Справа № 466/5086/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/135/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2014 року,
встановила:
ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2014 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Не погоджуючись із даною ухвалою засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30.07.2014 року та задовольнити заяву ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» мотивуючи тим, що всі його попередні судимості, які зазначені у оскаржуваній ухвалі, включно до 03.08.2006 року є погашеними через термін давності згідно з ст. 89 КК України.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який заперечив апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали справи №466/5086/14-к та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні".

Відповідно до п. «в» ч.1 ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Згідно з ч.5 ст. 90 КК України якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.
Із матеріалів справи №466/5086/14-к вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, а саме: 1) 19 серпня 1986 року Новоукраїнським райсудом Кіровоградської області за ч.2 ст.140 КК України до 2-х років позбавлення волі, із застосуванням ст. 25-1 КК України; 2) 06 лютого 1987 року Білоцерківським райсудом Київської області за ч.2 ст.140, 43 КК України до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) 24 липня 1990 року Новоукраїнським райсудом Кіровоградської області за ч.2 ст.215-3, ч.1 ст.215- 3, 42 КК України до 2-х років позбавлення волі; 4) 15 жовтня 1992 року Новоукраїнським райсудом Кіровоградської області за ч.2 ст. 215-3 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 5) 22 березня 1995 року Маловисківським райсудом Кіровоградської області до 2-х років позбавлення волі; 6) 10 вересня 1997 року Маловисківським райсудом Кіровоградської області за ч.2 ст.215-3 КК України до 3-х років позбавлення волі; 7) 11 квітня 2002 року Маловисківським райсудом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України 2001 року з до 2-х років позбавлення волі; 8) 06 грудня 2002 року Новоукраїнським райсудом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, 70 КК України до 3-х років 3 місяців позбавлення волі; 9) 15 квітня 2003 року Буринським райсудом Сумської області за ч.2 ст. 289, 69, 71 КК України до 3-х років позбавлення волі; 10) 03 серпня 2006 року Маловисківським райсудом Кіровоградської області за ч.2 ст.289 КК України 2001 року до 6 років позбавлення волі; 11) 28 листопада 2012 року Бахмацьким райсудом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Як вбачається із переліку судимостей ОСОБА_7 він раніше був засуджений за вчинення умисних тяжких злочинів, а саме 15 квітня 2003 року Буринським райсудом Сумської області за ч.2 ст. 289, 69, 71 КК України до 3-х років позбавлення волі та 03 серпня 2006 року Маловисківським райсудом Кіровоградської області за ч.2 ст.289 КК України 2001 року до 6 років позбавлення волі, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Таким чином, до засудженого ОСОБА_7 не може бути застосовано Закон України «Про амністію у 2014 році», оскільки ОСОБА_7 є особою, яка має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.
За таких обставин ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 30.07.2014 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню. Порушень закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
у задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2014 року залишити без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4