АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/679/15 Справа № 187/1430/14-к Головуючий у 1 й інстанції:суддя - ОСОБА_1 Доповідач:суддя апеляційного суду - ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000934, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Лобойківка, Петриківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 02.06.2011 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 24.07.2013 року умовно-достроково на 9 місяців 18 днів, -
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

В с т а н о в и л а:

Вироком суду обвинуваченого ОСОБА_9 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених п. 2-4, ч. 1 ст. 76 КК України
Згідно вироку суду обвинуваченого ОСОБА_9 визнано винним за те, що він, 16 листопада 2014 року прибув до домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_2 , шляхом виставлення віконної рами проник до приміщення будинку, де таємно, з корисливих мотивів, викрав майно, що належить ОСОБА_10 : чавунну батарею, вартістю 400 грн. та чавунний лист, вартістю 300 грн., після чого проник до господарської будівлі домоволодіння, і таємно викрав електричний мідний дріт, довжиною 10 метрів, вартістю 90 грн., а всього викрав майна на загальну суму 790 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і ухвалити новий вирок, яким скасувати рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання, ухваливши рішення про реальне його відбування.
В обґрунтування прокурор посилається не те, що обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочини проти власності, не працює, збитки потерпілій не відшкодував, за місцем проживання характеризується вкрай негативно, має двох неповнолітніх дітей, які перебувають в будинку дитини. Вважає, що за таких обставин, суд необґрунтовано прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням і таке покарання є явно несправедливим внаслідок своєї м`якості і не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Окрім того, прокурор зазначає, що ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2015 року щодо ОСОБА_9 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що унеможливлює виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які на нього покладено оскаржуваним вироком.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_9 вважає її необгрунтованою, просить залишити без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки призначене йому цим вироком покарання, на його думку, відповідає тяжкості скоєного ним злочину.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь в розгляді кримінального провадження та просив задовольнити її в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а вирок суду без зміни.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, правильність встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення та правова кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались обвинуваченим в ході судового розгляду в суді першої інстанції, то апеляційний суд не входить в перевірку вказаних обставин.

Аналізуючи доводи прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, та відсутність належної мотивації звільнення обвинуваченого від відбування покарання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді… позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо однакового і правильного застосування вказаної норми КК України, які містяться в абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 25.10.2003 року, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Вказаних вище вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд указав про врахування ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти власності, не працює, збитки не відшкодував, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, одружений та має двох дітей які перебувають в будинку дитини. Зазначив обставини, що пом`якшують покарання до яких відніс щире каяття, обставин, що обтяжують покарання рецидив злочину і прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням і таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
При цьому, хоча суд і вказав про врахування тяжкості вчиненого злочину та даних про особу обвинуваченого, проте, виходячи розміру покарання і рішення про звільнення від його відбування, фактично не прийняв до уваги, що злочин, у вчиненні якого вина обвинуваченого визнана доведеною, відповідно до ст. 12, 23 КК України відноситься до умисних тяжких, крім того, суд у вироку формально послався, та не дав належної правової оцінки даним про особу обвинуваченого, зокрема, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочини проти власності, що колегія суддів розцінює як усталену і чітко направлену модель антисуспільної поведінки обвинуваченого і схильність до вчинення злочинів, також суд не навів достатніх і переконливих мотивів про можливість звільнення обвинуваченого з випробуванням.
Крім того, судом не дана належна оцінка і не врахована негативна характеристика обвинуваченого за місцем свого проживання, згідно якої ОСОБА_9 є особою брехливою, легковажною, схильною до вчинення хуліганських дій, мають місце скарги від сусідів та родичів щодо його поведінки, а також погроз на їх адресу.
У зв`язку з вищевикладеним, висновки суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі і про звільнення його від відбування покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, а тому призначене покарання із застосовуванням ст.ст. 75, 76 КК України не відповідає меті покарання і не є необхідним і достатнім для його виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути … невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.
В силу п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_9 , в частині призначеного покарання, підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з дня його фактичного затримання.
Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Копії вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді апеляційного суду:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4