В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Клишки, Шостківського р-ну, Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, із незакінченою базовою середньою освітою, не працюючого, судимого
- 11.05.2010 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.185 КК України, з застосуванням ст.71 КК України до 3-х років і 6 місяців позбавлення волі;
-24.12.2010 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ст.ст. 395, 70 ч.4 КК України до 3-х років і 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

13 січня 2015 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 належному ОСОБА_5 , в середину якого зайшов із останньою, з метою придбати вино , діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, викрав з жіночої сумки гаманець чорного кольору, в якому знаходилось 600 грн., які в подальшому ОСОБА_4 використав для власних потреб, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 600 гривень.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що 13.01.2015 року близько 19 години зайшов до будинку потерпілої ОСОБА_5 з метою придбати у неї вино. Залишившись чекати в приміщенні будинку, у прихожій , на батареї він помітив сумочку з якої викрав гаманець. Вийшов з будинку, вийняв гроші із гаманця , а гаманець викинув за огорожу, після чого повернувся у будинок, де чекав коли потерпіла ОСОБА_5 принесе пляшку вина. Наступного дня ОСОБА_5 сказала його дружині , що він викрав гаманець, на що він зізнався. В ході судового розгляду шкоду відшкодував потерпілій.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 13.01.2015 року ввечері до неї додому прийшов ОСОБА_4 разом з сином , для того, щоб придбати у неї вино. На деякий час вона залишила їх одних в приміщенні коридору, а наступного ранку виявила зникнення гаманця в якому були гроші. На третій день зустріла ОСОБА_4 та його дружину і звернулась до них з проханням повернути їй викрадені гроші, а після спливу 4-5 днів звернулась до правоохоронних органів. Зазначила, що обвинувачений повернув їй викрадені гроші.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпіла, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений і потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ), вчинене повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини та відшкодування збитків потерпілій.
Обтяжуючі покарання обставини, згідно статті 67 КК України, судом не встановлені.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , всі пом`якшуючі покарання обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі - відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі .

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не обиралася.
Речові докази по справі: гаманець чорного кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 залишити в її розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1