Справа 688/2585/13-к
№ 1-кп/688/125/13
Вирок

Іменем України

26 грудня 2013 року
Шепетівський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого -
судді Березової І.О.

при секретарі
Каправчук Г.В.,

прокурорів:
Вознюка Р.П.,

Топчій О.В., Бізюка М.М,

обвинуваченого
ОСОБА_3,

захисника
ОСОБА_4,

потерпілої
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Шепетівки

кримінальне провадження, внесеному в
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за №0000250 від 25 грудня 2012 року по
обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Шепетівки Хмельницької області,
українця, громадянина України, з
освітою середньою, розлученого, на
утриманні має одну малолітню дитину,
зареєстрованого в АДРЕСА_1, проживав в
АДРЕСА_2, не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення (злочину),
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О
В И В:

Органом досудового слідства ОСОБА_3
обвинувачується в тому, що 12.07.2002 р. у
вечірній час, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, приїхав на
автомобілі марки ВАЗ 2101, держ.знак
НОМЕР_1 в с.Майдан Лабунь Шепетівського
району, де він мав за мету вияснити
стосунки з місцевим жителем ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5 Перебуваючи в
с.Майдан-Лабунь, зайшов на територію
домогосподарства, де проживала родина
ОСОБА_7, викликав ОСОБА_6 на вулицю, де
між ними розпочалась сварка, що
переросла в побиття потерпілого
ОСОБА_3, який наніс ОСОБА_6 удар кулаком
руки в живіт, а надалі, посадив його на
заднє пасажирське сидіння автомобіля
та сівши поруч з ним, поїхав до с.
Михайлючка Шепетівського району. Під
час руху з с.Майдан-Лабунь
Шепетівського району до с. Михайлючка,
ОСОБА_3, знаходячись поруч з ОСОБА_6 в
салоні автомобіля справа, наносив
останньому численні удари кулаками
рук по тулубу та в живіт, а надалі після
того як потерпілого знудило, він
вивівши з салону продовжив побиття на
проїжджій частині, неподалік від с.
Заморочення Шепетівського району,
наносячи йому численні удари в грудну
клітину, живіт та в інші частини тіла,
заподіявши потерпілому тілесні
ушкодження у вигляді: крововиливів в
області передньої та задньої поверхні
гортані, закритої травми грудної
клітини, двох синців в області
передньої поверхні грудної клітки
справа в середній третині, чотирьох
синців передньої поверхні грудної
клітки зліва у верхній, середній
третині, закритих прямих переломів
правих 8 та 9-го ребер справа по
передньо-пахвиній лінії з підшкірними
крововиливами, закритих прямих
переломів 6, 7, 8 ребер зліва по середньо
ключичній лінії з підшкірною
гематомою, двох синців по задній
поверхні лівого стегна у верхній та
середній третині, закритої травми
живота із розривом правої частки
печінки, крововиливом в черевну
порожнину, крововиливу в м'які тканини
черевної порожнини у верхній третині,
які відносяться до категорії тілесних
ушкоджень тяжкого ступеня за
кваліфікуючим критерієм небезпеки для
життя в момент заподіяння, після чого
залишив ОСОБА_6 на узбіччі проїжджої
частини, де він помер 12.07.2002 р. біля 23
години, внаслідок отриманих тілесних
ушкоджень.

В ході судового розгляду кримінального
провадження допитаний в судовому
засіданні по суті пред'явленого
обвинувачення обвинувачений ОСОБА_3
свою вину в інкримінованому йому
злочині не визнав повністю та показав,
що 12.07.2002 р. у вечірній час він разом з
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, поїхали в с.
Майдан -Лабунь Шепетівського району,
щоб поговорити з ОСОБА_6 Коли зайшли до
хати, де ОСОБА_6 перебував в гостях з
дружиною, ОСОБА_9 особисто спілкувався
з ОСОБА_6 в будинку в кімнаті, а він
(ОСОБА_3.) разом із потерпілою ОСОБА_5,
ОСОБА_7 та іншими війшов з будинку, з
ОСОБА_6 особисто не спілкувався.
Розмова між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 тривала
недовго, у відсутність інших осіб, але
у кімнаті, де вони спілкувалися, був
якийсь шум, потім вони вийшли з
кімнати, всі вийшли з будинку та пішли
до машини, при чому у ОСОБА_6 тілесних
ушкоджень на обличчі не було, поведінка
його була звичною. Коли йшли до
автомобіля, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_9 та
він, то жодної бійки чи шарпанини не
було, а тому категорично заперечує факт
побиття ним ОСОБА_6 під час того, як йшли
до автомобіля. Після того як сіли в
автомобіль, приїхали до бару в с.
Михайлючка, де спілкувалися з ОСОБА_6, в
розмові останній визнав свою
неправильну поведінку по відношенню до
тестя ОСОБА_8 - ОСОБА_11 та десь з 19.00 год.
допізна всі вони сиділи та відпочивали
в даному барі. Оскільки після розмови
ОСОБА_9 з ОСОБА_6, останній зрозумів
неправильність своїх дій та пообіцяв
вибачитися перед тестем ОСОБА_8, якого
раніше образив та відшкодувати йому
нанесену шкоду. Категорично заперечує
факт побиття ним ОСОБА_6 під час руху
автомобіля, в барі чи перед ним, під час
їх відпочинку в с. Михайлючка.

Нанесення ним побоїв в автомобілі
ВАЗ-2101 ОСОБА_6 також категорично
заперечує. Пояснив, що ОСОБА_10 протягом
всього дня був в стані сильного
алкогольного сп'яніння та більшість
часу проспав в автомобілі, а тому
ОСОБА_10 не міг нічого бачити. А тому
його покази повністю заперечує та
спростовує. Стверджує, що біля 21-21.30
год., перебуваючи в с. Михайлючка в кафе,
де вони всі відпочивали, він разом з
ОСОБА_12 були всередині бару, продавщиця
з бару сказала, що хтось з хлопців з м.
Шепетівки побив сільського чоловіка,
після чого до бару зайшов ОСОБА_13, а за
ним ОСОБА_6 Близько 23 год. до бару зайшов
ОСОБА_9 та сказав, що треба відвезти
ОСОБА_6 додому. По дорозі ОСОБА_6 стало
погано в автомобілі, він і ОСОБА_9
допомогли ОСОБА_6 вийти з автомобіля,
ОСОБА_9 почав надавати йому першу
медичну допомогу. Але через декілька
хвилин ОСОБА_6 помер. Оскільки всі
розгубились та не знали, що робити, то
залишили ОСОБА_6 на узбіччі дороги та
поїхали в с. Михайлючка до бару забрати
ОСОБА_8 та ОСОБА_14 Після чого всі разом
повернулись в м. Шепетівка. Також
ОСОБА_3 ствердив, що ОСОБА_10 дає
неправдиві покази щодо нього, оскільки
з ним перебуває в неприязних
відносинах через те, що він не
розрахувався з ним за роботу, коли ще
був в 2002 р. підприємцем, із-за чого
ОСОБА_10 досі ображається на нього. В
Росію виїхав, бо необхідно було
заробити гроші, щоб віддати борги.

Вказав, що слідчий ОСОБА_38 під час
досудового слідства його не слухав та
не завжди вірно зазначав в протоколах
допитів його покази, клопотання про
проведення з ним слідчого експерименту
було відхилено слідчим. Стверджує, що з
2000 року не вживає спиртні напої,
оскільки хворіє на гастрит. 12.07.2002 року,
перебуваючи в кафе, горілку не пив, але
випив одну чашку чаю. Знаходячись в
Росії, не знав, що його оголошено в
розшук. В останньому слові знов
стверджував, що ОСОБА_6 не бив.

Допитані в якості потерпілої та
свідків нижчезазначені особи пояснили
суду:

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що 12.07.2002р.,
ввечері, коли вона разом з ОСОБА_6
перебувала в гостях в родині ОСОБА_7 в с.
Майдан - Лабунь Шепетівського району,
то до будинку зайшли ОСОБА_9 та ОСОБА_3
Потім ОСОБА_9 закрився у кімнаті разом з
ОСОБА_6 та був там 10-15 хв., звідки чути
було якийсь шум та розмова на
підвищених тонах. В цей час ОСОБА_3
сидів з ними за столом. А потім ОСОБА_9
та ОСОБА_6 вийшли, її чоловік ОСОБА_6
йшов разом з ним нормально, ні шуму,
нічого такого не було, вони разом з
ОСОБА_3 пішли до машини, при цьому ніхто
нікого не бив, за руки не тримав, а
ОСОБА_6 ні на що не скаржився та про
допомогу нікого не просив. Коли ОСОБА_6
йшов від будинку до автомобіля, то
також його ніхто не бив. ОСОБА_9 сказав,
що ОСОБА_6 «обратно доставим в цілості і
сохраності». Вказує, що чоловік ОСОБА_6
ніколи не скаржився на стан здоров'я,
ніякого болю він не відчував, ніде не
падав. Також потерпіла категорично
заперечила причетність ОСОБА_3 до
побиття ОСОБА_6, вважає, що до побиття
останнього причетний ОСОБА_8 До ОСОБА_3
не має жодних претензій, цивільний
позов до нього пред'являти відмовилась.

Свідок ОСОБА_10 показав, 12.07.2002р. ввечері,
коли вже було сутеніло, він разом з
ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 під'їхали до
будинку, з якого в подальшому ОСОБА_9 та
ОСОБА_3 вийшли разом з ОСОБА_6, при чому
ОСОБА_3 йшов з ОСОБА_6 під руки. Коли
підходили до автомобіля, ОСОБА_3 завдав
потерпілому декілька ударів рукою по
тулубу, а можливо в область живота.
Бачив, що ОСОБА_3 розмахував руками. Ці
події він бачив в дзеркало заднього
огляду, сидячи при цьому на задньому
сидінні автомобіля та з автомобіля не
виходив, назад не повертався. В той час
фари в автомобілі не було ввімкнено.
Стверджує, що коли під'їхали до будинку
ОСОБА_7, то в нього стан сп'яніння був
важкий, він вже дрімав, часом
прокидався. Також показав, що весь час
перебування в с. Михайлючка він
знаходився в машині та спав. Куди далі
вони поїхали, він не знає. Точно не
пам'ятає чи були вони в барі. Проснувся
лише коли повезли ОСОБА_6 додому та по
дорозі ОСОБА_6 стало погано, оскільки
потерпілого два рази штовхнув ОСОБА_3,
від чого він (ОСОБА_10.) проснувся, а
потім коли автомобіль зупинився, то
ОСОБА_3 вдарив потерпілого ще декілька
раз на узбіччі дороги, а через деякий
час ОСОБА_6 помер. Хоча ОСОБА_9 й
намагався надати потерпілому медичну
допомогу, однак не зміг його врятувати.
Зазначив, що ОСОБА_8 був разом з ними в
автомобілі, коли ОСОБА_6 стало погано і
він через декілька хвилин помер. Крім
того, вказав, що за той день випив 300-400
гр. горілки. Точно часу та місця, де
відбувалися бійки та шарпанини вказати
не може, бо був дуже п'яний та точно все
не пам'ятає. Зазначив, що під час
слідчого експерименту на місце події
його учасники нікуди не виїжджали, він
все показував та ставав для
фотографування так, як говорив йому
слідчий ОСОБА_38, бо він точно все не
пам'ятав. Крім того, в судовому
засіданні показав, що є ліквідатором
ЧАЕС, з 1986 року знаходиться на обліку в
ЦРЛ з приводу захворювання на цукровий
діабет, а вже більше 15 років має поганий
зір, більше 12 років взагалі не читає
із-за поганого зору. А всі протоколи,
які ним підписувались на досудовому
слідстві, він також не читав, бо не мав з
собою окулярів, та підписував не
читаючи їх, довіряючи слідчому.

Свідок ОСОБА_9 показав, що 12.07.2002 р. у
вечірній час він разом з ОСОБА_8, ОСОБА_3
та ОСОБА_10, поїхали поспілкуватися з
ОСОБА_6 в с. Майдан-Лабунь Шепетівського
району. Коли зайшли до хати в с.
Майдан-Лабунь, то після нетривалого
спілкування всі вийшли з будинку та
пішли до автомобіля. Коли йшли до
автомобіля ОСОБА_6, ОСОБА_3 та він,
жодної бійки чи шарпанини не було.
Після того як приїхали до бару в с.
Михайлючка, то він періодично туди
заходив та виходив, бо одночасно ще
заходив до своїх друзів додому, які
проживали біля бару. Також категорично
заперечує факт побиття ОСОБА_3 ОСОБА_6
на подвір'ї домоволодіння ОСОБА_7 коли
вони йшли до автомобіля,, так і під час
руху автомобіля до с. Михайлючка . Також
заперечує факт побиття ОСОБА_3 ОСОБА_6 в
барі чи перед ним під час їх відпочинку
в с. Михайлючка разом з ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 Оскільки після розмови з ОСОБА_6
останній зрозумів неправильність
своїх дій та пообіцяв вибачитися перед
тестем ОСОБА_8, якого раніше образив та
відшкодувати йому нанесену шкоду.
Нанесення побоїв в автомобілі ВАЗ-2101
ОСОБА_6 ОСОБА_3 категорично заперечує,
вказує, що була лише п'яна розмова.
Вказує, що свідок ОСОБА_10 був в стані
сильного алкогольного сп'яніння та
більшість часу перебування ввечері в с.
Михайлючка проспав в автомобілі. А тому
покази ОСОБА_10 повністю заперечує та
спростовує. Також свідок ОСОБА_9
показав, що перед тим як їхати з бару
близько 23 год. перед машиною, він бачив
як ОСОБА_3 наніс один удар в область
грудей ОСОБА_6, при цьому потерпілий не
падав та свідомість не втрачав, після
чого вони всі сіли до автомобіля,
проїхали хвили 10-15 і ОСОБА_6 стало
погано та після надання йому першої
медичної допомоги він помер.
Злякавшись, вони залишили ОСОБА_6 на
узбіччі та поїхали в с. Михайлючка
забрати ОСОБА_12 та ОСОБА_8 А потім всі
разом поїхали в м.Шепетівка. Вказує, те,
що писав слідчий, він читав не все.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 показав, що 12.07.2002 р. у вечірній
час він разом з ОСОБА_3, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, поїхали поспілкуватися з
ОСОБА_6 в с. Михайлючка Шепетівського
району щодо конфлікту, який стався між
ОСОБА_6 та його тестем ОСОБА_11 Спочатку
забрали ОСОБА_6 з с. Майдан-Лабунь
Шепетівського району, де він був в
гостях. Вказує, що коли йшли подвір'ям
до автомобіля разом - ОСОБА_6, ОСОБА_3 та
ОСОБА_9, то жодної бійки чи шарпанини не
було, ОСОБА_6 йшов до автомобіля
спокійно, ніхто його під руки не тримав,
ніякої бійки не було, спокійно підійшли
до машини і поїхали. Поїхали
автомобілем через с. Майдан-Вила
Шепетівського району до кафе в с.
Михайлючка, куди приїхали десь близько
22 години. Категорично заперечує факт
побиття ОСОБА_3 ОСОБА_6 і під час руху
автомобіля, в барі чи перед ним, під час
їх відпочинку в с. Михайлючка. Оскільки
після розмови з ОСОБА_6 останній
зрозумів неправильність своїх дій
відносно ОСОБА_11 та пообіцяв
вибачитися перед ним, так як раніше
образив останнього та відшкодувати
йому нанесену шкоду. Стверджує, що на
протязі всього часу спілкування з
ОСОБА_6 в той вечір, не бачив, щоб ОСОБА_3
бив останнього, взагалі не чув таких
слів: «Не бий!», розмови про побиття
ОСОБА_6 взагалі не було. Вказує, що вже
пізно ввечері ОСОБА_9 та ОСОБА_15 повезли
ОСОБА_6 додому, а він з ОСОБА_12 пішли до
його знайомого в гості і чекали
повернення останніх. Близько першої
години ночі чи близько другої години
ночі вони повернулися і ОСОБА_9
повідомив їм, що ОСОБА_6 мертвий, лежить
на узбіччі дороги. Він сів за кермо
автомобіля і вони всі поїхали до того
місця, де лежав ОСОБА_6 і там знаходився
ОСОБА_10 Він (ОСОБА_8.) запитав у всіх, чи
будемо забирати, але всі промовчали.
Приїхали в Шепетівку. Від того, що
трапилось з ОСОБА_6 він дуже злякався, і
через цей випадок виїхав в Росію, бо в
нього там були родичі.

Нанесення побоїв в автомобілі ВАЗ-2101
ОСОБА_6 будь-ким із них категорично
заперечує. Зазначив, що ОСОБА_10 був в
стані сильного алкогольного сп'яніння,
більшість часу проспав в автомобілі,
покази останнього не відповідають
дійсності, оскільки не був очевидцем
зазначених подій.

Свідок ОСОБА_12 показав, що 12.07.2002 р. він
разом з ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_3 та
ОСОБА_10 приїхали в с. Михайлючка.
Відразу він пішов до мами, яка проживає
в цьому селі, а всі інші поїхали
поспілкуватися з ОСОБА_6 в с.
Майдан-Лабунь Шепетівського району.
Ввечері всі зустрілися в барі с.
Михайлючка. В той час разом з ОСОБА_6,
ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_3 був ОСОБА_13, який
був досить п'яним та чіплявся до всіх
присутніх в барі, в тому числі й до
ОСОБА_6 ОСОБА_9 періодично заходив та
виходив з бару. В якийсь час власниця
бару ОСОБА_16 попросила його сказати
своїм друзям, щоб вони не билися на
вулиці. В цей час всередині бару
знаходився ОСОБА_8 та ОСОБА_17 Потім до
бару зайшли ОСОБА_13 та ОСОБА_6 та
продовжували відпочивати разом зі
всіма. Незадовго до закриття бару, за
хвилин 40, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_6
поїхали відвезти останнього додому. В
машині в той час спав ОСОБА_10 Після
закриття бару він та ОСОБА_8 пішли до
свого знайомого ОСОБА_18, в якого
знаходились, доки за ними не приїхав
ОСОБА_3 та ОСОБА_9 Після чого вони
поїхали за ОСОБА_10, який знаходився на
трасі, та додому їх всіх розвіз ОСОБА_9
Під час поїздки додому ніхто між собою
ні про ще не балакав. Також зазначив, що
протоколи допитів під час досудового
слідства не читав, бо погано бачить та в
той час з собою окуляри не носив. А
слідчий зачитував вголос його покази,
після чого їх підписував. Припускає, що
слідчий міг щось не вірно записати,
коли він давав показання.

Свідок ОСОБА_7 показала, що 12.07.2002р.,
ввечері близько 19.00 год. до неї додому в
с.Майдан-Лабунь Шепетівського району,
де в той час у неї в гостях знаходились
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зайшли ОСОБА_3 та
ОСОБА_9 Останній представився
працівником міліції та закрився у
кімнаті разом з ОСОБА_6, де пробув
близько 5-10 хв. З тієї кімнати чути було
якийсь шум та розмова на підвищених
тонах. Припустила, що можливо ОСОБА_9 і
бив ОСОБА_6 в кімнаті. В цей час ОСОБА_3 з
нею, її чоловіком ОСОБА_39 та ОСОБА_5
сиділи в іншій кімнаті за столом. А
потім ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вийшли
на вулицю та пішли до машини, при цьому
ОСОБА_9 сказав, що вони привезуть ОСОБА_6
через хвилин п'ять, бо їм треба
переговорити. Коли вони йшли, вже
сутеніло. При цьому ніхто нікого не бив,
за руки не тримав, а ОСОБА_6 ні на що не
скаржився та про допомогу нікого не
просив. Коли ОСОБА_6 йшов від будинку до
автомобіля, то його ніхто не бив. Це все
вона бачила, бо вийшла разом з ОСОБА_19
провести їх до автомобіля. Зазначила,
що ОСОБА_3, в її присутності по
відношенню до ОСОБА_6 взагалі не
висловлювався, жодних ударів
останньому не наносив.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_20 показала, що є дочкою ОСОБА_8 та
знає, що в 2002 році останній поїхав на
декілька років до Росії на заробітки.
Про обставини, що відбулися в с.
Михайлючка нічого не знає, нічого
пояснити не може.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_21 показала, що є дружиною ОСОБА_8
та знає, що в 2002 році останній поїхав на
декілька років до Росії на заробітки.
Про обставини, що відбулися в с.
Михайлючка Шепетівського району
нічого не знає, оскільки її там на місці
не було, він говорив про свою
непричетність до тих подій.

Свідок ОСОБА_22 показав, що був
присутній під час проведення
відтворення зі свідком ОСОБА_9 Однак
протокол слідчої дії він не підписував,
з ним не ознайомлювався, тому не знає,
що там написано, та в ньому відсутній
його підпис, про що він категорично
стверджував в судовому засіданні.

Суд відкидає твердження свідка ОСОБА_10,
які він давав в судовому засіданні в
частині, що обвинувачений наносив
удари потерпілому ОСОБА_6 у дворі
домоволодіння ОСОБА_7 в с. Майдан-Лабунь
Шепетівського району, та в салоні
автомобіля, оскільки свідок знаходився
в салоні автомобіля, події, про які він
розповідає відбувалися в темну пору
доби, фари автомобіля були вимкнені, а з
урахуванням того, що свідок має вади
зору та перебував в стані сильного
алкогольного сп'яніння, а тому він не
міг об'єктивно сприймати події того
вечора.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_23 показав, що працює слідчим в СВ
Шепетівського МВ УМВС в Хмельницькій
області та допитував в якості свідка
ОСОБА_10 Жодного тиску щодо свідка під
час допиту не вчиняв.

Свідок ОСОБА_24 показав, що працює
слідчим в СВ Шепетівського МВ УМВС в
Хмельницькій області та нічого не може
пояснити щодо обставин даної справи.

Свідок ОСОБА_25 показав, що на весні 2013 р.
був понятим під час проведення
слідчого експерименту, який проводився
на території міліції м. Шепетівки,
оскільки ОСОБА_10 не пам'ятав де це було,
а тому за межі м. Шепетівки не
виїжджали; зазначав, що свідок ОСОБА_10
під час проведення експерименту
поводися досить дивно, був не
впевнений, точно нічого не пам'ятав про
ті події, показував, що хтось когось
штовхав, не вказував який саме
автомобіль був, на якому вони в той день
їздили з потерпілим. Протокол
проведення слідчого експерименту він
підписував не в той самий день, а через
декілька днів після проведення слідчої
дії.

Свідок ОСОБА_26 вказав, що мало пам'ятає
про події проведення слідчого
експерименту, оскільки пройшло півроку
з того дня. Разом з тим, він підтвердив,
що на весні 2013 р. був понятим разом із
свідком ОСОБА_25 під час проведення
слідчого експерименту, який проводився
на території Шепетівського МВ УМВС
України. Зазначив, що свідок ОСОБА_10 під
час проведення експерименту поводися
досить дивно, був не впевнений,
нервував, точно нічого не пам'ятав. За
межі Шепетівки вони не виїжджали,
оскільки свідок ОСОБА_10 вказав, що не
пам'ятає де то все відбувалось, бо на
той час був сильно напідпитку. Свідок
вказував, що в автомобілі він сидів на
задньому сидінні за пасажиром, коли
вийшли з машини, то обвинувачений ніби
вдарив потерпілого кулаком нібито в
груди, ніяким предметом, а кулаком.
Згадав, що протокол проведення
слідчого експерименту він підписував
не в той самий день, а через декілька
днів після проведення слідчої дії.

Свідок ОСОБА_27, яка є рідною сестрою
обвинуваченого, про обставини смерті
потерпілого ОСОБА_6 нічого не пояснила,
оскільки їй нічого невідомо, але
зазначила, що зі слухів вона чула, що
ОСОБА_28 непричетний до обставин смерті
потерпілого, який помер на його руках.

Свідок ОСОБА_16 показала, що вона є
приватним підприємцем та власником
магазину-бару в с. Михайлючка
Шепетівського району. Більше 10 років
тому влітку, у вечірній час близько 6-7
годин вечора вона бачила, як до бару
зайшла ватага хлопців, всі були дуже
п'яні, вони були для неї невідомі, але
серед них вона впізнала ОСОБА_12 Ця
компанія цілий вечір відпочивала в
барі, замовляли горілку, чай, каву.
Бачила, як виникла якась суперечка і
двоє бились на вулиці біля бару, потім
якась «потасовка» між незнайомими
була, але це все було миттєво. Вона
почула прізвище «ОСОБА_13». Потім всі
заходили до бару, замовляли чай, далі
пили, гуляли. А через декілька годин
частина тієї компанії поїхала - це
приблизно біля 23 год., а частина хлопців
залишилась ще відпочивати та сиділи до
закриття бару близько 24.00 год. Точно
вказати прізвища тих осіб, які билися
між собою вона не може, оскільки не
пам'ятає, а також не пам'ятає хто з тієї
компанії залишався в той вечір в барі, а
хто поїхав.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_29 показав, що восени 2002 року він
зустрівся в одному із барів м.
Шепетівки з ОСОБА_13 , який розповів
йому, що влітку цього ж року (2002 року),
перебуваючи зі своїми знайомими в
якомусь із сіл - чи то Майдан-Вила, чи то
Майдан-Лабунь, чи то Михайлючка, в кафе,
в нього виник конфлікт з кимось із
місцевих, під час якого він вдарив того
місцевого незнайомця декілька разів
руками та ногами, і той чоловік помер,
але всі думають, що того чоловіка
побито іншими. Він дуже жалкує, що так
трапилось.

Свідок ОСОБА_31, про обставини смерті
потерпілого ОСОБА_6 нічого не показав,
оскільки йому нічого невідомо. Вказав,
що 10 років тому він позичив ОСОБА_3 17 000
грн., які той віддавав через свою
дружину на протязі 4-5 років до повного
погашення боргу. Свідок зазначив, що на
той час йому було відомо про те, що
ОСОБА_15 збирався кудись поїхати, бо в
нього були борги.

Згідно висновку експерта №22 від 22.04.2013 -
30.04.2013 року судово-медичної експертизи
трупа ОСОБА_6, яка проводилась на
основі проведеного 12.07.2002 року
дослідження трупа, даних катамнезу,
даних лабораторних досліджень, смерть
ОСОБА_6 настала внаслідок гострої
внутрішньої крововтрати в черевну
порожнину спричиненої закритою
травмою живота з розривом правої
частки печінки. Викладене ґрунтується
на виявленій крововтраті в порожнину
черева,наявності розриву нижньої
поверхні частки правої частки печінки,
і що підтверджується даними
гістологічного дослідження - венозне
та артеріальне малокрів'я внутрішніх
органів, явища централізації
кровообігу із виключенням із
кровообігу коркового шару нирок (акт
судово-гістологічного дослідження №
1215 від 13.07.2002р.)

Відповідно проявам ранніх трупних змін
на тлі перебігу внутрішньої
крововтрати, експерт вважає, що смерть
ОСОБА_6 настала в межах 12 годин до
проведеного дослідження трупа.

При дослідження трупа ОСОБА_6 було
виявлено наступні тілесні ушкодження:

крововиливи в області передньої та
задньої поверхні гортані;

закрита травма грудної клітини; два
синці в області передньої поверхні
грудної клітки справа в середній
третині; чотири синця передньої
поверхні грудної клітини зліва у
верхній, середній третині; закриті
прямі переломи 8,9-го ребер справа по
передньо-пахвинній лінії з підшкірними
крововиливами; закриті прямі переломи
6,7,8-го ребер зліва по
середньо-ключічній лінії з підшкірною
гематомою;

закрита травма живота з розривом
правої частки печінки, крововиливом в
черевну порожнину, крововилив в м'які
тканини черевної порожнини у верхній
третині.

При дослідженні трупа виявлено два
синці в ділянці задньої поверхні
правого стегна у верхній та середній
третині, два синця по задній поверхні
лівого стегна у верхній та середній
третині.

Щодо механізму спричинення тілесних
ушкоджень, то експерт зазначає, що
вказані тілесні ушкодження спричинені
дією травмуючої поверхні тупих твердих
предметів. Властивості та локалізація
крововиливів в м'які тканини передньої
та задньої поверхні гортані
відповідають механізму здавлювання
м'яких тканин, і не могли виникнути при
виконанні непрямого масажу серця з
утриманням голови потерпілого (при
виконанні штучної вентиляції легенів
здійснюється розгинання шийного
відділу хребта та із заведенням голови
в задньому напрямку для звільнення
прохідності дихальних шляхів,
утримування за передню поверхню шиї не
передбачено). Ушкодження м'яких тканин
шиї заподіяні незадовго до настання
смерті (в межах 10-20 хвилин) мають ознаки
прижиттєвого виникнення та ознаки
легкого тілесного ушкодження, в
прямому причинно-наслідковому зв'язку
із настанням смерті не перебувають.

Закрита травма грудної клітини з
переломами ребер справа та зліва
спричинені ударним прикладанням
травмуючої поверхні твердих предметів
з достатньо вираженою силою для
виникнення переломів ребер.

Закрита травма живота з крововиливом в
черевну порожнину спричинені ударною
дією травмуючої поверхні тупого
твердого предмету та прикладанням в
ділянку передньої поверхні живота у
верхній третині, могла бути наслідком
як одномоментного впливу, так і в
результаті багаторазового
прикладання, на що вказує характер
крововиливу в зв'язковий апарат та
злуки по передній поверхні шлунку,
наявність розриву нижньої поверхні
правої частки печінки.

Закрита травма черевної порожнини має
ознаки прижиттєвого виникнення
перебуває в прямому причинному зв'язку
із настанням смерті і була заподіяна в
межах кількох годин до настання смерті
(час необхідний для виикнення
геморагічного шоку - шок внаслідок
внутрішньої кров трати) та за
кваліфікуючим критерієм небезпеки для
життя в момент заподіяння, відповідно
до вимог п.п. 2.1.1., 2.1.2, 2.1.3 л) Правил
судово-медичного визначення ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень наказу
Міністерства охорони здоров'я України
№6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та
вдосконалення служби судово-медичної
експертизи», має ознаки тяжкого
тілесного ушкодження.

Переломи ребер справа та зліва мають
ознаки прижиттєвого виникнення, на що
вказує поширеність крововиливів в
м'які тканини навколо ушкодження ребер,
в прямому причинному зв'язку із
настанням смерті не перебувають та
мають ознаки ушкодження середнього
ступеня тяжкості, відповідно до вимог
п.п.2.2 Правил судово-медичного
визначення ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень наказу Міністерства охорони
здоров'я України № 6 від 17.01.1995 року «Про
розвиток та вдосконалення служби
судово-медичної експертизи», за
кваліфікуючим критерієм тривалого
розладу здоров'я.

Механізм спричинення закритої травми
грудної клітини та черева, з
врахуванням локалізації та характеру
синців передньої поверхні грудної
клітини справа та зліва переломів
ребер справа та зліва, може відповідати
виникненню від дії кулака людини, ноги,
взутої ноги людини із прикладанням не
менше 10 разів.

Взаєморозташування потерпілого ОСОБА_6
та особи (осіб), яка наносила йому
удари, могло бути довільним, але з
можливістю прикладання травмуючої
сили до передньої поверхні шиї,
передньої поверхні грудної клітини
справа та зліва.

Переломи ребер справ та зліва мають
ознаки виникнення незадовго до
настання смерті та не могли виникнути
при проведенні непрямого масажу серця
за умов дотримання методики її
виконання (натискання на грудину в
горизонтальному положенні потерпілого
на спині з певною циклічністю та
кількістю поштовхів).

Після отриманих тілесних ушкоджень
ОСОБА_6 міг самостійно пересуватись,
сідати в салон автомобіля, виходити з
нього, розмовляти, вчиняти самостійно
рухи.

Враховуючи кількість та локалізацію
виявлених на трупі тілесних ушкоджень
в ділянці грудної клітини та живота,
черевної порожнини, вони могли
виникнути не менше як від десяти
травматичних дій.

Оскільки з даних судово-медичних
експертиз вбачається, що неможливо
розмежувати в часовому вимірі
спричинення ОСОБА_32 тілесних ушкоджень
суд приходить до переконання, що
потерпілому ймовірно заподіяні
тілесні ушкодження одномоментно.

Відповідно до висновку експерта,
об'єктивних даних для відповіді на
питання про тривалість накопичення
рідкої крові в об'ємі 1 700 мл в черевну
порожнину при дослідженні трупа не
виявлено, але її кількість
співрозмірна з об'ємом крововтрати,
необхідної для виникнення
гемарогічного шоку в потерпілого, що
може відповідати кільком годинам до
настання смерті.

Підшкірні гематоми задньої поверхні
правого та лівого стегна спричинені
ударною дією твердих предметів, також
мають ознаки прижиттєвого виникнення
та ознаки легкого тілесного
ушкодження.

Суд не ставить під сумнів висновки
експерта, оскільки судово-медичні
експертизи трупа ОСОБА_6 проводились
кваліфікованим фахівцем в
судово-медичній галузі, предметом її
дослідження були усі наявні матеріали,
а тому підстав для сумнівів у
достовірності даних висновків суд не
вбачає.

Допитаний в судовому засіданні
судово-медичний експерт ОСОБА_33
повністю підтвердив дані ним висновки
судово-медичної експертизи та
зазначив, що причиною смерті ОСОБА_6
була гостра внутрішня кровотеча (1700мл.)
в черевну порожнину внаслідок тупого
удару живота із розривом правої долі
печінки. Після розриву печінки ОСОБА_6
міг жити протягом кількох годин - 2-3
годин. На момент спричинення тілесних
ушкоджень, потерпілий міг перебувати у
тяжкому стані алкогольного сп'яніння,
перебування потерпілого в стані
сильного алкогольного сп'яніння могло
суттєво зменшити відчуття болю. Після
розриву правої долі печінки потерпілий
міг вільно рухатись, спілкуватись та
вчиняти будь-які дії. Не виключає
можливості спричинення для
потерпілого спочатку нанесення удару
живота, внаслідок чого стався розрив
правої долі печінки, а потім через
деякий час було спричинено переломи
ребер. Не виключає того, що удар живота
із розривом правої долі печінки для
потерпілого могло бути нанесено
близько 21-22 год. 12.07.2002р., оскільки з акту
судово-медичного дослідження № 242 від
13.07.2002 року, яке проводилось з 11 години
по 12 годину, встановлено, що смерть
ОСОБА_6 настала біля 12-16 год до
дослідження трупа в морзі.

Враховуючи обставини справи та
висновки експерта, можна зробити
висновок про те, що смерть ОСОБА_6
настала близько 23-24 годин 12.07.2002 року, а
закрита травма живота з розривом
правої частки печінки була спричинена
потерпілому близько 21-22 години 12.07.2002
року. Відповідно до показань свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та
обвинуваченого ОСОБА_3 саме в цей час
вони всі перебували у кафе-барі в с.
Михайлючка. Іншого стороною
обвинувачення не доведено.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9, потерпіла
ОСОБА_34, які перебували в будинку і на
подвір'ї будинковолодіння ОСОБА_7, в
судовому засіданні ствердили, що
ОСОБА_3 не наносив ударів потерпілому
ОСОБА_6 ні на подвір'ї, коли ОСОБА_9,
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від будинку йшли до
машини, ні в салоні автомашини, що
підтвердив ОСОБА_8 За показаннями в
судовому засіданні свідка ОСОБА_9 перед
тим, як виїжджати від бару, щоб відвезти
ОСОБА_6 додому, обвинувачений ОСОБА_3,
знаходячись разом з потерпілим перед
автомашиною, наніс потерпілому один
удар в область тулуба, після чого вони
всі сіли в автомобіль і поїхали.
Проїхали близько 1-1,5 км, а за часом 10-15
хвилин, зупинились, так як ОСОБА_6 стало
погано, йому надавалась перша медична
допомога, однак він помер.

Таким чином, на час спричинення
потерпілому одного удару,
обвинувачений не міг спричинити йому
тяжке тілесне ушкодження у вигляді
розриву правої долі печінки, оскільки
за висновком експерта, після отримання
такого ушкодження ОСОБА_35 міг жити
протягом кількох годин, тобто більше
двох годин, а не 10-15-20 хвилин, що було
встановлено в судовому засіданні.

Враховуючи висновок експерта щодо
механізму спричинення закритої травми
грудної клітини та черева, а саме з
врахуванням локалізації та характеру
синців передньої поверхні грудної
клітини справа та зліва переломів
ребер справа та зліва, що може
відповідати виникненню від дії кулака
людини, ноги, взутої ноги людини із
прикладанням не менше 10 разів, то суд
приходить до висновку про те, що
ушкодження потерпілому могли бути
нанесені під час перебування
останнього у барі в с. Михайлючка 12.07.2002
року у період часу з 19 до 23 години,
невстановленою особою або ОСОБА_13, який
був безпосередньо учасником конфлікту.
Бійку невідомих осіб, а може за участю
ОСОБА_13 біля кафе-бару, бачила свідок
ОСОБА_16, повідомила про це ОСОБА_12, який
в той момент знаходився в приміщенні
бару. Крім того, свідок ОСОБА_29 в
судовому засіданні вказав на те, що
восени 2002 року, зустрівшись з ОСОБА_13 в
одному з барів в м. Шепетівці, останній
повідомив йому, що жалкує за тим, що
півроку тому в барі побив місцевого
чоловіка, який після того помер, а всі
думають, що це зробили інші хлопці.

Свідок ОСОБА_10 перебуває в неприязних
відносинах з обвинуваченим через
неповернутий борг, а тому його
свідчення викликають сумнів в їх
об'єктивності зокрема, ОСОБА_10 в
деталях описує обставини події на
підтвердження позиції сторони
обвинувачення, однак суд вважає, що
свідок, який перебував в стані сильного
алкогольного сп'яніння і знаходився на
певній відстані від її учасників в
темну пору доби з вадами зору не міг
реально сприймати події, що
відбувались.

Суд розцінює показання зазначеного
вище свідка як спробу оговорити
обвинуваченого.

Показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_14 суд розцінює як
найбільш повні, послідовні та
спроможні, і такі, які в сукупності з
іншими дослідженими та перевіреними
судом доказами відповідають
встановленим фактичним обставинам
події.

Покази працівників міліції ОСОБА_23 та
ОСОБА_24, дані ними в ході судового
розгляду справи щодо добровільності
показань свідка ОСОБА_10 не можуть бути
покладені в основу обвинувачення,
оскільки вони є зацікавленими особами,
які проводили дізнання та досудове
слідство.

Інших доказів, які б підтверджували б
пред'явлене ОСОБА_3 обвинувачення
органом досудового слідства та
прокурором не надано, не встановлено
таких і в ході судового слідства.

Суд задовольняє частково клопотання
захисника ОСОБА_4 та визнає
недопустимими доказами та не приймає
їх до уваги протоколи допитів свідка
ОСОБА_10 (т.1 а.с. 36-39, т.1 а.с. 49-55, т.1 а.с. 58,
т.2 а.с. 62-69) та дані ним покази в судовому
засіданні, Протокол проведення
слідчого експерименту від 16.04.2013р. зі
свідком ОСОБА_10 ( т.2 а.с.70-77а), Протокол
відтворення обстановки та обставин
подій з ОСОБА_9 від 22.01.2003р. (а.с. 142-145 т.1).

Відповідно до вимог ст. ст. 86, 89 КПК
України суд визнає недопустимими
доказами:

протоколи допиту ОСОБА_10 в якості
свідка: т.1 а.с. 49-55, т.1 а.с. 58, т.2 а.с. 62-69;
показання свідка ОСОБА_10, надані ним як
на досудовому слідстві (в редакції КПК
1960 року), досудовому розслідуванні (КПК
в редакції 2012 року), так і в судовому
засіданні з наступних підстав.

Під час допиту його в 2002 р. ОСОБА_10
вказував, що потерпілого бив ОСОБА_9 та
ОСОБА_13 В подальшому він безпідставно
змінив покази та вказував, що тілесні
ушкодження наносив ОСОБА_3 та ОСОБА_9 А
вже в 2013р. почав говорити, що тілесні
ушкодження наносилися виключно ОСОБА_3
Хоча в судовому засіданні він не міг
чітко відповісти на поставлені йому
запитання, посилаючись на те, що в той
день був дуже п'яний та не все пам'ятає
чітко, а що відбувалося в барі не бачив,
бо спав в машині.

Також на підставі того, що свідок
ОСОБА_10 під час надання показів в суді
вів себе досить неадекватно,
знервовано, заплутувався в поясненнях,
міняв їх декілька раз протягом одного
судового засідання, жодним чином не
заперечував покази інших свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_14 під час
перехресного їх допиту в судовому
засіданні, покази свідка ОСОБА_36
повністю спростовуються показами
інших свідків. Так, ОСОБА_10 вказував, що
потерпілого нібито бив ОСОБА_3, коли
вони з ОСОБА_9 забирали його з подвір'я
домогосподарства ОСОБА_7, що в с.
Майдан-Лабунь Шепетівського району, та
в автомобілі під час руху до бару в
с.Михайлючка. Однак це повністю
заперечують ОСОБА_3, свідки ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, а також потерпіла ОСОБА_5 та
свідок ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_10 при перехресному допиті
в судовому засіданні не зміг точно
вказати коли, в якому місці, скільки і
куди наносив удари обвинувачений
потерпілому, при цьому його показання
були суперечливими, носили характер
передбачення. Так,вказуючи, що ОСОБА_3
бився з ОСОБА_6 на подвір'ї будинку
ОСОБА_7, говорить , що в дзеркалі із
салона автомобіля, де він знаходився,
бачив якусь шарпанину, про себе каже, що
був в сильному стані сп'яніння, бо дуже
багато випили горілки, і весь час
знаходився в автомобілі і спав, не
пам'ятає, хто і як сіли в автомобіль, як
їхали до бару не пам'ятає, спав до
самого приїзду до бару, відчував що
якась людина два рази навалилась на
нього, значить ОСОБА_6 знов наносились
удари, ОСОБА_6 і ОСОБА_3 виходили із
машини, руками махали, значить билися,
він бачив, як ОСОБА_3 махав руками,
значить наносив удари ОСОБА_6, він
догадувався, що ОСОБА_3 штовхав ОСОБА_6,
але пам'ятає все в тумані.

Обвинувачений ОСОБА_3, свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_14 повністю заперечують
вищевказані показання свідка ОСОБА_10,
вказуючи на те, що ніякої бійки взагалі
між обвинуваченим та потерпілим не
було. Вони ж стверджують, що ОСОБА_8 був
разом з ними в машині, коли ОСОБА_6 стало
погано та він через декілька хвилин
помер. Але в цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_14
знаходились в с. Михайлючка вдома у
свого друга ОСОБА_18, на що вони вказали
в судовому засіданні. Показання
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, обвинуваченого
ОСОБА_3 також узгоджуються з
показаннями свідка ОСОБА_7 та
потерпілої ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
показав, що є ліквідатором ЧАЕС, з 1986
року знаходиться на обліку в ЦРЛ з
приводу захворювання на цукровий
діабет, а вже більше 15 років має поганий
зір, більше 12 років взагалі не читає
із-за поганого зору. Як він пояснив в
судовому засіданні, вже на 2002 рік нього
був поганий зір та він не читав взагалі,
всі протоколи, які ним підписувались на
досудовому розслідування він також не
читав, бо не мав з собою окулярів, та
підписував, не читаючи їх. Що й стало
причиною суттєвих розбіжностей в його
показах даних на досудовому слідстві
та в судовому засіданні.

Таким чином, показання свідка
ОСОБА_10 про те, що саме ОСОБА_3 завдавав
потерпілому удари кулаком в живіт,
область тулуба є непослідовним і
такими, що суперечать іншим зібраним та
дослідженим в суді доказам.

Органами досудового розслідування не
проведені відтворення та обставин
події з участю одночасно всіх
учасників тих подій, в томі числі з
обвинуваченим ОСОБА_3, на що
неодноразово наголошував захист на
досудовому розслідуванні, з метою
перевірки показань свідків на місці та
можливості об'єктивно сприймати
обставини події.

Суд визнає недопустимим доказом
протокол проведення слідчого
експерименту від 16.04.2013р. зі свідком
ОСОБА_10.( т.2 а.с.70-80) з фототаблицями, під
час проведення якого свідок ОСОБА_10
показав, що він ставав та показував так,
як йому вказував слідчий, бо сам не
пам'ятав, як то все відбувалось. До того
ж, дана слідча дія проводилась не на
місці події, не з тим самим автомобілем
ВАЗ- 2101, а був ВАЗ- 21099, що видно з
фотографій, приєднаних до протоколу, та
навіть не у вечірній час, а в вдень. З
даних фотографій видно, як нібито
ОСОБА_3 наносить удари ОСОБА_6, однак
дані фотографії повністю
спростовуються тим, що ОСОБА_3 є
правшою, на фотографії він нібито
наносить удар лівою рукою. Крім того,
під час руху в автомобілі ОСОБА_10 та
інші свідки вказували, що на задньому
сидінні в автомобілі було троє чоловік.
В той же час на фотографіях є двоє -
ОСОБА_10 та статист.

Крім того, протокол проведення
слідчого експерименту від 16.04.2013р. зі
свідком ОСОБА_10 містить посилання на м.
Славута, де нібито його було складено.
Однак всі допитані особи: свідок
ОСОБА_10, поняті ОСОБА_25 та ОСОБА_26
показали, що слідчий експеримент
проходив в м. Шепетівка, на внутрішній
території Шепетівського МВ УМВС, що
також підтвердилось повністю після
перегляду відеокасети, на яку
здійснювалось фіксування слідчого
експерименту.

Свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26, які були
понятими під час проведення слідчого
експерименту в судовому засіданні
показали, що свідок ОСОБА_10 під час
проведення експерименту поводився
досить дивно, був не впевнений,
нервував, точно нічого не пам'ятав. За
межі Шепетівки вони не виїжджали,
оскільки свідок ОСОБА_10 вказав, що не
пам'ятає де то все відбувалось, бо на
той час був сильно п'яний. А тому
експеримент проводився на території
Шепетівського МВ УМВС. Також свідки
зазначили, що з протоколом проведення
слідчого експерименту їх було
ознайомлено лише через декілька днів
після проведення слідчої дії, а не в той
самий день.

Під час перегляду відеокасети, на
яку здійснювалось фіксування слідчого
експерименту, було видно, що слідчий
ОСОБА_38 до початку слідчої дії понятих
ОСОБА_25 та ОСОБА_26 не ознайомив
повністю з усіма їх правами та
обов'язками.

Вищевказаний протокол проведення
слідчого експерименту на аркуші 70, т.2,
містить виправлення в даті складання
документа, а саме - в назві місяця. Разом
з тим, ніяких посилань на дійсність чи
певну обумовленість такого
виправлення в самому тексті вказаний
документ не має, що також дає підстави
суду вважати його недопустимим
доказом.

До такого висновку суд приходить ще
й з тих підстав, що місцем проведення
слідчого експерименту була територія
Шепетівського МВ УМВС України, а не
місце, наближене до тих умов, за яких
був вчинений злочин, і оскільки свідок
ОСОБА_10, як він сам зазначав в судовому
засіданні, не пам'ятав місця, де був
скоєний злочин. Слідчим при проведенні
даної слідчої дії не перевірено чи міг
ОСОБА_10 в темну пору доби, з врахуванням
вад зору останнього, перебуваючи в
салоні автомобіля, фари якого вимкнені,
через дзеркало заднього виду, бачити
події, які відбуваються на відстані 10-15
метрів від автомобіля. Таким чином,
вказаний слідчий експеримент
проведений однобоко, дані протоколу не
відповідають дійсності, що ставить під
сумнів виклад тих обставин, на які
посилається сторона обвинувачення.

Суд визнає недопустимими доказом
протокол відтворення обстановки та
обставин подій від 22.01.2003 р. ( а.с. 142-145
т.1). з участю обвинуваченого ОСОБА_9,
оскільки допитаний в судовому
засіданні понятий ОСОБА_22 показав, що
даний протокол він не підписував, з ним
не ознайомлювався та в ньому відсутній
його підпис.

Таким чином, не можуть бути доказом
спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6,
які призвели до його смерті,
суперечливі показання одного тільки
свідка ОСОБА_10, оскільки у своїй
сукупності вони не стверджують факт
побиття ОСОБА_3 потерпілого ОСОБА_6

Фактами в кримінальному провадженні
слід визнавати події, з приводу яких
ведеться процес, а обставинами те, що
пов'язане з цими фактами, що їх
характеризує. Так, подія кримінального
правопорушення і вчинення його
підозрюваним,обвинуваченим - це факт, а
місце, час його вчинення - це обставини.

Без визначення місця, часу і способу
вчинення кримінального правопорушення
не можна визнати факт установленим.

Таким чином, доказів, які б
стверджували протилежне, або
спростовували названі факти, ні органи
досудового розслідування, ні сторона
обвинувачення суду не надали, не
здобуто таких і в процесі судового
розгляду, а ті, на які вони посилаються,
не заслуговують на увагу та носять
надуманий характер.

Відповідно до ст. 62 Конституції України
ніхто не зобов'язаний доводити свою
невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Виходячи з даного конституційного
принципу суд відхиляє докази, надані
стороною обвинувачення, як на
обґрунтування вини підсудного ОСОБА_3 у
вчиненні кримінального правопорушення
- покази свідка ОСОБА_10, протоколи
відтворення з ОСОБА_10, визнав їх
недопустимими, оскільки названі докази
ґрунтуються на припущеннях та повністю
спростовуються показаннями свідків
ОСОБА_9 ОСОБА_8, потерпілої ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_16 В процесі судового
слідства не встановлено жодного
допустимого доказу, які б викликали
сумнів у їх належності.

За версією обвинувачення саме в
результаті дій підсудного ОСОБА_3 було
спричинено потерпілому ОСОБА_6 тяжке
тілесне ушкодження, що призвело до
смерті.

Одночасно з цим, допитані у судовому
засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_12, ОСОБА_16 суду показали, що
близько 21-22 год. ОСОБА_3 знаходився в
приміщення бару в с. Михайлючка
Шепетівського району та з нього не
виходив. В той же час на вулиці біля
бару була бійка між ОСОБА_13 та ОСОБА_6,
що підтвердили свідки ОСОБА_16 та
ОСОБА_29 А допитаний в засіданні
судово-медичний експерт ОСОБА_33 не
виключає, що удар живота із розривом
правої долі печінки для потерпілого
могло бути нанесено близько 21-22 год.
12.07.2002р.

Саме тому суд критично оцінює покази
свідка ОСОБА_10 про те, що завдані
тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6
було спричинено саме ОСОБА_3

Не підтверджують факт вчинення злочину
ОСОБА_3 і посилання обвинувачення щодо
наявності у обвинуваченого мотиву
вчинення злочину, оскільки для
суб'єктивної сторони складу злочину,
передбаченого ст. 121 КК України,
необхідною умовою є наявність прямого
умислу, коли при вчиненні такого
злочину винна особа має за мету умисно
заподіяти потерпілому тяжке тілесне
ушкодження, так як такі спростовуються
матеріалами справи, показаннями
обвинуваченого ОСОБА_3, який
стверджував на протязі досудового
розслідування та під час судового
розгляду кримінального провадження
про відсутність в нього будь-якого
умислу на спричинення тілесних
ушкоджень ОСОБА_6; інших доказів, які б
підтверджували або спростовували це у
справі не встановлено.

Заслухавши показання обвинуваченого,
вислухавши показання свідків, доводи
обвинувачення та захисту, дослідивши
матеріали кримінальної справи у
повному обсязі, суд вважає, що винність
ОСОБА_3 у злочині, що йому
інкримінується не знайшла свого
підтвердження у судовому засіданні.

Згідно обвинувального акту
обвинувачений ОСОБА_3 під час вчинення
кримінального правопорушення
перебував у стані алкогольного
сп'яніння. Обвинувачений ОСОБА_3 в
судовому засіданні стверджував, що він
з 2000 року не вживає спиртні напої, бо
хворіє на гастрит. 12.07.2002 року,
перебуваючи в кафе в с. Михайлючка,
спиртні напої не вживав, випив одну
чашку чаю. В матеріалах справи відсутні
належні і допустимі докази, які
підтверджують даний факт. Таким чином,
за відсутності таких даних суд
приходить до висновку, що 12.07.2002 року
ОСОБА_3 на час інкримінованого йому
злочину не перебував у стані
алкогольного сп'яніння.

Дослідивши наведені вище докази, суд
приходить до висновку, що пред'явлене
ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні
тяжкого тілесного ушкодження, що
призвело до смерті ОСОБА_6 є
припущенням і ґрунтувалося лише на
первинних показах ОСОБА_10, та
результатах слідчого експерименту, які
судом визнані недопустимими, показання
працівників міліції, які проводили
дізнання та слідство, які є
зацікавленими особами. Покази ОСОБА_3
щодо подій, які відбулися 13.07.2002 р.,
достовірність яких всупереч вимогам
кримінально-процесуального
законодавства слідчим не перевірялась.

Дослідивши докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності суд приходить до
висновку, що вина обвинуваченого
ОСОБА_15 у вчиненні злочину,
передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України,
стороною обвинувачення не доведена.

За таких обставин ОСОБА_3 підлягає
виправданню в пред'явленому йому
обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України за
недоведеністю його вини у вчиненні
цього злочину.

Запобіжний захід обвинуваченому до
набрання вироком законної сили суд
вважає необхідним змінити на особисте
зобов'язання з покладанням обов'язків,
передбачених п.п.1, 3 ч.5 ст.194 КПК України

Долю речових доказів слід вирішити у
відповідності до ст. 100 КПК України.

Суд вважає необхідним скасувати арешт
на майно ОСОБА_3: телевізор марки
«Оріон» №301112, меблеву стінку
коричневого кольору, яке знаходиться
на зберіганні у ОСОБА_37 за адресою:
АДРЕСА_3, залишити ОСОБА_37 - (протокол
опису майна від 20 серпня 2002 року, а.с. 109,
т. 1).

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 377 КПК
України,

суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК України
виправдати у зв'язку за недоведеністю
його участі у скоєнні вказаного
злочину.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 у виді
тримання під вартою скасувати,
звільнивши останнього з-під варти в
залі суду.

До набрання вироком законної сили
ОСОБА_3 обрати запобіжний захід у виді
особистого зобов'язання з покладанням
особистого зобов'язання прибувати за
кожною вимогою до суду та повідомляти
суд про зміну свого місця проживання.

Речові докази: відеокасету, надану СВ
Шепетівського МВ УМВС України в
Хмельницькій області по справі
залишити при матеріалах справи.

Скасувати арешт на майно ОСОБА_3:
телевізор марки «Оріон» № 301112 вартістю
500 грн., меблеву стінку коричневого
кольору вартістю 3 000 грн., яке
знаходиться на зберіганні у ОСОБА_37 за
адресою: АДРЕСА_3.

Вирок суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом тридцяти днів з
моменту його проголошення через
Шепетівський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок суду набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають
право отримати копію вироку в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня
після його ухвалення надсилається
учаснику судового провадження, який не
був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: