пр. № 1-кс/759/3167/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна в рамках кримінального провадження №0000295, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:
13.07.2015 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з транспортного засобу марки «Тоуоtа», модель «Ніghlаndеr», 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами)НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , транспортного засобу марки «ЗАЗ», модель «Славута», 2006 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами)НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 .

Клопотання обґрунтоване наступним.

Вона, ОСОБА_3 , є власником вказаних транспортних засобів, на які накладено арешт.

За результатами підготовчого провадження 05.06.2015 р. Святошинського районного суду м. Києва була прийнята ухвала, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000295 повернуто прокурору ОСОБА_4 внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України і кримінальне провадження знаходиться на досудовому розслідуванні. Накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна можливе лише на майно, яке перебуває у власності фізичної особи, яка підозрюється або обвинувачується у скоєнні злочину, за який можливе покарання у вигляді конфіскації майна. 28.04.2015 р. їй було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, в якій замість ст.ст. 27 ч.5 та 190 ч.4 КК України її підозрюють у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.1 КК України., тобто, з 18.04.2015 р. відсутні будь-які законні підстави для арешту її майна. На дату подання даного клопотання вона не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, тому арешт підлягає скасуванню. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК Країни, але 28.04.2015 р. ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, за яким раніше інкриміновані ст. КК України були замінені на ч.2 т. 366 та ч.2 ст. 364-1. Тому, ані до неї, ані до ОСОБА_5 відповідно до санкцій статей КК України та пред`явлених підозр не може застосовуватись будь-яка можлива конфіскація майна, а в арешті її майна, основною підставою якого була можлива конфіскація, відпала потреба, тому не має жодних правових підстав для заборони їй користуватися, володіти та розпоряджатися належним їй на праві власності майном.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник клопотання підтримали, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Прокурор заперечує проти задоволення клопотання, пояснивши, що для задоволення клопотання не має законних підстав.

Слідчий СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, належним чином про час, місце слухання справи повідомлявся, тому слідчий суддя вважає за необхідне розглянути без його участі клопотання.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , її представника, прокурора, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає залишенню без розгляду з слідуючих підстав.

. На стадії досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000295 було накладено арешт: на транспортний засіб марки «Тоуоtа», модель «Ніghlаndеr», 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами)НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , на транспортний засіб марки «ЗАЗ», модель «Славута», 2006 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами)НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Частина 2 ст.167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов*язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено
Частинами 2, 4 ст.173 КПК України визначені обставини, які слідчий суддя повинен враховувати при вирішенні питання щодо арешту майна, зокрема, правову підставу арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та справедливість обмеження права власності завданням кримінального провадження і у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна; слідчий суддя, суд зобов*язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000295 стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 364-1 КК України (після перекваліфікації дій), в рамках якого було накладено арешти на автомобілі, належні ОСОБА_3 , повернуто 05.06.2015 р. Святошинським районним судом м. Києва з підготовчого засідання прокурору внаслідок невідповідності обвинувального акту та його додатків вимогам КПК України.

Згідно ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Пункт 10 ч.1 ст. 3 КПК України визначає, що кримінальне провадження це-досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Тобто, нормами КПК України передбачено лише дві стадії кримінального провадження.
Згідно п.5 ч.1 ст. 3 КПК України досудове розслідування по кримінальному провадженню відповідно до положень ст. 3 КПК України, як стадія кримінального провадження, починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно п.24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження-кримінальне провадження у суді першої інстанції, яка включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.

Статтею 283 КПК України передбачені положення закінчення досудового розслідування, серед яких: 1) закриття кримінального провадження; 2) звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Інші норми КПК України передбачають дії прокурора, тощо, які передують вказаним процесуальним діям, такі, як відкриття матеріалів іншій стороні.

По вказаному кримінальному провадженню було складено відповідний обвинувальний акт, який було направлено до суду, що вказує на стадію судового провадження, в якій рішення приймається судом на відповідній стадії, а не слідчим суддею. Такий же порядок стосується, якщо обвинувальний акт було повернуто прокурору.

В даному випадку слідчий суддя не вправі вчиняти будь-які процесуальні дії, оскільки досудове розслідування вже закінчено.

Посилання заявниці та її представника на повернення Святошинським районним судом м. Києва такого обвинувального акту задля приведення його у відповідність нормам КПК не свідчить про повернення до стадії досудового розслідування, оскільки таке повернення до попередньої стадії нормами КПК взагалі не передбачено та є неможливим.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавець передбачив на стадії підготовчого судового засідання повернення обвинувального акту, якщо той не відповідає вимогам КПК України, задля усунення зазначених у ньому недоліків, що не є підставою вважати, що така процесуальна дія суду взагалі змінює прядок закінчення досудового розслідування, оскільки такого зворотного порядку зміни не передбачено самим КПК України.

З огляду на вказане клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 170, 174, 283, 291, 314 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Залишити без розгляду клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна в рамках кримінального провадження №0000295, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 366 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо через суд апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: