Справа № 11-440 Головуючий у І інстанції Оред
Категорія 81 Доповідач у 2 інстанції Авраменко
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Ігнатюка О.В.,

суддів Авраменка М.Г., Черкасова В.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_1 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 23 лютого 2011 року, яким виправдано

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, українку, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружену, котра має двох неповнолітніх дітей і працюює пакувальником в ТОВ «ЗАМ Україна», проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судиму,

- за ч. 1 ст. 125 КК України.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_6, українку, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_7, не одружену, котра має двох неповнолітніх дітей і працює прибиральницею у виконавчому комітеті Славутицької міської ради, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_8, раніше не судиму,

- за ч. 1 ст. 125 КК України.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку суду, ОСОБА_2 обвинувачувалась ОСОБА_1 у тому, що вона 08 червня 2009 року близько 22 год. під час розмови на дитячому майданчику біля будинку № 11 Добринінського кварталу м. Славутича Київської області вдарила її рукою в обличчя, скориставшись тим, що в цей час ОСОБА_3 тримала її за руку, після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 погрожували фізичною розправою ОСОБА_1

ОСОБА_3 обвинувачувалась ОСОБА_1 в тому, що вона 08 червня 2009 року близько 22 год. під час розмови ОСОБА_2 з ОСОБА_1 на дитячому майданчику біля будинку № 11 Добринінського кварталу м. Славутича Київської області тримала певний час потерпілу за руку, чим надала можливість ОСОБА_2 вдарити її рукою в обличчя, після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 погрожували фізичною розправою ОСОБА_1

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_1 були нанесені тілесні ушкодження у виді крововиливів на обличчі, руках, саден на лівій руці, які згідно акту судово-медичного обстеження № 32 від 09.06.2009р. віднесені до категорії легких.

Судом першої інстанції ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнано невинними та виправдано за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду ОСОБА_1 подала апеляцію, в якій вона просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначити їм покарання у межах санкції даної статті, задовольнити цивільний позов та стягнути на її користь з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 2 000 грн. моральної шкоди та 2 000 грн. витрат на правову допомогу.

Вважає вирок суду необґрунтованим. Його висновки є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та свідчать про неправильне застосування судом кримінального закону.

У доводах апеляції ОСОБА_1 зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а побудовані на показах підсудних і свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є суперечливими, не відповідають дійсності та спростовуються наявними у справі показами інших свідків, які знаходились поруч з місцем конфлікту. Апелянт наголошує на тому, що вона не перебувала у стані алкогольного спяніння перед початком конфлікту, не погрожувала підсудним та не зривала з шиї ОСОБА_2 золотий ланцюжок, вважає покази ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неправдивими і непослідовними, які вони давали з метою того, щоб уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

ОСОБА_1 посилається на те, що висновки суду не підтверджуються дослідженими в суді доказами. Судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та за наявності суперечливих доказів у вироку не мотивовано чому саме суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші.

На думку апелянта, винність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджуються показаннями свідків, висновком судово-медичної експертизи, актом судово-медичного огляду, а тому вважає виправдувальний вирок необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження в ній було порушено за скаргою апелянтки в порядку, передбаченому ст. 27 КПК України, яка обвинувачувала ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у заподіянні їй умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України.

Розглянувши справу по суті суд прийшов до висновку, що в діях підсудних відсутні ознаки вказаного складу злочину і виправдав їх. При розгляді справи було дотримано вимоги положень ст.ст. 64 і 67 КПК України та належним чином наведено мотиви прийнятого рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного рішення про відсутність умислу у підсудних на заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. З пояснень потерпілої і свідків вбачається, що ініціатором конфлікту виступила апелянтка і дії її судом обґрунтовано визнані неправомірними.

Доводи апеляції про те, що судом не прийнято до уваги і не спростовано покази свідків обвинувачення є надуманими і безпідставними. З матеріалів справи вбачається, що вирок ґрунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну оцінку, відповідно до вимог ст. 67 КПК України.

У вироку належним чином наведено мотиви з яких суд приймав до уваги докази на виправдання підсудних.

Висновок суду про відсутність в діях виправданих ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисного легкого тілесного ушкодження є обґрунтованим.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б потягли за собою скасування вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Славутицького міського суду Київської області від 23 лютого 2011 щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без змін.

Головуючий

Судді