Справа №11 -307/07. Головуючий
у І інстанції Ющук О.С.
Категорія: 190 ч.2 КК
України. Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 22 травня 2007 року.

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого
-судді: Хомицького A.M.

суддів: Польового М.І., Оксентюка В.Н.

за участю прокурора:
Черняк Л.Й.

засудженого ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу
за апеляцією засудженого ОСОБА_1на вирок
Луцького міськрайонного суду від 12
березня 2007 року,
яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та
житель АДРЕСА_1, українець,
Громадянин України, освіта середня, непрацюючий, неодружений, раніше судимий:

·
27
січня 1998 року
Луцьким міським судом за ст..
140 ч. 2 КК
України на один рік позбавлення волі з конфіскацією майна;

·
26
вересня 2000 року
Луцьким міським судом за ст..
229-6 ч.2 КК України на два роки позбавлення волі із застосуванням ст.. 14 КК України:

·
„9
серпня 2002 року
Луцьким міським судом за ст..
309 ч.2. 395.ct.70 КК України на два роки позбавлення
волі. Звільнений 30.12.2003
року по постанові Сарненського районного суду умовно-достроково на 6 місяців 28 днів;

-14 червня 2004 року Луцьким
міським судом за ст..
185 ч.2, 185 ч.3, ст.. 70 КК України на
три роки і один місяць позбавлення волі. Звільнений 27 липня 2006 року по
постанові Сихівського районного суду м. Львова умовно-достроково на вісім
місяців

Засудженого за ст..
190 ч.2 КК України на два роки позбавлення волі. На підставі ст.. 71 КК України за
сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання за даним вироком частково
невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 14.06.2004 року ( три місяці ) позбавлення

2

волі, остаточно
до відбування визначено три роки і три місяці позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу
залишено попередню - тримання
під вартою.

Строк відбування покарання визначено з часу затримання з 23 січня 2007 року.

Стягнуто з засудженого в користь потерпілого ОСОБА_2- 587 гривень
матеріальної шкоди.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку колегія суддів
судової палати в кримінальних справах ,-

Встановила:

Даним вироком ОСОБА_1
засуджений за те, що 11 листопада
2006 року,
приблизно об 16 годині,
знаходячись за місцем свого проживання у м. Луцьку по вул.. Ківецівській. 67 шляхом обману
незаконно заволодів мобільним телефоном марки „ Нокіа 6060"
вартістю 587 гривень,
який належав потерпілому ОСОБА_2., заподіявши йому матеріальну шкоду на вказану
суму.

Засуджений ОСОБА_1. у
поданій на вирок
апеляції, не оспорюючи фактичних
обставин справи та правильності кваліфікації його дій посилається на те, що
вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю
злочину. Прохає вирок змінити та пом'якшити йому міру покарання.

Помічник прокурора, який брав участь у розгляді справи в
суді першої інстанції, у поданому на апеляцію запереченні посилається на те, що
при обрані міри покарання суд врахував суспільну небезпечність та тяжкість
вчиненого злочину, особу підсудного, який неодноразово притягувався до
кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів та його
характеристику, пом'якшуючі вину обставини. Вважає, що обране покарання
відповідає вимогам ст..65 КК України, є необхідне і достатнє для виправлення та
перевиховання засудженого. Прохає апеляцію залишити без задоволення, а вирок
суду без змін.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи
апеляції, заслухавши пояснення засудженого, який апеляцію підтримав і прохав її
задовольнити, міркування прокурора про залишення апеляції без задоволення, а
вироку суду без змін, вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів
судової палати приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні
обставини справи і цим обставинам дав вірну юридичну оцінку. Ці обставини в
апеляції

3

апелянтом
не оспорюються. Дії засудженого суд вірно кваліфікував за ст.. 190 ч. 2 КК України, як
незаконне заволодіння чужим майном, шляхом шахрайства, вчинене повторно.

При обранні міри покарання суд врахував суспільну
небезпечність та тяжкість вчиненого злочину, пом'якшуючі вину обставини, в тому
числі і ті, на які посилається у своїй апеляції засуджений. Судом також
враховано, що засуджений неодноразово засуджувався за умисні злочини, останній
злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
за вироком суду від 14 червня 2004 року. За
сукупністю вироків суд обрав покарання не в межах максимальної санкції статті 190 ч .2 КК України та
лише частково приєднав невідбуте покарання.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.. 50, 65 КК України, є
необхідне і достатнє для виправлення та перевиховання засудженого та
недопущення нових злочинів. Вирок є законним і обґрунтованим. Підстав для зміни
вироку і пом'якшення засудженому покарання колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст..
365, 366 КПК України колегія суддів судової палати, -

Ухвалила:

Вирок Луцького міськрайонного суду від 12 березня 2007 року щодо ОСОБА_1залишити без
змін, а апеляцію засудженого - без задоволення.