Справа
№ 11 - 193/08
Головуючий у 1 інстанції - Каліновська В.С.
ст.191 ч.1 КК України
Доповідач в апеляційній інстанції -
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк
25 квітня 2008 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого Матата О.В.

суддів Лозовського А.О., Опейди В.О.

з участю прокурора Смолюка Б.С.

засудженої ОСОБА_1, її захисника
ОСОБА_2 та представника потерпілого ОСОБА_3,

розглянувши
в судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на
вирок Луцького місьрайоннкого суду від 14 лютого 2008 року , -

В С Т А Н О В И Л А :

Зазначеним вироком ОСОБА_1 1977 року народження, уродженка і жителька
м.Луцька, не судима,

- засуджена за ч.1 ст.191 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю
строком на 1(один) рік і на підставі ст.ст.75, 76 КК України постановлено
звільнити її від відбування основного покарання, якщо протягом 1-го (одного)
року вона не вчинить нового злочину, не буде виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
буде повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи і періодично
з'являтися в цей орган для реєстрації.

Запобіжний захід щодо неї залишено попередній - підписку про невиїзд.

Вироком вирішено долю речових доказів.

З засудженої в користь ОСОБА_4 стягнуто 11.377 грн. матеріальної, 5.000
грн. моральної шкоди та 1.000 грн. витрат на правову допомогу.

ОСОБА_1 визнана винною в тому, що в період з лютого 2005 року по 20 серпня
2007 року вона, працюючи продавцем в магазині «Делікатес» на Північному ринку в
м.Луцьку, переслідуючи корисливу зацікавленість, будучи
матеріально-відповідальною особою, привласнила та розтратила на власні потреби
отримані від реалізації ввірених їй товарів гроші та самі товари на загальну
суму 11.377 гривень, чим спричинила шкоду ОСОБА_4

На вирок суду апеляцію подано засудженою ОСОБА_1 Вона просить змінити вирок
в частині призначеного їй покарання, призначити його у виді штрафу, а також
відмовити в цивільному позові в частині відшкодування моральної шкоди.

Вислухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляції, засуджену
ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляцію, прокурора ОСОБА_5 та
представника потерпілого ОСОБА_3, які заперечували проти апеляції, перевіривши
доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність
часткового задоволення апеляції і зміни вироку в частині стягнення з засудженої
моральної шкоди.

Обставини, на які посилається засуджена в апеляції (вперше притягується до
кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має малолітню
дитину, яку виховує і утримує самостійно), судом враховані при призначенні їй
мінімально допустимого строку позбавлення волі із звільненням від відбування
цього покарання.

Покарання у виді штрафу щодо ОСОБА_1 є надто м'яким, а покарання у виді
обмеження волі залишить її малолітню дитину на певний час без матеріальної
опіки.

Злочинна діяльність ОСОБА_1 продовжувалась протягом двох з половиною років.
Завдані нею збитки не відшкодовані.

Покарання їй призначено в межах санкції кримінального закону, за яким її
притягнуто до відповідальності. Це покарання є необхідним і достатнім для виправлення
ОСОБА_1 та з урахуванням умов випробування - попередження вчинення нею нових
злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, які
передбачені у ст.65 КК України.

Наведене спростовує доводи апеляції щодо необхідності зміни вироку в
частині призначеного покарання, а доводи апеляції щодо необхідності прийняття
рішення про відмову в позові, який стосується відшкодування моральної шкоди,
спростовуються наступним.

За змістом апеляції суд не обґрунтував у вироку свій висновок щодо необхідності
відшкодування завданої шкоди. Проте, у вироку з посиланням на норми цивільного
права зазначені підстави цивільно-правової відповідальності та обґрунтовано
необхідність стягнення спричинених збитків.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК
України. Згідно ч.1 цієї норми закону, моральна шкода, завдана особі
неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні злочину, внаслідок якого потерпілому були
спричинені визначені у вироку моральні страждання, доведена, обґрунтована і
ніким не оспорюється.

Отже, ОСОБА_1 повинна відшкодувати потерпілому моральну шкоду.

Для відмови у позові, як про це просить засуджена, законних підстав немає.

Проте, розмір цього відшкодування, на думку колегії суддів, є явно
завищений судом першої інстанції, складає майже половину тієї суми, яку ОСОБА_1
привласнила і розтратила.

Тому ця сума відшкодування підлягає зменшенню.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 14 лютого 2008 року щодо неї
змінити.

Замість стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 5 (п'яти) тисяч гривень
моральної шкоди стягнути 1 (одну) тисячу гривень моральної шкоди.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуючий
/-/ Матат О.В.

Судді
/-/ /-/ Лозовський А.О., Опейда
В.О.

Згідно
з оригіналом:

Суддя
апеляційного суду
О.В.Матат

Друк.бсф.