Дата документу Справа № 334/7566/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/96/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія ст.185 ч.3 КК України ОСОБА_1 Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002178, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2014 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 17.12.1999р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.141 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

2) 30.10.2002р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185, ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

3) 26.05.2008р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.4 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

4) 19.04.2012р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі; звільнений 16.07.2013р. умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 12 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта вища, розлученого, офіційно не працевлаштованого, маючого неповнолітню дитину, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 17.04.2003р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

2) 15.11.2005р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі;

3) 29.06.2006р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

4) 28.02.2007р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

5) 06.06.2012р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,

обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що висновки суду з приводу добровільної видачі викраденого майна працівникам міліції та добровільного відшкодування завданих збитків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є хибними, оскільки останні не вчинили жодних активних дій, направлених на припинення вчинення злочину або відшкодування збитків. Тому з урахуванням наведеного просить вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Крім цього, прокурор вважає, що суд необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, оскільки останній, будучи неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, належних висновків не зробив, вчинив тяжкий злочин, до якого заздалегідь приготувався.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить пом`якшити призначене йому покарання, оскільки суд першої інстанції не врахував, що він позитивно характеризується, за станом здоровя не може утримуватися в місцях позбавлення волі, має батьків пенсійного віку, які потребують його допомоги, також має двох дітей, один з яких є неповнолітнім. Крім того, зазначив, що до винесення попереднього вироку він з 04.02.2012р. по 06.06.2012р. утримувався під вартою, однак цей строк не був зарахований судом у строк покарання, призначеного теперішнім вироком.

Вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2014 року визнано винними та засуджено:
ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця мешкання і роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінений на особисте зобов`язання, звільнений з-під варти в залі судового засідання та на нього покладено обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2012р. остаточно призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 02.06.2014р.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишений у вигляді тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_9 , захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 належним чином повідомлені про день та час розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надійшло, а обвинувачені бажають апеляційний розгляд провести без захисників, відповідно до ст.405 ч.4 КПК України апеляційний розгляд здійснюється за їх відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

-прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора, що її подав, та заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 ;

-обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

-обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок скасуванню з постановленням нового вироку за наступних підстав.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 розглянута в апеляційному порядку з постановленням 16.03.2015 року ухвали.

Як зазначено у вироку, 02.06.2014р., приблизно об 11 годині, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на викрадення чужого майна, зайшов до під`їзду №4 б. АДРЕСА_3 , де з метою реалізації умислу, направленого на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 залишився на сходах 9 поверху, для повідомлення ОСОБА_7 у разі небезпечності, а ОСОБА_7 за допомогою розкладного ножа, що знаходився у нього, відчинив ригельний замок вхідної двері у тамбур квартир АДРЕСА_4 , де продовжуючи свій злочинний намір за допомогою розвідного ключа, який останній попередньо заготовив для реалізації вказаного умислу, зламав циліндричний механізм замку вхідної двері у кв. АДРЕСА_5 та проник до вказаної квартири, звідки таємно, повторно, разом з ОСОБА_6 викрали майно ОСОБА_9 , чим завдали їй матеріальні збитки на загальну суму 1 500 грн., після чого зникли з викраденим майном.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у злочині, за який він засуджений, та правова кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання за ст.185 ч.3 КК України у виді 3 років позбавлення волі тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є безпідставними, оскільки в апеляційній скарзі прокурор за ст.185 ч.3 КК України просить призначити теж саме покарання, яке було призначено і судом першої інстанції.

Разом з тим, доводи прокурора про безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, відповідно до роз`яснень, які містяться в п.9 абз.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Як видно з вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 , послався на те, що він повністю визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв встановленню істини по справі, за місцем проживання характеризується задовільно, обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Разом з тим, суд не врахував особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості за умисні злочини, через 4 місяці після відбуття умовно-дострокового звільнення, знову вчинив умисний злочин, його роль при вчиненні злочину.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене судом ОСОБА_7 покарання із звільненням його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, тому вирок в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

П Р И С У Д И Л А:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_7 в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України скасувати.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 час утримання під вартою з 02.06.2014 року по 21.10.2014 року.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4