Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/236/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0003575 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2014 року яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.10.2014 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винним та призначено покарання: за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.10.2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно,за таких обставин.

В кінці травня 2014 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, близько 02.00 год., ОСОБА_8 перебував по вул. Київській, що в м. Кіровограді. На вказану адресу останній приїхав на автомобілі марки «Opel» д.н. НОМЕР_1 , за кермом якого був потерпілий ОСОБА_9 , який є власником вказаного автомобіля та працює таксистом. Забираючи свої речі з багажнику вказаного автомобіля, ОСОБА_8 помітив в ньому автомобільний компресор марки «Auto assistance ас 102-2». В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення вказаного майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та переслідуючи мету власної наживи, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії не будуть помічені, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, таємно викрав вищевказаний автомобільний компресор, що належав ОСОБА_9 вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 559 від 19.06.2014 року складала 292 грн. 05 коп.

В подальшому, ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, 02.06.2014 року близько 10.00 год., ОСОБА_8 перебував у квартирі АДРЕСА_2 , у свого раніше знайомого ОСОБА_11 . Знаходячись в приміщенні квартири ОСОБА_8 помітив в спальній кімнаті на дерев`яній тумбочці телевізор марки «Thomson», сірого кольору. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та переслідуючи мету власної наживи, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії не будуть помічені, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав телевізор «Thomson» сірого кольору, що належав ОСОБА_12 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 578 від 26.06.2014 року складає 580 грн.

В подальшому, ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, 17.06.2014 року близько 10.30 год., ОСОБА_8 перебував у кімнаті №307 будинку АДРЕСА_3 , у свого раніше знайомого ОСОБА_13 . Знаходячись в приміщенні гуртожитку ОСОБА_8 , вийшов до кухні, де на столі, що розташований в приміщенні даної кухні, помітив дві каструлі марки «HOFFMAYER», виготовлені із металу сірого кольору об`ємом 1 літр та об`ємом 2 літри. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та переслідуючи мету власної наживи, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії не будуть помічені, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав дві каструлі марки «HOFFMAYER», виготовлені із металу сірого кольору, об`ємом 1,25 літри та об`ємом 1,25 літри, що належать потерпілій ОСОБА_14 , загальна вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №586 від 26.06.2014 року складає 160 грн.

В подальшому, ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, 18.06.2014 року близько 00.30 год., ОСОБА_8 перебував у місті Кіровограді, та проходив повз територію Автомобільної станції № 2, яка розташована за адресою: м. Кіровоград просп. Правди, 2. Проходячи повз кафе «Привокзальне» на лавці, що розташована біля вказаного кафе, він помітив раніше невідомого йому ОСОБА_15 , який на той час відпочивав та не міг усвідомлювати протиправних дій ОСОБА_8 . Присівши біля нього на лавку, ОСОБА_8 помітив біля нього чоловічу сумку з тканини чорного кольору. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та переслідуючи мету власної наживи, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії не будуть помічені, шляхом вільного доступу, таємно викрав чоловічу сумку з тканини чорного кольору, яка належить потерпілому ОСОБА_15 , в якій знаходились кошти в сумі 70 грн. та мобільний телефон марки «Samsung GT-E2152 DUOS», імеі: НОМЕР_2 , імеі: НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 577 від 25.06.2014 року складає 189 грн. 30 коп., та трудова книжка видана на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що належать ОСОБА_15 .

В подальшому, ОСОБА_8 з викраденим майном з місце скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми умисними протиправними діями потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що визнає вину по вчинених злочинах, але вважає, що вирок Кіровського районного суду винесений судом помилково. Просить призначити йому справедливий строк покарання.
- прокурор просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2014 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України, на підставі 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки виконувати самостійно. Свої доводи мотивує наступним: не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини засудженого ОСОБА_8 , зібраними по справі доказами, все ж вважаю, що вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Встановлено, що ОСОБА_8 28 жовтня 2014 року засуджений Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Призначаючи покарання неправильно застосовано ч.4 ст. 70 КК України, при цьому частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, оскільки в даному випадку кожен вирок повинен застосовуватися самостійно.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку щодо часткового задоволення апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку та належно оцінені судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і жодним учасником судового розгляду оскаржений не був.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, районний суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Так, кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Характеризуючи особу останнього, суд врахував позитивні характеристики, те, що ОСОБА_8 не одружений, офіційно не працює, на обліку в лікарнях не перебуває
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом обґрунтовано визнано щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного, який раніше засуджувався за вчинення корисливого кримінального правопорушення, при цьому належних для себе висновків не зробив та знову вчинив нові епізоди таємного викрадення чужого майна перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства в призначений судом строк.
Однак, суд призначив покарання за ч.2 ст. 185 КК України занадто суворе, яке не відповідає характеру і ступеню суспільної небезпечності злочину, особі винного, обставинам, що пом`якшують і обтяжують покарання.
За зазначених обставин колегія суддів вважає за можливе пом`якшити призначивши за ч.2 ст. 185 мінімальне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року (зі змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

В даному випадку судом першої інстанції було обґрунтовано застосовано, та колегія суддів з цим погоджується, положення ч.1 ст. 70 КК України при призначенні покарання за ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України.

Водночас під час призначення остаточного покарання у сукупності з вироком Ленінського районного суду від 28.10.2014 року судом першої інстанції повинно було бути застосовано положення ч.4 ст. 70 КК України, але фактично було застосовано ч.5 ст. 71 КПК України, що потягло за собою неправильне обрахування остаточно призначеного строку покарання.

Колегія суддів погоджується з твердженнями прокурора з приводу того, що судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність і вироки відносно ОСОБА_8 повинні виконуватись самостійно, з огляду на п. 23 Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року (зі змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання». Згідно якого коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2014 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання за ч.4 ст. 70 КК України змінити.

ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі

- за ч.2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України вирок Ленінського районного суду від. 28.10.2014 року виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді (підписи)
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2