Справа № 1-213/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2010 року

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Верозуб О.А.,

при секретарі Янковій Л.П.,

з участю прокурора Галатюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новограда-Волинського кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого соціальним працівником Новоград-Волинського районного територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів і інвалідів, неодруженого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, несудимого, -

за ст. 15 ч. З, 185 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2010 року, близько 15 год. 40 хв., ОСОБА_1 проїжджаючи на своїй гужовій повозці по автодорозі «Київ-Чоп» в напрямку с. Нова Романівка, на правому узбіччі дороги в напрямку руху на м. Житомир на відстані 15 м. від дорожнього знаку «Стара Романівка» побачив дві залізобетонні приставки, вкопані у землю і призначені для утримання дерев'яної опори лінії телефонного зв'язку та вирішив їх таємно викрасти. Впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться непоміченими. ОСОБА_1 залишив гужову повозку з кіньми неподалік, а сам взявши лопату з повозки підійшов до вищевказаних залізобетонних приставок та лопатою став відкопувати їх, з метою їх подальшого викрадення. Коли ОСОБА_1 прокопав близько 50 см. вглиб з усіх боків, то до нього підійшов начальник ДТЕЛС в ЦТП №10 ОСОБА_2 і затримав ОСОБА_1, який не довів злочин до кінця з причин , що не залежали від його волі і не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Таким чином , ОСОБА_1 намагався таємно викрасти дві залізобетонні приставки, вартістю 86 грн. 66 коп. за одну, а всього на загальну суму 173 грн. 32 коп., які належать ЦТП №10 Житомирської філії ВАТ «Укртелеком», але злочину не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в пред'явленому обвинуваченні за ст. ст. 15 ч. З, 185 ч. 1 КК України визнав повністю і пояснив, що 31.03.2010 року, близько 15 години, він поїхав за село Стара Романівка вивозити сміття на сміттєзвалище на своїй гужовій повозці в упряжці двох коней. Викинувши сміття, він почав їхати по автомобільній дорозі «Київ-Чоп» в напрямку свого села та, проїжджаючи повз залізобетонні приставки, близько 15 год. 30 хв., в нього виник умисел на крадіжку двох залізобетонних приставок. Дані залізобетонні приставки він мав намір перевезти підводою до себе додому і використати їх як бордюри для свого паркану , щоб не гнили дерев'яні штахети, з яких виготовлено паркан. Ще восени 2009 року він бачив, що на автодорозі зняли дерев'яні опори лінії електрозв'язку, а залізобетонні приставки залишили. Від'їхавши трохи в бік він залишив віз з кіньми, аби потім перевести дані приставки до себе до дому та, взявши з гужової повозки лопату, держак якої був поламаний, пішов до залізобетонних приставок., які розташовані праворуч в напрямку руху м. Житомир на відстані 15 м. від автодорожнього знаку « Стара Романівна» . Прийшовши до даних залізобетонних приставок, він спочатку переконався, що за ним ніхто не спостерігає і його дії будуть ніким не помічені почав відкопувати землю, якою були прикидані дві залізобетонні приставки. Дані приставки мають висоту до 3-х метрів, ширину 20 см. кожна, між якими раніше стояв дерев'яний стовп. Прокопавши з усіх боків близько 50 см., а може й більше, до нього в 15 год. 45 хв., під'їхав на автомобілі працівник зв'язку, як йому відомо його звати ОСОБА_2. Олександр сказав, що дані залізобетонні приставки не можна відкопувати, так як вони заходяться в них на балансі. Він кинув лопату та залишивши залізобетонні приставки, хотів піти, але ОСОБА_2 сказав, щоб він зачекав. Після чого ОСОБА_2 зателефонував до свого начальника та в міліцію, яких повідомив, про те, що він намагався викрасти дані залізобетонні приставки. У вчиненому він щиро розкаюється, вину визнає повністю.

Судом не досліджуються докази по справі, які не оспорюються ніким з учасників судового розгляду, зокрема, покази свідка ОСОБА_2 (а.с. 7,31) та потерпілого ОСОБА_3І .( а с.14).

Крім повного визнання вини підсудним, його винність повністю стверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З протоколу огляду місця пригоди від 31.03.2010 року видно, що місцем пригоди є місцевість розташована на відстані близько 15 м. від автодорожнього знаку « Стара Романівна» на відстані близько 16 м. в східному напрямку від автотраси «Київ-Чоп» в с. Стара Романівка, Новоград-Волинського району. На вказаній ділянці, яка складає розміри близько 3 х 4 м. знаходиться дві залізобетонні приставки для встановлення опор електрозв'язку які на половину викопані із землі. На відстані 53 см зазначених приставок на землі знаходиться лопата, держак якої наполовину відламаний . Дану лопату було вилучено до Новограда-Волинського MB та до Новоград-Волинського MB було вилучен дві залізобетонні приставки, які в подальшому під розписку було повернуто ОСОБА_2 Також на відстані близько 50 м. від даних приставок в західному напрямку знаходиться підвода з двома кіньми білої та рижої масті , які вилучаються до Новоград-Волинського MB та в подальшому віддаються під розписку гр. ОСОБА_1Ф.(а.с. 8).

Проаналізувавши всі досліджені по справі докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність підсудного ОСОБА_1 та дії його кваліфікує за ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 1 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

При обранні виду і міри покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, які пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, які пом'якшують покарання ОСОБА_1 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 судом не встановлено.

Суд враховує те, що підсудний скоїв злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів.

Як особа ОСОБА_1 по місцю проживання і роботи характеризується позитивно (а.с. 24,25), працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше несудимий, викрадене майно повернуто.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного можливе без ізоляції від суспільства і призначає підсудному покарання у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в сумі 550 грн.

Речові докази по справі - дві залізобетонні приставки, що знаходяться на зберіганні у начальника ДТЕЛС в ЦТП № 10 ОСОБА_2 залишити останньому; господарську лопату, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Новоград-Волинського MB УМВС України в Житомирській області та пару коней з гужовою повозкою, що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_1 передати останньому.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в закону силу залишити у вигляді підписки про невиїзд.

На вирок до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд може бути подано апеляцію на протязі 15 діб із моменту проголошення вироку.

Головуючий