Дата документу Справа № 243/9499/13-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/403/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.240 КК України Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000684 від 04.12.2012 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2014 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костянтинівка, громадянки України, українки, з вищою освітою, працює заступником голови правління ПАТ Слов`янський завод електромонтажних виробів, мешкає у АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачена ОСОБА_6

адвокат ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2014 року щодо неї скасувати та закрити провадження, у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Вказує, що підприємство мало право здійснювати спеціальне користування надрами, це право було отримано внаслідок наявності акту про надання гірничого відводу, який не був скасований та діє до теперішнього часу.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.240 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено обвинувачену від відбування покарання з випробуванням на 2 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Захід забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не застосовувався та не обирався.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена та її захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін.

Вислухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку, ОСОБА_9 будучи службовою особою - директором ДП СГРЕС ЗАТ Укрпрофоздоровниця, діючи навмисно, на виконання укладеного договору 08.12.2011 року між ДП СГРЕС ЗАТ Укрпрофоздоровниця та ДП СКРЦ Слов`янський курорт ЗАТ Укрпрофоздоровниця, перевищуючи свої службові повноваження, вчинивши дії які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, в порушення вимог ст.ст. 38, 39 Закону України Про охорону навколишнього середовища, ст. 17, 19 Кодексу України Про надра, п.п. 3, 4, 9 Положення про порядок надання гірничих відводів затвердженого постановою КМУ №59 від 27.01.1995 року, не маючи правовстановлюючих документів, а саме спеціального дозволу на користування надрами (мінеральних вод), акту про надання гірничого відводу, в період з 01.01.2012 р. по 01.04.2012 р. організувала роботу підприємства з незаконного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення мінеральних вод (хлорі дно-натрієвих розсолів) зі свердловин №№ 3605, 3607, які знаходяться в межах території регіонального ландшафтного парку Слов`янський курорт, розташованого на території м. Слов`янська, який входить до складу природно - заповідного фонду України, внаслідок чого підприємством було видобуто і поставлено ДП СКРЦ Слов`янський курорт ЗАТ Укрпрофоздоровниця - мінеральні води (хлорі дно-натрісвих розсолів) в обсязі 1209 м куб., що спричинило істотну шкоду, яка виражається у заподіянні матеріальних збитків охоронюваним законом інтересам держави в особі Слов`янської міської ради, які згідно розрахунку розмірів відшкодування збитку обумовленого самовільним використанням водних ресурсів при відсутності спеціального дозволу на користування надрами ДП СГРЕС ЗАТ Укрпрофоздоровниця становлять 61973,34 грн., що у сто разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 240 КК України відповідальність за порушення правил охорони надр настає, зокрема, за умови незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, вчинених на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду. Будь яких доказів того, що діяльність ДП Слов`янська ГГРЕС створила небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, вчинена на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду обвинуваченням суду не надано. Незаконність видобування означає, що видобування корисних копалин здійснюється без належним чином оформленого дозволу акта про надання гірничого відводу. З матеріалів справи убачається, що дочірньому підприємству Слов`янська ГГРЕС були надані в постійне користування надра, про що свідчить Акт про надання гірничого відводу № 190 від 07 червня 1999 року наданий безстроково (а.с.146). Стаття 26 Кодексу України "Про надра" містить чіткий перелік підстав припинення права користування надрами, у тому числі закінчення встановленого, строку користування надрами та припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування. Однак відомостей про те, що Держгірпромнагляд приймав рішення про скасування чи анулювання Акту № 190 гірничого відводу від 07.06.1999 року матеріали провадження не містять. Інформаційний лист Держгірпромнагляду в якому зазначено, що Акт № 190 від 07.06.1999 року втратив чинність без вказівки коли це сталося і додатку відповідного рішення не має доказової сили. Згідно до ст.26 КУ Про надра при скасуванні існуючого дозволу, орган, який скасував повинен був прийняти спеціальне рішення про заборону використання надр у відповідності до Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності.

Тому висновок суду щодо втрати чинності гірничого відводу у зв`язку з припиненням дії спеціального дозволу (ліцензії) є помилковим. Отже, чинність дії гірничого відводу в зв`язку з припиненням спеціального дозволу (ліцензії) не припинилась. Посилання експерта на зазначений вище інформаційний лист є хибним з наведених вище підстав. Будь-яких доказів до спростування цих тверджень обвинуваченням не надано. Однак суд не дав цій обставині належної оцінки.

Разом з тим, після надіслання припису про заборону 05 квітня 2012 року видобуток був припинений до отримання нового дозволу, заяву на отримання якого, Слов`янська ГГРЕС надіслала до відповідних органів 24.01.2012 року. Не отримання заборони на користування надрами, або спеціального дозволу на це у відповідності до ч.6 ст.4-1 Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності, якщо у зазначений законом 10-ти денний строк суб`єкту господарювання не наданий або не надісланий документ дозвольного характеру або рішення про відмову у його наданні, то через 10 робочих днів з дня спливу встановленого строку - суб`єкт господарювання має право здійснювати відповідні дії по здійсненню господарської діяльності, або видів такої діяльності. Однак це положення закону не було враховано на досудовому слідстві, та залишено поза увагою судом.

До матеріалів провадження долучені рішення Донецької обласної ради від 23.12.2005 року про створення регіонального ландшафтного парку Слов`янський курорт та проект його створення. Однак надані матеріали не містять відомостей про визначення меж цього парку, затверджених відповідним державним органом. Тому наведені документи носять характер припущення і у відповідності до принципу презумпції невинуватості не можуть бути покладені в основу обвинувачення.

При встановлені розміру шкоди обвинувачення взяло до уваги лише вартість мінеральної води, яка була на думку обвинувачення незаконно використана ДП Слов`янська ГГРЕС для поставки ДП СКРЦ Слов`янський курорт ЗАО Укрпрофздравниця. При цьому не було враховано, що за видобуті природні ресурси ДП Слов`янська ГГРЕС було проведено всі відповідні платежі. Таке твердження ОСОБА_6 обвинуваченням ні чим не спростовано, на що не звернув уваги й суд.

За таких обставин вирок суду щодо ОСОБА_6 не може бути визнаним законним та обґрунтованим, підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю за недоведеністю обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати за недоведеністю обвинувачення.

Кримінальне провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4