Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/352/14-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження № 0000154 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, судимого: 21.12.2010 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.289 КК України на п`ять років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки шість місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
04 липня 2014 року, об 10 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, марки «ЗІЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить громадянину ОСОБА_6 , який знаходився в технічно справному стані, рухаючись по проїзній частині вулиці Чапаєва в м.Олевську Житомирської області, у напрямку перехрестя із другорядною дорогою вулиці О.Кошового в м.Олевську, проїжджаючи вказане перехрестя, виконуючи маневр лівого повороту на вулицю О.Кошового в м.Олевську, в порушення вимог п.2.3 «б»; п.10.1; п.10.4 та п.11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; зобов`язують водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; та перед поворотом ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом зобов`язують водія завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожнім знаком чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою; на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, де ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, марки «ЗІЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_2 , не надав перевагу мотоциклу, марки «ИЖ 7-108», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку по вулиці Чапаєва в м.Олевську Житомирської області, в наслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом, марки «ИЖ 7-108», державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу, марки «ИЖ 7-108», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця в підочній ділянці лівого ока; саден на лобі, на переніссі, лівій щоці та підборідді; забійної рани на підборідді; оскольчатого перелому нижньої щелепи; крововиливів в м`які тканини голови в ділянці лоба; лінійного перелому кісток основи черепа; дифузорного крововиливу під м`які мозкові оболонки; садна на передній поверхні шиї, в проекції правої ключиці, по передній поверхні живота в верхній третині; крововиливів в м`які тканини шиї; перелому лівого ріжка під`язикової кістки; розриву аорти в ділянці нисхідного відділу, гемоторакс зліва (800 мл.); садна в правій ліктьовій ямці, по передній поверхні правого передпліччя в нижній третині, по передній поверхні лівого плечового суглобу, по передньо-зовнішній поверхні лівого стегна практично на всьому протязі, зовнішній поверхні лівого коліна, внутрішній поверхні правого коліна, передній поверхні лівої гомілки в верхній третині, передній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу; забійної рани по передній поверхні лівого коліна з крововиливом в м`які тканини; повного поперечного перелому лівої стегнової кістки в середній третині; повного вивиху ліктьової і променевої кісток в лівому ліктьовому суглобі з розривом капсули, які відповіднодо висновку експерта судово-медичної експертизи № 100 від 25.08.2014 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Смерть ОСОБА_7 , настала внаслідок численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів.
Порушення вимог п.п.2.3 «б»; 10.1; 10.4 та 11.3 Правил дорожнього руху України, водієм ОСОБА_3 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що дійсно 04.07.2014 року, об 10 годині 30 хвилин, він керуючи автомобілем, марки «ЗІЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить громадянину ОСОБА_6 , яким користується ПП «Карпов», і який знаходився в технічно справному стані, рухаючись по проїзній частині вулиці Чапаєва в м.Олевську Житомирської області, у напрямку перехрестя із другорядною дорогою вулиці О.Кошового в м.Олевську, проїжджаючи вказане перехрестя, виконуючи маневр лівого повороту на вулицю О.Кошового в м.Олевську Житомирської області, не надав перевагу мотоциклу, марки «ИЖ 7-108», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку по вулиці Чапаєва в м.Олевську Житомирської області, в наслідок чого здійснив зіткнення з зазначеним транспортним засобом. Він усвідомлює, що дана трагедія відбулася з його вини. З висновками експертиз транспортних засобів, учасників дорожньо-транспортної пригоди № 3/420 та №3/421 від 11.08.2014 року, транспортно-трасологічної експертизи № 3/432 від 11.08.2014 року та автотехнічної експертизи № 3/555 від 25.09.2014 року повністю згоден, понесені витрати на їх проведення визнає. Заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , до нього, про стягнення моральної шкоди визнає частково, в сумі 50 000.00 грн. У вчиненому щиро кається, жалкує про те, що сталося, він не бажав настання таких наслідків. Просить суд не застосовувати до нього суворого виду та міри кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

За змістом закону порушення Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, полягає в: а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) настанні суспільно небезпечних наслідків - заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху і в) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками. Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути як умисними, так і вчиненими з необережності.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Разом з тим обираючи покарання, його вид і міру обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, а також те, що обвинувачений повністю визнав свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, про що свідчить його не байдужість щодо наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке є необережним, по місцю проживання характеризується позитивно, його вік та його ставлення до вчиненого, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, має постійне місце проживання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує думку представника потерпілої, який просить суд застосувати до ОСОБА_3 , суровий вид і міру кримінального покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, який на час розгляду кримінального провадження повністю визнав свою винність, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин, як то щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відсутності обтяжуючих у кримінальному провадженні обставин, а також позиції потерпілої сторони, яка просить суворо покарати ОСОБА_3 , думку прокурора, суд приходить до висновку про необхідність призначення основного покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті обвинувачення.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує думку прокурора, який просить застосувати до обвинуваченого додаткове покарання та позбавити його такого права, думку обвинуваченого, який просить суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він іншої спеціальності не має, і це в майбутньому позбавить його можливості заробляти кошти на своє прожиття і відшкодування потерпілій моральної шкоди, враховуючи особу обвинуваченого, право суду на обрання додаткового покарання, передбаченого санкцією частини статті, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У порядку ст.128 КПК України потерпілою ОСОБА_9 , пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_3 , про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Вирішуючи питання щодо пред`явленого цивільного позову, суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, судом достовірно встановлено, що саме обвинуваченим заподіяно шкоду потерпілій, а тому цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Частиною 5 статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а ч.2 цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить із вимог ст.ст.23, 1187 ЦК України та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, за яких було спричинено моральну шкоду потерпілій - цивільному позивачу, ступінь вини відповідача, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань цивільного позивача, непоправність втрати і неможливість поновити попереднє становище, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої та наслідків, що наступили, той факт, що потерпіла безповоротно втратила сина, перенесла страждання, пов`язані з його смертю та похованням, і продовжує нести ці душевні страждання, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого та його майновий стан, враховуючи, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_9 , 100 000.00 грн., моральної шкоди. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертиз, в розмірі 3882.06 грн.

Долю речових доказів вирішити згідно ч.9 ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не обиралися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.100, 118, 122, 124, 126-129, 314-318, 349, 368, 370, 373, 374, 375, 376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50-52, 63, 65-67, 286 КК України та ст.23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 за даним вироком суду рахувати з дня фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_9 , до ОСОБА_3 , задовольнити стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 100 000 (сто тисяч) грн., 00 коп., - у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, понесеної від вчиненого кримінального правопорушення.

Речові докази:

- автомобіль, марки «ЗІЛ-130», державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , - повернути останньому;

- мотоцикл, марки «ИЖ 7-108», державний номерний знак НОМЕР_3 , який зберігається на штрафмайданчику Олевського РВ УМВС України в Житомирській області - повернути потерпілій ОСОБА_9 .

Матеріали кримінального провадження № 0000154 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/352/14-к.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , на користь держави кошти в сумі 3882 (три тисячі вісімсот вісімдесят дві) грн., 06 коп., процесуальних витрат на залучення експерта.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду, негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.
Суддя: ОСОБА_1