Справа №336/9909/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2015 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора: ОСОБА_3 , з боку захисту: обвинуваченого: ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000230 від 14.05.2014 року, які надійшли до суду із обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ Харківської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, працевлаштований на ПП «Транзит» на посаді охоронця, не одруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 14.05.2014 року, приблизно о 16 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Стартової, рухаючись від вул. Військбуд в напрямку автошляху «Харків-Сімферополь», наближаючись при цьому до перехрестя з другорядною проїжджою частиною, що примикає зліва за ходом його руху до вулиці Стартової в м. Запоріжжя. В салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_4 в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні знаходилась пасажир ОСОБА_6 .

Швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 складала 6782 км/год, що перевищує дозволену на даній ділянці проїжджої частини швидкість руху 60 км/год.

В цей же час на перехресті вул. Стартової з другорядною проїжджою частиною для надання переваги в русі транспортним засобам, що наближалися до перехрестя по головній дорозі, зупинився автомобіль «Сітроен», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Так, 14.05.2014 року, приблизно о 16 годині 55 хвилин при проїзді перехрестя вул. Стартової з другорядною проїжджою частиною, водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, згідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», маючи об`єктивну можливість виявити вищевказане перехрестя, а також те, що на ньому для надання йому переваги в русі зупинився автомобіль «Сітроен», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , та з урахуванням параметрів його зупинки, продовживши прямолінійний рух по проїжджій частині вул. Стартової безперешкодно проїхати перехрестя, вказаних заходів не прийняв.

Натомість, обвинувачений ОСОБА_4 застосував небезпечний та невиправданий дорожньою обстановкою маневр відвороту праворуч, внаслідок чого допустив виїзд правими колесами керованого автомобіля за межі проїжджої частини вправо, послідуючий боковий занос автомобіля по обочині та проїжджій частині, виїзд за межі проїжджої частини вліво, наїзд на дерево та послідуюче перекидання.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №2245 від 15.06.2014 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: «численних відкритих осколкових переломів кісток зводу та основи черепу, крововиливів під м' які мозкові оболонки, що ускладнилося набряком головного мозку», що кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя, та такими, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті», від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в кареті швидкої медичної допомоги.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №325/14 від 06.06.2014 року, невідповідність дій водія ОСОБА_4 пункту 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Водій автомобіля «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом подальшого руху без зміни його напрямку, тобто шляхом дотримання вимог п. 10.1 ПДР України.

При цьому в діях водія автомобіля «Сітроен», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України не вбачається. Своїми діями водій ОСОБА_7 не змушував маневрувати водія ОСОБА_4 .

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу №551/14 від 19.09.2014 року на момент проведення дослідження ходова частина автомобіля «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться в непрацездатному стані, а гальмівна система та рульове управління в працездатному стані. Непрацездатний стан ходової частини вказаного автомобіля виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 19954/11955/14-52 від 19.11.2014 року швидкість руху автомобіля «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент початку утворення слідів бокового заносу з урахуванням механічних пошкоджень автомобіля складала близько 67...82 км/год.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінують, визнав в повному обсязі, пояснив обставини його вчинення, не оспорюючи фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у скоєному.

ОСОБА_4 підтвердив, що автомобіль «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився у нього в постійному користуванні, він має водійське посвідчення на право управління транспортним засобом категорії «В» та «С» з 2009 року. 14.05.2014 року, в світлий час доби, приблизно о 17-00 годині, керуючи зазначеним автомобілем, в якому також перебувала його наречена ОСОБА_6 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Стартової, рухаючись від вул. Військбуд в напрямку автошляху «Харків-Сімферополь» в м.Запоріжжі. Видимість у напряму руху була доброю. У дорожній ситуації, що склалася, викладена у обвинувальному акті, обвинувачений не справився з керуванням транспортного засобу, здійснив невиправданий маневр відвороту праворуч, щоб уникнути зіткнення з автомобілем «Сітроен», але виїхав за межі проїжджої частини вправо. Повернути автомобіль на проїжджу частину дороги ОСОБА_4 не зміг, автомобіль занесло і він втратив керування. Подальші події обвинувачений не пам`ятає. Коли він прийшов до тями, зрозумів, що автомобіль перекинувся та лежав на даху, його наречена померла у кареті швидкої. Тяжко переживає загибель нареченої, постійно спілкується із її матір`ю, яка потребує його допомоги та підтримки.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні присутня не була, згідно клопотання, вх.№ від 14.01.2015 року, задоволеного ухвалою суду про призначення судового розгляду від 14.01.2015 року, просила розглядати справу за її відсутності у зв`язку із важким психоемоційним станом

Потерпіла ОСОБА_8 просить призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу, без позбавлення ОСОБА_4 права керування транспортним засобом. Матеріальних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив із урахуванням обставин справи та пом`якшуючих вину його підзахисного обставин призначити покарання у вигляді штрафу, без призначення додаткового покарання.

Оскільки учасники судового процесу не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням даних, що характеризують його особу.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення при вище викладених обставинах повністю доведена, а його необережні дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що причинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого та враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, за станом здоров`я на обліку не перебуває, має постійне місце роботи, виключно позитивну характеристику за місцем роботи (а.с. 294-295 (матеріали кримінального провадження) та а.с.31-32).

Крім того, згідно наданих письмових доказів, обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні матір ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, та брата ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є інвалідом 2 групи з дитинства (а.с.29-30). Крім того, внаслідок ДТП померла його наречена напередодні весілля.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, сприяння судовому розгляду, встановленню істини в кримінальному проваджені. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, враховуючи той факт, що у обвинуваченого із загиблою ОСОБА_6 та її родиною склалися особисті стосунки, тобто внаслідок її смерті ОСОБА_4 також зазнав моральних страждань, спричинених втратою нареченої, при призначенні основного покарання суд вважає за необхідне застосувати ч.1 ст. 69 КК України.

Так, суд переходить до іншого, більш м`якого виду покарання, ніж те, що визначено санкцією статті.

Крім того, з урахуванням особи обвинуваченого, який не втрачений для суспільства, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи позицію потерпілої ОСОБА_8 матері загиблої ОСОБА_6 , викладену у її особистій заяві, оскільки санкція ч.2 ст. 286 КК України не передбачає обов`язкового призначення додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами, суд вважає за необхідне не призначати його.

Так, на переконання суду за таких обставин, достатнім буде покарання у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що не суперечить меті покарання, унормованій кримінальним процесуальним законом. Таке покарання призначається, зокрема. з урахуванням можливості мобілізації підсудного.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний відносно обвинуваченого, до набрання вироком законної сили, необхідно залишити без змін.

Цивільний позов у справі не заявлено. Речовий доказ - автомобіль «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - необхідно залишити йому за приналежністю.

Враховуючи, що в матеріалах справи є лише розрахунок повної вартості судової автотехнічних, транспортно-трасологічної експертиз, без розрахунку витрачених витратних матеріалів, надано розрахунок витрат виключно на послуги експерта, не представляється можливим визначити суму витрат, які підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки оплата службових обов`язків експерта з проведення експертиз в кримінальній справі здійснюється з витрат бюджету.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373-374, 392, 394-395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. 00 коп. (п`яти тисяч ста гривень 00 копійок), без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком чинності, - залишити без змін.

Речовий доказ - автомобіль «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити йому за приналежністю.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1