АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0010894 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 2 квітня 2015 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Мукачево Закарпатської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1
визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України, та їй призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю,
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченої - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , працюючи на посаді старшого фельдшера відділення № 2 Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва, розташованого по вул. Івана Сергієнка, 6, в м. Києві, у зв`язку з виконанням своїх професійних обов`язків повинна була додержуватись встановлених правил обігу наркотичних засобів та психотропних речовин. Згідно до Наказу ЦЕМД та МК м. Києва від 2 січня 2014 року № 4 «Про обіг наркотичних засобів та психотропних речовин» та Додатку № 3 до нього, ОСОБА_6 є відповідальною особою за облік, зберігання та видачу наркотичних засобів та психотропних речовин у відділенні № 2 ЦЕМД та МК м. Києва, зокрема в кімнаті «пункт поповнення виїзних бригад». Також, відповідно до п. 2.16. Посадової інструкції старшого фельдшера відділення ЦЕМД та МК м. Києва ОСОБА_6 повинна забезпечити облік та суровий контроль за використанням і збереженням медичної апаратури, виробів медичного призначення, санітарного майна, дезінфекційних засобів, лікарських засобів, тощо.
Так, ОСОБА_6 в період з 2 січня 2013 року по 20 серпня 2014 року, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні № 2 ЦЕМД та МК м. Києва, розташованого по вул. Івана Сергієнка, 6, в м. Києві, неналежно виконувала свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, з порушенням: п.1.5. Наказу Міністерства охорони здоров`я від 21 січня 2010 року № 11, пункту 4.1. Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 02 лютого 2010 року № 66, п. 9 Постанови Кабінет міністрів України від 13 травня 2013 року № 333 «Про затвердження Порядку придбання, перевезення, зберігання, відпуску, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у закладах охорони здоров`я», статті 8 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», використовувала приміщення для здійснення діяльності з обігу наркотичних засобів та психотропних речовин без відповідного дозволу МВС України на використання об`єктів і приміщень, призначених для провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, чим допустила їх незаконне зберігання та використання у сфері охорони здоров`я, тим самим, вчинила злочин в сфері обігу прекурсорів, створивши реальну загрозу виходу з під контролю наркотичних засобів та психотропних речовин.
20 серпня 2014 року під час обстеження відділені № 2 Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва на відповідність Типовим вимогам до об`єктів та приміщень, які будуть використовуватися для здійснення діяльності з обігу прекурсорів, працівниками відділу попередження та викриття правопорушень на об`єктах легального обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів управління боротьби з незаконним обігом наркотиків ГУМВС України в м. Києві, виявлено приміщення - «пункт поповнення виїзних бригад», де зберігались підконтрольні наркотичні засоби та психотропні речовини без відповідного дозволу МВС України на використання об`єктів і приміщень, призначених для провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. При цьому в наявній ліцензії № АЕ287507 Державної служби України з контролю за наркотиками вказаний об`єкт не зазначений як місце провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.
В подальшому, 20 серпня 2014 року в період часу з 14.41 год. до 15 год. під час проведення огляду місця події у приміщенні кімнати «пункту поповнення виїзних бригад» у будівлі відділення № 2 Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва, розташованого по вул. Івана Сергієнка, 6, в м. Києві, співробітниками міліції, у присутності двох понятих, із сейфу вилучено:
- 1 ампулу з прозорою рідиною, яка містить наркотичний засіб - трамадол масою 0,109 г;
- 1 ампулу з прозорою рідиною, яка містить наркотичний засіб - фентаніл масою 0,0001 г;
- 1 ампулу з прозорою рідиною, яка містить наркотичний засіб - морфін масою 0,011 г,
- 1 ампулу з прозорою рідиною, яка містить наркотичний засіб - тримеперидин масою 0,022 г,
- 1 ампулу з прозорою рідиною, яка містить наркотичний засіб - діазепам, масою 0,010 г,
- 1 ампулу з прозорою рідиною, яка містить психотропну речовину - оксибутират, масою 2,141 г.
Згідно висновку експерта № 1994х від 02 вересня 2014 року:
У наданій на дослідження безбарвній рідині масою 2,189 г, що знаходиться у скляній ампулі із написами «Трамадолу гідрохлорид», виявлено трамадол, що є наркотичним засобом. Маса трамадолу у рідині становить 0,109 г.
У наданій на дослідження безбарвній рідині масою 2,229 г, що знаходиться у скляній ампулі із написами «ФЕНТАНІЛ», виявлено фентаніл, що є наркотичним засобом. Маса фентанілу у рідині становить 0,0001 г.
У наданій на дослідження безбарвній рідині масою 1,134 г, що знаходиться у скляній ампулі із написами «МОРФІНУ ГІДРОХЛОРИД», виявлено морфін, що є наркотичним засобом.Маса морфіну у рідині становить 0,011 г.
У наданій на дослідження безбарвній рідині масою 1,113 г, що знаходиться у скляній ампулі із написами «ПРОМЕДОЛ-ЗН», виявлено тримеперидин, що є наркотичним засобом. Маса тримеперидину у рідині становить 0,022 г.
У наданій на дослідження безбарвній рідині масою 2,111 г, що знаходиться у скляній ампулі із написами «СИБАЗОН», виявлено діазепам, що є наркотичним засобом. Маса діазепаму у рідині становить 0,010 г.
У наданій на дослідження безбарвній рідині масою 11,270 г, що знаходиться у скляній ампулі із написами «Натрію оксибутират», виявлено сіль гамма-оксимасляної кислоти - оксибутират, що є психотропною речовиною. Маса оксибутирату у рідині становить 2,141 г.
Трамадол, фентаніл, морфін, тримеперидин (промедол) згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці II», є наркотичними засобами.
Діазепам (сибазон), натрію оксибутират (сіль гамма-оксимасляної кислоти) згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 2 психотропні речовини, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю» в «Таблиці III», є психотропними речовинами.
Згідно «Дозволу на використання об`єктів і приміщень, призначених для провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 11 червня 2012 № 6/вх541-79, виданого ГУМВС України в м. Києві, відділенню № 2 Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Сергієнка, 6, надано дозвіл на використання об`єктів і приміщень, призначених для провадження діяльності, пов`язаної із придбанням, перевезенням, зберіганням, використанням, відпуском та знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів тільки у приміщенні кімнати зберігання оперативного місячного запасу лікарських засобів та виробів медичного призначення.
Зберігання даних препаратів без відповідного дозволу МВС України на використання об`єктів і приміщень, призначених для провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, є порушенням встановлених правил обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, та суперечить вимогам п.1.5. Наказу Міністерства охорони здоров`я від 21 січня 2010 року № 11, пункту 4.1. Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 2 лютого 2010 року № 66, п. 9 Постанови Кабінет міністрів України від 13 травня 2013 року № 333 «Про затвердження Порядку придбання, перевезення, зберігання, відпуску, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у закладах охорони здоров`я», статті 8 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».
Відповідно до Акту Державної служби України з контролю за наркотиками, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів № 70/226 від 24 листопада 2014 року: наркотичні (психотропні) лікарські засоби зберігались у Відділеннях № 2, № 5, № 9 Центру, які не зазначені у Відомостях про відповідність матеріально-технічної бази ліцензійним умовам, що додавались до заяви про видачу ліцензії.
На приміщення відсутній дозвіл МВС на використання об`єктів і приміщень.
Кімнати старших фельдшерів Відділень № 2, № 5, № 9 відповідають вимогам наказу МВС України № 216 (порушення вказані у постановах на проведення перевірок слідчих - усунені).
Умови зберігання на пунктах поповнення бригад Відділень № 2, № 9 не відповідають вимогам наказу МВС № 216. На момент перевірки наркотичні (психотропні) лікарські засоби у вищезазначених Відділеннях не зберігаються (підконтрольні речовини передані у Аптечне відділення по актам передачі від 20 листопада 2014 року).

Цим же вироком вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Прокурор ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичні обставини справи, не погоджуючись з покаранням, призначеним ОСОБА_6 за вироком суду, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та в цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 320 КК України у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посаду строком на 2 роки.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що не призначення обов`язкового додаткового покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю є неприпустимим, оскільки кримінальне правопорушення вчинено саме під час викання професійних обов`язків. Крім того, прокурор звертає увагу на те, що склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України, характеризується спеціальним суб`єктом, яким є особа, яка уповноважена додержуватись встановлених правил зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів або прекурсорів.
На думку прокурора, ті обставини, на якій послався у вироку суд першої інстанції не можуть бути визнані суб`єктивними та об`єктивними чинниками, які свідчать про знижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а лише характеризують особу обвинуваченої.

На зазначену апеляційну скаргою обвинуваченою подані заперечення, в яких вона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, залишивши вирок суду без зміни, зазначаючи про те, що судом враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненою нею кримінального правопорушення, її вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, її минуле, склад сім`ї, її матеріальний стан; те, що встановлені під час перевірки порушення, усунуті, відсутні обставини, що обтяжують їй покарання; наявні обставини, що пом`якшують покарання. Також судом враховано, що вона багато років пропрацювала медичним працівником, надаючи екстрену медичну допомогу людям, що вона не має відношення до поширення наркоманії, те, що вони щиро кається, щиро жалкує про вчинене. Крім того, 15 травня 2015 року вона звільнилась з посади старшого фельдшера відділення екстреної медичної допомоги та переведена на іншу роботу, яка не пов`язані із зберіганням лікарських засобів.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, обвинуваченого, які просили вирок суду залишити без зміни, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги й розглянувши справу в їх межах, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії ОСОБА_6 за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 320 КК України як порушення правил зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом при призначенні покарання не враховані й інші обставини, які впливають на визначення покарання, на думку колегії суддів, вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 1003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог.

При призначенні ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції враховані тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особа обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, стан її здоров`я, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Також судом, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, яка передбачає право суду визнати такими, що пом`якшують покарання, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, визнані обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, перебування на її утриманні чоловіка інваліда Ш групи, те, що ОСОБА_6 з 1977 року працює на посаді фельдшера ЦЕМД та МК м. Києва, де сумлінно виконує свої обов`язки та зауважень немає, порушення, вказані у постанові слідчих, на підставі яких порушено кримінальне провадження, усунені та відповідають вимогам наказу МВС України № 216.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вмотивовано обрав обвинуваченій покарання, із застосуванням ст.. 69 КК України, у виді штрафу без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю, а тому призначене ОСОБА_6 покарання відповідає її особі й ступеню тяжкості вчиненого нею злочину, є необхідним і достатнім для її виправлення й попередження вчинення нею нових злочинів.

Також, колегія суддів враховує й те, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_6 на підставі наказу № 292/к від 15 травня 2015 року переведена з посади старшого фельдшера відділення № 2 Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва на посаду фельдшера з прийомних викликів і передачі виїзній бригаді швидкої медичної допомоги відділення № 2 Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст..ст. 349, 363 КПК України, як і суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог 404, 405 КПК України, перевіряє докази, надані сторонами.

Разом з тим прокурором не надані беззаперечні докази на підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі.

За таких обставин доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про те, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає необґрунтованими, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 2 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

_________________________ __________________________ ________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8