УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008
року апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого
- судді Мельничук
Н.М. ,

суддів: Зав'язуна
С. М. та Широкопояса Ю.В.,

з
участю: прокурора Селюченко
І.І.,

потерпілого ОСОБА_1 ,

засудженого ОСОБА_2
,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області суду від 5 грудня 2007
року, яким:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимого,

засуджено:

·
за ч.2 ст. 187 КК
України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

·
за ч.3 ст. 185 КК
України до 3 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_2 призначено покарання у вигляді 9 років
позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк
відбуття покарання ОСОБА_2 вирахувано з
10.09.2006 року із часу його затримання. Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу залишено засудженому без зміни - тримання під вартою.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч.1 ст. 28,
ч.5 ст. 27, ч.2
ст. 187 КК України із застосуванням
ст. 69 КК

України до 4 років позбавлення волі;

- за ч.1
ст. 28, ч.5 ст. 27,
ч.3 ст. 185 КК України до 3 років
позбавлення волі.

Справа
№11-188/2008 Головуючий у суді 1-ї інстанції Лешко С. М.

Категорія
ч.2 ст. 187, ч.3
ст. 185 КК України Доповідач у
суді 2-ї інстанції Зав'язун С. М.

На
підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у
вигляді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний
захід ОСОБА_3 підписку про невиїзд замінено в залі суду на взяття під варту.

Стягнуто
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному
порядку на користь ОСОБА_1 2853 гривні
матеріальної шкоди та 30000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 603 гривні
матеріальної шкоди та 3000 гривень моральної шкоди.

Речові
докази по справі, які повернуті
власникам вирішено залишити останнім, а
які зберігаються в камері схову Коростанського РВ УМВС -знищити.

Відповідно
до вироку суду першої інстанції ОСОБА_2
засуджено за вчинення злочинів при наступних обставинах.

Близько
двадцятих чисел січня 2006 року ОСОБА_2
домовився з особою, справа щодо
якої виділена в окреме провадження у зв'язку з розшуком, вчинити напад на ОСОБА_1 з метою заволодіння його майном. При цьому вони вирішили використати як засіб
пересування транспортний засіб і з цією метою викликали ОСОБА_3, який працює водієм служби радіо таксі
„050" і керує за дорученням автомобілем марки ВАЗ-2107, реєстраційний знак НОМЕР_1, належним ОСОБА_5

Реалізуючи
свій злочинний намір, 25 січня 2006 року
близько 20 години, ОСОБА_2 за попередньою змовою з особою, справа щодо якої виділена в окреме
провадження у зв'язку з розшуком,
спрямований на скоєння нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_1 ,
на автомобілі під керуванням ОСОБА_3, слідуючи за автомобілем потерпілого, приїхали до АДРЕСА_7, до місця проживання останнього. Там ОСОБА_3
залишився сидіти в автомобілі, а
ОСОБА_2 і особа, справа щодо якої виділена в окреме
провадження, надівши на голови
заздалегідь підготовлені ОСОБА_2 панчохи
чорного кольору напали на ОСОБА_1
, який знаходився біля свого
гаража, розташованого неподалік будинку.
При цьому вони нанесли потерпілому удари в область голови, затягли в гараж, де продовжували наносити удари руками і
ногами по різним частинам тіла, і
заволоділи мобільним телефоном марки Motorola V-50,
вартістю 1500 грн.,
в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв'язку UMC,
вартість якої входить у вартість мобільного
телефону, на рахунку якої були грошові
кошти в сумі 25 гривень.

Після
цього ОСОБА_2 по мобільному телефону
викликав ОСОБА_3, який з автомобіля не
виходив, і із застосуванням насильства
вони вдвох затягли ОСОБА_1 на заднє сидіння автомобіля. На вимогу
особи, справа щодо якої виділена в
окреме провадження, ОСОБА_3, який бачив, що
голова і обличчя потерпілого в крові,
поїхав в район дачного масиву в мікрорайоні „Бровар" до річки
Уж, чим у вигляді мовчазної згоди
приєднався до їх дій шляхом перевезення осіб,
що вчинили напад.

По
дорозі особа, справа щодо якої виділена
в окреме провадження, який сидів на
задньому сидінні, завдавав ОСОБА_1 удари руками в ділянку голови і інші частини
тіла і погрожував вбивством, тримаючи
біля потиличної частини голови потерпілого предмет схожий на ніж, а ОСОБА_2 ,
який сидів на передньому правому сидінні, тримав предмет, схожий на ніж, гострим кінцем в підборіддя потерпілого.
Погрожуючи вбивством та висловлюючись брутальною лайкою в бік потерпілого вони
вимагали в нього гроші та золоті вироби. Приїхавши до річки, ці особи зняли з ОСОБА_1 дублянку та зв'язали мотузкою його руки за
спиною, після чого витягли із салону
автомобіля і кинули на сніг, продовжуючи
вимагати гроші і коштовності, періодично
наносячи удари руками та ногами в різні частини тіла потерпілого. Потім вони
примусили потерпілого з його мобільного телефону зателефонувати дружині ОСОБА_8
та повідомити, щоб остання підготувала
та віддала гроші в сумі 5000 гривень чоловіку,
який приїде за ними.

Після
цього ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 поїхали на
вул. Сосновського в м. Коростені до
будинку №28-А, де ОСОБА_2 пішов до першого під'їзду будинку №23-Б на
цій же вулиці, та отримавши від дружини
потерпілого гроші в сумі 5000 гривень повернувся до автомобіля, в якому його чекав ОСОБА_3, і вони повернулись до місця біля річки. В той
час, коли ОСОБА_2 поїхав за грошима, особа,
справа щодо якої виділена в окреме провадження, продовжував наносити потерпілому удари руками
і ногами по різним частинам тіла і відкрито викрав з кишені піджаку та дублянки
ОСОБА_1 гроші в сумі 2800 гривень, два ключа з білого металу до замків вхідних
дверей на суму 10 гривень, сонцезахисні
окуляри вартістю 750 гривень.

Коли
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 повернулись, особа,
справа щодо якої виділена в окреме провадження, пхнув ногою ОСОБА_1
в ділянку грудей,
від чого останній впав на сніг, а
після ця особа і ОСОБА_2 почали заливати
ОСОБА_1 горілку із скляної пляшки в
ротову порожнину.

Після
цього нападники залишили ОСОБА_1 на
місці пригоди, перерізавши мотузку, якою були зв'язані його руки, ї поїхали,
заволодівши майном ОСОБА_1 на
загальну суму 10085 гривень, чим
заподіяли потерпілому матеріальної шкоди.

В
результаті нанесення численних ударів внаслідок нападу потерпілому були
заподіяні умисні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров'я
у вигляді: струсу головного мозку при наявності 25 забійних ран у волосистій
частині голови; подібної рани в області лоба зліва над лівою бровою; по одному
синцю в ділянці обох повік правого і лівого очей; синця на переніссі, спинці носу; масивних крововиливів під
кон'юнктиву в області обох очей; численних дрібних саден в області правої та
лівої щоки, вилиць; чисельних
крововиливів на слизових оболонках верхньої і нижньої губ; синця з незначними
набряками по тильним поверхням обох китиць,
на фоні їх чисельних дрібних саден; по одному синцю в проекції обох

ліктьових
суглобів, на їх фоні чисельних дрібних
саден; синця на правій внутрішній раковині по всім поверхням, на фоні його чисельних дрібних саден і
розриву барабанної перепонки
правого вуха, ускладненого невритом
слухового нерву; синця в ділянці живота зліва; синця подібного характеру в
поперековому відділі хребта; чисельних синців в проекціях обох колінних
суглобів та по попередньо-зовнішнім поверхням обох стегон; відмороженні пальців
китиць; відмороженні великих пальців обох стоп; перелому 6-7 ребер справа зі
зміщенням по передній пахвинній лінії.

Повторно, в період часу з 21-30 годин 6 травня 2006
року до 1 години 7 травня 2006 року,
ОСОБА_2 та особа, справа щодо якої виділена в окреме
провадження, домовились про таємне
викрадення чужого майна. При цьому вони вирішили використовувати як засіб
пересування транспортний засіб і з цією метою викликали ОСОБА_3, який працює водієм служби радіо таксі
„050" і керує за дорученням автомобілем марки ВАЗ-2107, реєстраційний знак НОМЕР_1, належний ОСОБА_5 ОСОБА_3, у вигляді мовчазної згоди, приєднався до їх дій шляхом перевезення даних
осіб транспортним засобом. На цьому автомобілі
вони під'їхали до перехрестя вулиць Котовського та Базарної в м.
Коростені, де ОСОБА_3, залишився в автомобілі, а двоє вищевказаних осіб прийшли до
кв.№1, розташованої в будинку №10 по
вул. Воровського в м. Коростені. Там ОСОБА_2
через віконний пройом проник в приміщення, відкрив вхідні двері і вони таємно викрали
звідти майно ОСОБА_9, а саме: кольоровий
телевізор марки „LG", вартістю 1100 гривень; музичний центр марки „LG", вартістю 800 гривень; DVD-плеєр, марки LG,
вартістю 400 гривень; набір кухонних ножів з
підставкою, вартістю 55 гривень, а всього майна на загальну суму 2355 гривень.

Викрадене
майно вони завантажили на заднє сидіння автомобіля, яким керував ОСОБА_3 і який за телефонним
дзвінком особи, справа щодо якої
виділена в окреме провадження, під'їхав
на вказаному автомобілі до будинку №10 по вул. Воровського та з викраденим з
місця пригоди зникли, чим заподіяли
потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Повторно, 23 липня 2006 року, близько 23 години, ОСОБА_2 ,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою з особою, справа щодо якої виділена в окреме провадження, з метою скоєння нападу щоб заволодіти чужим
майном, біля будинку №36 по вул.
Грушевського в м. Коростені, вчинили
напад на неповнолітнього ОСОБА_4, 15.07.1989 року народження, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоровя потерпілого, в ході якого ОСОБА_2 завдав одного удару скляною пляшкою з-під
пива в ділянку голови потерпілому, а
потім з особою, справа щодо якої
виділена в окреме провадження, завдали
удари руками в ділянку голови, та в
різні частини тіла ОСОБА_4, чим
заподіяли потерпілому умисні тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров'я у
вигляді: садна в правій скроневій області; крововиливу під кон'юнктиву правого
ока; перелому щелепи в ділянці 3, 4
нижніх правих та 8 нижнього лівого зубів; глибоких саден між 2, 3 та 4 пальцями лівої руки та

заволоділи
майном ОСОБА_4, а саме: мобільним телефоном марки „LG" 2050, вартістю 299 гривень, в якому знаходилась сім-карта до мобільного
телефону оператора „Ді-Джус",
вартістю 25 гривень, на рахунку
якої знаходились гроші в сумі 9 гривень; спортивною курткою, вартістю 60 гривень; золотим ланцюжком, вагою 3 грами, вартістю 250 гривень; золотим кулоном, вагою 1 грам,
вартістю 120 гривень; запальничкою одноразовою, вартістю 0, 5 гривень; пачкою цигарок
„Монте-Карло", вартістю 2 гривні;
грошима в сумі 5 гривень, а всього на
загальну суму - 770 гривень 50 копійок,
чим заподіяли потерпілому матеріальної шкоди і з місця пригоди зникли.

В
апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_2 просить вирок скасувати постановивши
новий, яким призначити йому покарання із
застосуванням ст. 69 КК України.
Посилається на те, що висновки суду
містять суперечності та не відповідають фактичним обставинам справи. Суд не
взяв до уваги його показання та показання ОСОБА_3, які вони давали в ході судового засідання.
Вказує, що показання ОСОБА_3 дані в ході
досудового слідства є неправдивими,
оскільки дані примусово під тиском працівників міліції. Правдивими слід
вважати показання ОСОБА_3, які він давав
під час ставки віч-на-віч з ним, але в
протоколі ці показання не відображені в повному обсязі. Судове слідство
проведено однобічно, оскільки головуюча
суддя перебуває у дружніх стосунках з потерпілим ОСОБА_1 Просить провести судове слідство під час
апеляційного провадження в ході якого допитати засудженого ОСОБА_3 При
призначенні покарання просить взяти до уваги його щире каяття, хворобливий стан дружини, наявність на утриманні малолітньої дитини.

На
апеляцію ОСОБА_2 потерпілим ОСОБА_1 та прокурором, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, було подано
заперечення, в яких вони зазначили, що вирок суду є законним та
обґрунтованим, в задоволенні апеляції
засудженого просили відмовити.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_2 , який просив його апеляцію
задовольнити, від клопотання про
проведення судового слідства та допиту засудженого ОСОБА_3 відмовився, пояснення потерпілого ОСОБА_1, та думку прокурора, які заперечили проти задоволення апеляції, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінальної справи та
вирок суду першої інстанції в межах,
передбачених ст. 365 КПК
України, апеляційний суд вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як
убачається із матеріалів кримінальної справи,
досудове та судове слідство у ній проведено з додержанням вимог
кримінально-процесуального закону,
порушень закону, що тягли б
скасування чи зміну постановленого вироку,
не встановлено, а висновки суду
про винність ОСОБА_2 у вчиненні ним
злочинів, передбачених ч.2 ст. 187,
ч.3 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і
підтверджені перевіреними у ній та викладеними у вироку доказами.

У вироку
суд першої інстанції належним чином проаналізувавши, обгрунтовано зазначив, що оцінюючи показання ОСОБА_2 про те,
що він під час вчинення розбійного нападу на ОСОБА_1 не наносив останньому жодного удару, а при нападі на ОСОБА_4 крім удару пляшкою по
голові, ніяких інших ударів потерпілому
не наносив, його майно не викрадав, слід визнати неправдивими і розцінювати як
форму захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальної
відповідальності.

Доводи
засудженого ОСОБА_2 викладені в апеляції
повністю спростовуються послідовними показаннями потерпілих ОСОБА_1 ,
ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_3, які вони давали, як в ході досудового, так і в ході судового слідства по справі.

Так, за показаннями потерпілого ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 разом з
Антоненком під час вчинення злочину 25.01.2006 року били його руками та ногами
по різним частинам тіла, він втрачав
свідомість, погрожували ножем, вимагали гроші та золото.

Згідно
висновків судово-медичної експертизи №70 від 05.04.2006 року потерпілому
ОСОБА_1 було заподіяно численні тілесні
ушкодження, які є середньої тяжкості
(т.1 а.с. 107).

Показання
потерпілого ОСОБА_1 повністю
підтверджуються показаннями засудженого ОСОБА_3 При цьому відсутні будь-які
підстави вважати показання ОСОБА_3, які
він давав у ході досудого слідства неправдивими або як такі, що дані під тиском з боку працівників
міліції.

З
показань потерпілого ОСОБА_4 слідує, що
23.07.2006 року близько 23 години, коли
він знаходився поблизу аптеки, то відчув
удар по голові. Він втратив свідомість,
а коли отямився, то відчув
одночасні удари в область спини і живота,
що свідчить, що удари наносили
дві особи. В подальшому виявив, що в
нього зникли куртка, золоті ланцюжок та
кулон, запальничка, пачка цигарок, гроші в сумі 5 гривень.

Показання
потерпілого ОСОБА_4 в частині
того, що його під час нападу били дві
особи, підтверджуються дослідженими в
судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (т.2 а.с. 88,
90).

Факт
прийняття участі ОСОБА_2 у викраденні майна потерпілого ОСОБА_12
підтверджується речовим доказом по справі - мобільним телефоном марки „LG-2050"
належним потерпілому, який було вилучено
з помешкання засудженогоОСОБА_2 (т.2 а.с.
101, 121).

Твердження
в апеляції засудженого про дружні стосунки головуючого по справі судді та
потерпілого ОСОБА_1
, що дали б підстави для сумніву в
об'єктивності судді, є необгрунтованими.
В ході розгляду справи ні ОСОБА_2 , ні
іншими учасниками процесу заяви про відвід судді не

заявлялись,
сумніви в його об'єктивності були відсутні. Будь-яких
належних даних про заінтересованість судді в результатах справи немає.

Вирішуючи
питання про призначення засудженому покарання,
суд виходив з вимог ст. 65 КК
України, ступеню тяжкості вчинених
злочинів, даних про особу засудженого та
з урахуванням всіх обставин справи.

В ході
досудового слідства та в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні розбійних нападів на
потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнавав частково, давав неправдиві показання, цим самим намагаючись применшити свою роль у
їх вчиненні та пом'якшити кримінальну відповідальність. Зазначені факти
свідчать про відсутність в ОСОБА_2
обставини, що пом'якшує покарання
- це щире каяття, оскільки обов'язковою
умовою цієї обставини є критична оцінка особою своєї злочинної поведінки шляхом
визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за вчинення трьох
тяжких злочинів. При призначенні покарання судом першої інстанції в достатній
мірі було враховано обставини за яких було вчинено ці злочини (зухвалість дій, заподіяна шкода і т.ін.), особу ОСОБА_2 , який працює,
позитивно характеризується, має
на утриманні малолітню дитину, в порядку ст. 89 КК України вважається раніше не
судимим. Обставини, що пом'якшували б його покарання по справі не
встановлено. Обставиною, що обтяжує його
покарання -є вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

За
наведених обставин, які в сукупності
свідчать про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_2 , апеляційний суд не вбачає підстав для
застосування ст. 69 КК України та
пом'якшення покарання засудженому, вид і
міра якого є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження
вчинення нових злочинів.

Апеляційний
суд вважає, що підстави для скасування
чи зміни вироку за мотивами, викладеними
в апеляції засудженого ОСОБА_2 -
відсутні.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення,
а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області суду від
5 грудня 2007 року щодо нього - без зміни.