками міліметрів знаходяться магістральні кровоносні судини такі як ліва та права загальні сонні артерії, ліва та права внутрішні та зовнішні яремні вени з їх крупними притоками. Ушкодження зазначених судин може спричинити розвиток загрозливих для життя явищ, котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Суд першої інстанції правильно встановив та обгрунтовано вказав у вироку, що дії обвинуваченого та особи, матеріали справи стосовно якого виділені в окреме провадження, з самого початку носили узгоджений характер: так, спочатку за розмовами вони увійшли в довіру потерпілого, потім переконали його переїхати рибалити в інше місце, де не було людей, таким чином забезпечивши собі безперешкодну обстановку для вчинення злочинів, їх ролі було чітко розподілені і після заволодіння автомобілем, обоє діяли спільно та злагоджено, не учинивши один одному перешкод у вчиненні протиправних дій.

Судово-медичний експерт у своєму висновку зазначив, що з урахуванням морфологічної характеристики виявленої на шиї рани та рубця, останні могли утворитися в результаті не менш ніж однократного різання м`яких тканин шиї ріжучою кромкою ріжучого предмету, у тому числі і лезом клинка ножа довжиною 14 -15 см, шириною 2 см, який діяв з достатньою для її утворення силою.

Районний суд правильно встановив, що удар в область шиї носив цілеспрямований характер, що об`єктивно підтверджується показами потерпілого і висновками експертиз, які є вмотивованими.

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність у нього умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом за кваліфікуючими ознаками за попередньою змовою групою осіб та застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, позбавлення його волі, спростовується наведеними вище доказами, які були належним чином досліджені в судовому засіданні.

Безпідставними є і доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого стосовно того, що він намагався надати медичну допомогу потерпілому при заподіянні тілесного ушкодження.

Ці доводи також спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який заперечив проти них та вказував, що ніхто з нападників не намагався надати допомоги, а навпаки скерували рух автомобіля подалі від населених пунктів, і завдяки лише тому, що він зміг відчинити кришку багажника, втік та залишився живим.

Не заслуговують на увагу і твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність вимагання майна у потерпілого, а в даному випадку коштів для заправки автомобіля.

Судом обгрунтовано звернуто увагу на ті обставини, що сама по собі вимога з боку обвинуваченого передати кошти на заправку автомобіля пальним була протиправною, яка пред`являлась у рішучій формі шляхом погроз, викрикувань та висловлювань в адресу потерпілого нецензурними словами, при цьому обвинувачений розумів, що погроза була доведена до свідомості потерпілого, і він спромігся примусити його робити певним чином, оскільки ОСОБА_9 погодився передати кошти, після чого погрози зі сторони обвинуваченого припинилися.

Поміж тим потерпілий вимогу передати кошти сприймав як реальні погрози, оскільки на той момент він був пораненим, стояв у воді у безлюдному місці, а наявність двох нападників з ножем була для нього дійсністю і створювала небезпеку для його життя та здоров`я у разі ігнорування їх вимог. Так як погрози потерпілим сприймались дійсно та реально, він не мав вибору для відмови у передачі коштів, тому змушений був погодитись на протиправні вимоги щодо передачі грошей, після чого погрози у застосуванні насильства відносно нього на деякий час припинились.

За таких обставин, суд правильно встановив наявність факту вимагання в діях обвинуваченого ОСОБА_8 та особи, матеріали справи стосовно якого виділені в окреме провадження.

Дослідивши наведені вище докази в їх сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів та вірно кваліфікував його дії за ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 185 КК України.

Порушень норм КПК України по справі не виявлено.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про суворість призначеного судом покарання є безпідставними, оскільки відповідно вимогам ст.ст. 65, 70 КК України ОСОБА_8 призначене покарання, яке обране з урахуванням даних про особу засудженого, ступеню тяжкості вчинених ними злочинів та пом`якшуючих покарання обставин, в тому числі на які обвинувачений посилаються в апеляції.

Враховуючи, що обвинувачений неодноразово судимий, останній раз 05 липня 2013 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за корисливі злочини проти власності, що свідчить про його свідоме небажання стати на шлях виправлення, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання.

Саме призначене ОСОБА_8 покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 13 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4