Провадження № 1-469/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2013
м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.
Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.

при секретарі Сорокан М.М.

за участю прокурорів Моргоч Н.В.,
Блауша В.В., Лерко І.І., Калинчук М.І.

та захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці
кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та
мешканки АДРЕСА_1, українки, громадянки
України, із вищою освітою, не одруженої,
лікаря статиста Чернівецького
обласного госпіталю для інвалідів
Великої Вітчизняної війни, раніше не
судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Першотравневого районного суду м.
Чернівці надійшла кримінальна справа
за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 368 КК
України та ОСОБА_3 у вчиненні злочину
передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході судового розгляду справи в
порядку ст. 277 КПК України в редакції 1960
року прокурором змінено раніше
пред'явлене органом досудового
слідства обвинувачення та дії ОСОБА_3
перекваліфіковано з ч. 3 ст. 368 КК
України на ч. 1 ст. 190 КК України і дії
ОСОБА_2 перекваліфіковано з ч. 1 ст. 368 КК
України на ч. 1 ст. 190 КК України.

Постановою Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 25.11.2013 року
зупинено провадження у кримінальній
справі в частині обвинувачення ОСОБА_2
у вчиненні злочину передбаченого ч. 1
ст. 190 КК України, кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК
України та ОСОБА_2 у вчиненні злочину
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України
роз'єднано, виділивши в окреме
провадження кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК
України.

Так, в кінці червня 2012 року до ОСОБА_2, як
до заступника начальника
Чернівецького обласного госпіталю для
інвалідів Великої Вітчизняної війни
звернувся громадянин ОСОБА_4 з приводу
влаштування ОСОБА_5 на стаціонарне
лікування у Чернівецький обласний
госпіталь для інвалідів Великої
Вітчизняної війни. В ході розмови
ОСОБА_2, яка відповідно до п.1.1. своєї
посадової інструкції безпосередньо
керує хірургічним відділенням
госпіталю, роз'яснила ОСОБА_4 порядок
і підстави госпіталізації хворих на
стаціонарне лікування у госпіталь,
тобто про обов'язкову наявність
путівки з поліклініки за місцем
проживання хворої.

Через декілька днів ОСОБА_4 знову
звернувся до ОСОБА_2 з приводу
влаштування ОСОБА_5 без путівки, на
стаціонарне лікування у Чернівецький
обласний госпіталь для інвалідів
Великої Вітчизняної війни. Під час
розмови ОСОБА_2, розуміючи, що лікування
хворих здійснюється госпіталем
безкоштовно, з метою введення в оману
потерпілого ОСОБА_4 з приховуванням
певних відомостей, зокрема, про
позачергове (позапланове) направлення
на стаціонарне лікування хворих
лікарями поліклініки Чернівецького
обласного госпіталю для інвалідів
Великої Вітчизняної війни за наявності
об'єктивних показань для цього у хворих
та зловживаючи довірою останнього в
силу свого соціального статусу, дала
зрозуміти та переконала ОСОБА_4, що від
її дій чи рішень залежить
госпіталізація хворої ОСОБА_5, водночас
це буде не безкоштовно.

У зв'язку з вказаним, 12 липня 2012 року
ОСОБА_2, розуміючи, що не вчиняла
будь-яких дій щодо госпіталізації
ОСОБА_5 (не видавала направлення, не
візувала його) та знаючи що лікування
хворих у госпіталі здійснюється
безкоштовно, шляхом обману та
зловживаючи довірою ОСОБА_4,
перебуваючи у своєму службовому
кабінеті Чернівецького обласного
госпіталю для інвалідів Великої
Вітчизняної війни, що за адресою м.
Чернівці, вул. Фастівська 20, діючи
умисно, з корисливих мотивів,
заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 в
розмірі 200 євро, які відповідно до
офіційного курсу НБУ станом на 12 липня
2012 року становлять 1959,88 грн., які він
добровільно з власної волі передав
ОСОБА_2

Підсудна ОСОБА_2 в судовому засіданні,
на початку судового слідства, свою вину
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.
368 КК України визнала повністю. В кінці
судового слідства, після зміни їй
обвинувачення, під час своїх пояснень
підсудна ОСОБА_2 свою вину у вчиненні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК
України не визнала та пояснила, що на її
думку дії потерпілого ОСОБА_4 були не
логічними та містять провокацію,
оскільки в госпіталі на дошці
оголошень міститься вся необхідна
інформація про порядок госпіталізації
хворих, тому не зрозуміло, чому ОСОБА_4
звертався до заступника головного
лікаря по даному питанню. З ОСОБА_4 вона
знайома не була, в них не було
довірливих відносин. Хвору ОСОБА_5 не
оглядала і не знала її прізвище. ОСОБА_4
двічі заходив до начальника госпіталю,
де дізнався про порядок госпіталізації
ОСОБА_5 Поняті, задіяні працівниками
міліції для проведення слідчих дій, є
знайомими цих працівників, це були
спеціально викликані особи. До неї, як
до заступника головного лікаря
заходило багато відвідувачів. 12.07.2012
року до неї заходив чоловік, ходив по
кабінету, вона не могла зрозуміти суть
його розмови. Він повідомив, що якась
бабуся лікується. Грошей ОСОБА_4 не
давав, вважає, що стосовно неї була
провокація з метою усунути її від
роботи. ОСОБА_5 станом на 12.07.2012 року
була вже госпіталізованою за
резолюцією начальника госпіталю. На
досудовому слідстві вона визнавала
вину частково, оскільки на неї чинився
тиск ОСОБА_6 Працівники міліції виявили
в її кабінеті 200 євро, які підкинув
ОСОБА_4 чи працівники міліції. Просила
визнати її не винною та виправдати.

Не дивлячись на те, що підсудна ОСОБА_2
не визнала свою вину у вчинені злочину
передбаченого ч.1 ст. 190 КК України в
кінці судового слідства, її вина
повністю доведена показаннями
потерпілого, свідків та іншими
проаналізованими та дослідженими в
судовому засіданні письмовими
доказами по справі.

Так, потерпілий ОСОБА_4, будучи
допитаним в судовому засіданні в
якості свідка пояснив, що його знайома
ОСОБА_5 попросила його допомогти їй з
госпіталізацією у госпіталь для
інвалідів ВВВ у зв'язку з чим він
звернувся до ОСОБА_2, яка йому пояснила,
що для госпіталізації його знайомої
ОСОБА_5 повинна бути путівка, отримана в
її районній лікарні відповідно до
черги та порадила привести хвору в
госпіталь для обстеження її стану
здоров'я. Всього він тричі звертався до
ОСОБА_2 з метою роз'яснення порядку та
підстав госпіталізації хворих. Крім
того за порадою ОСОБА_2 він звернувся до
завідуючого хірургічним відділенням
госпіталю ОСОБА_3 для вирішення питання
госпіталізації, на що останній пояснив,
що ОСОБА_5 не може бути госпіталізовано
без наявності в неї путівки з її
районної лікарні та сказав, що
госпіталізує ОСОБА_5 без вказаної
путівки, якщо він передасть йому
грошові кошти в сумі 300 євро. Після
чого ОСОБА_4 про розмову з ОСОБА_3
розповів ОСОБА_2 на що вона пояснила, що
умови госпіталізації ОСОБА_5, які
запропоновані ОСОБА_3, є нормальними, а
тому він вирішив заплатити ОСОБА_3
вказану ним суму. Усі перемовини щодо
госпіталізації ОСОБА_5 він проводив з
ОСОБА_2 Згодом ОСОБА_5 поскаржилась на
неналежне лікування у зв'язку з чим він
звернувся в органи внутрішніх справ із
заявою про вимагання у нього грошей.
Згодом він передав ОСОБА_3 грошові
кошти в розмірі 300 євро та ОСОБА_2 200
євро. Для передачі грошей ОСОБА_4
задіяв свої особисті грошові кошти в
розмірі 600 євро, які попередньо
працівниками міліції були оброблені
хімічною речовиною та переписані
номера їх купюр. При передачі грошей
ОСОБА_2 в розмірі 300 євро за допомогу у
госпіталізації хворої ОСОБА_5 вона
вказала, що цього забагато після цього
він забрав 100 євро і залишив решту 200
євро на столі, який знаходився в її
кабінеті та вийшов.

Будучи допитаним в судовому засіданні
ОСОБА_3 пояснив, що з 1989 року працює
завідувачем хірургічним відділенням
Чернівецького обласного госпіталю для
інвалідів ВВВ. 04 липня 2012 року,
приблизно в обід було госпіталізовано
ОСОБА_5 в його відділення, після чого
він її лікував. Цього ж дня до нього
звернувся ОСОБА_4 з пропозицією
винагороди за його лікування на що він
відмовився в категоричній формі.
Направлення на госпіталізацію ОСОБА_5
він не видавав. Хвора ОСОБА_5 лікувалася
належним чином, претензій до лікування
в неї не було. З приводу участі
заступника начальника Чернівецького
обласного госпіталю для інвалідів
Вітчизняної війни ОСОБА_2 в
госпіталізації хворої ОСОБА_5 йому
нічого не відомо.

Будучи допитаний в якості свідка
слідчий прокуратури Першотравневого
району м. Чернівці ОСОБА_7 пояснив, що на
даний момент він працює на посаді
старшого прокурора прокуратури
Першотравневого району м. Чернівці та
ним проводилось досудове слідство у
даній кримінальній справі. Вказав на
те, що всі встановленні на досудовому
слідстві обставини справи викладені
ним у обвинувальному висновку, в якому
також надано оцінку зібраних досудовим
слідством доказам, та йому нічого не
відомо з приводу психологічного тиску
на ОСОБА_2 з боку працівників
правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_8 будучи двічі допитаним
в судовому засіданні пояснив, що він
працює на посаді старшого
оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС
України в Чернівецькій області. В
липні 2012 року надійшла заява від ОСОБА_4
про вимагання у нього ОСОБА_3 та ОСОБА_2
грошей за госпіталізацію його бабусі.
Особисто він приймав участь при
огляді, оброблення спеціальним
препаратом та вручення грошей ОСОБА_4 в
присутності двох понятих та після
вручення грошей ОСОБА_4 було створено
дві оперативні групи. Він особисто
приймав участь у проведенні слідчої
дії - огляді місця події в кабінету
ОСОБА_3 після отриманням ним грошових
коштів.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснив, що він працює на посаді
оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС
України в Чернівецькій області та у
зв'язку з виконанням ним своїх
службових обов'язків був задіяний при
затриманні ОСОБА_3 та при огляді його
службового кабінету. По даній справі
йому відомо, що в липні 2012 року надійшла
заява від ОСОБА_4 про вимагання у нього
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошей за
госпіталізацію його хворої знайомої.
Того ж дня було створено декілька
оперативних груп, які виїхали на місце
події. Вказані дії було документовано
та виявлено у службовому кабінеті
ОСОБА_3 одержані ним грошові кошти у
євро. Безпосередньо він був присутній
під час огляду кабінету ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив, що він працює на посаді
старшого оперуповноваженого УДСБЕЗ
УМВС України в Чернівецькій області та
він отримав заяву від ОСОБА_4 про те, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вимагають у нього
хабар після чого на підставі вказаної
заяви було проведено дії по огляду та
врученню грошей для передачі вказаним
особам та передано матеріали в
прокуратуру. Особисто він був
присутній під час огляду та вручення
ОСОБА_4 грошей, що відбувалось в
приміщенні УМВС до обіду, а також під
час огляду кабінету ОСОБА_2, при цьому
були задіяні поняті, яким також було
запропоновано приймати участь в
якості понятих під час огляду місця
події, на що останні погодились та
поїхали в госпіталь на службових
машинах разом з працівниками
управління. Вказував на те, що у нього
був дозвіл Апеляційного суду
Чернівецької області на застосування
оперативно-технічних засобів. Окрім
того, пояснив, що в кабінеті підсудної
ОСОБА_2 були знайдені гроші зверху на
столі без згортка паперу, складені
вдвоє, при цьому у ОСОБА_2 було світіння
на руках під дією люмінесцентної лампи,
після чого був складений протоколом
огляду місця події.

Із проголошених в судовому засіданні
показань свідка ОСОБА_5 вбачається, що
в кінці червня 2012 року у зв'язку із
незадовільними станом свого здоров'я
вона разом із своєю дочкою ОСОБА_10
звернулися до знайомого ОСОБА_4 з
проханням допомогти пройти лікування у
госпіталі для інвалідів Великої
Вітчизняної війни, на що останній
погодився. 04 липня 2012 року ОСОБА_4 та
дочка ОСОБА_10 привезли її в госпіталь,
де її подивилися лікарі і
госпіталізували в хірургічне
відділення госпіталю. Її лікарем був
завідувач відділенням ОСОБА_3 Вказаний
лікар заходив до неї кожного дня, але на
її думку не повноцінно проводив її
лікування. В четвер 12 липня 2012 року
після розмови ОСОБА_4 з лікарем
відношення зав. відділення ОСОБА_3 до
неї змінилося, оскільки після обіду
призначили системи. В подальшому до неї
вже прийшов інший лікар, який
продовжував її лікувати (т.1 а.с. 40).

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що її мати
ОСОБА_5, має статус дитини війни та
хворіє у зв'язку з чим у липні 2012 року
вони звернулись до її знайомого
ОСОБА_4, щоб він допоміг з лікуванням
та, зокрема, з госпіталізацією у
госпіталь інвалідів ВВВ, оскільки їй
відомо що там добре лікують. Через
певний період часу, як ОСОБА_5 було
госпіталізовано ОСОБА_4 повідомив їй,
що у нього працівники госпіталю
вимагають гроші, при цьому її мама
скаржилась, що лікарі до неї не
підходять.

Свідок ОСОБА_12, будучи двічі допитаним
в судовому пояснив, що в липні 2012 року
він був присутній в якості понятого під
час огляду та вручення грошей особі та
проведення обшуку в кабінеті у ОСОБА_3
Працівники міліції помічали гроші
двічі, з інтервалом в декілька хвилин,
після чого гроші вручили певній особі,
грошові купюри були задіяні номіналом
по 50 євро, в сумі 300 євро і 300 євро

ОСОБА_13, будучи допитаною в якості
свідка, суду пояснила, що вона працює
на посаді вихователя групи
продовженого дня ЗОШ №14 м. Чернівці та
в липні 2012 року працівники міліції їй
запропонували бути понятою, на що вона
погодилась, разом з нею також був ще
один понятий. Вона була присутня в
приміщенні УМВС України в Чернівецькій
області коли помічалися гроші, які
приніс ОСОБА_4, а саме 6 купюр по 50 євро,
після чого знову помічалися 6 купюр по 50
євро, які в подальшому передали ОСОБА_4
Цього ж дня, після обіду вона, та ще одна
дівчина, яка також була понятою були
присутні в госпіталі по вул.
Фастівській в м. Чернівці, де
проводився огляд кабінету за участю
двох працівників міліції із
застосуванням відеофіксації. ОСОБА_2 не
заперечувала проти проведення огляду
її кабінету та працівники міліції
знайшли у неї в кабінеті на тумбочці
біля шафи 200 євро. Знайдені грошові
кошти були поміщенні у конверт на якому
вона розписалась. Окрім того, вказала
на те, що у ОСОБА_2 на руках були сліди
зеленого кольору після їх
підсвідчування люмінесцентною лампою.
Зауважень щодо проведених слідчих дій
у неї не було.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснила, що вона була понятою під час
огляду службового кабінету ОСОБА_2 та
працівниками міліції були виявлені
грошові кошти, які знаходились на столі
з боку від робочого столу ОСОБА_2 та під
дією ультрафіолетового світіння,
спостерігалося на оглянутих руках
ОСОБА_2 та знайдених у неї грошах
яскраво-зелене забарвлення, при цьому
сама ОСОБА_2 знайдені грошові купюри
своїми не визнала та заявила, що в її
кабінет можуть заходити сторонні особи
та залишати будь-які речі.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона
працює на посаді завідувача
поліклінічним відділенням ОКУ
Чернівецький обласний госпіталь для
інвалідів ВВВ та їй відомо, що
госпіталізація хворих відбувається на
підставі наявності у них
путівки-направлення з районної
лікарні, а якщо у госпіталь
звертається хворий без путівки, то
лікар після огляду вирішує чи потрібна
його госпіталізація та виписує
направлення, резолюцію про згоду на
госпіталізацію має право поставити
вона або начальник госпіталю. Щодо
госпіталізації ОСОБА_5 рішення приймав
лікар ОСОБА_16, а резолюцію ставив
начальник госпіталю ОСОБА_17 після чого
ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 вже ніяк не могли
вплинути на процес госпіталізації
ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні
пояснив, що він працює на посаді
начальника ОКУ Чернівецький обласний
госпіталь для інвалідів ВВВ та йому
відомо, що ОСОБА_3 в силу виконання ним
своїх посадових обов'язків мав право
давати направлення на госпіталізацію
хворих та без направлення або
безпосереднього медичного огляду
ОСОБА_3 жодним чином не міг вплинути на
госпіталізацію хворого, а також знати
про те, що відповідний хворий попаде на
лікування саме в його відділення.
ОСОБА_3 міг госпіталізувати хворого з
власної ініціативи лише у не робочий
час та у випадку важкого стану хворого.
Щодо обставин лікування та
госпіталізації ОСОБА_5 пояснив, що до
нього двічі звертався ОСОБА_4 щодо
порядку госпіталізації дітей війни у
госпіталь на що він йому надав
відповідні роз'яснення щодо
встановленого порядку, згодом ОСОБА_5
отримала направлення від лікаря
ОСОБА_16 на госпіталізацію. ОСОБА_4
підходив до нього за резолюцією, яка
вказує на наявність вільних місць для
госпіталізації.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні
пояснив, що він працює на посаді
хірурга ОКУ Чернівецький обласний
госпіталь для інвалідів ВВВ та 04 червня
2012 року він був єдиним хірургом в
госпіталі, який приймав, оглядав хворих
та виписував їм направлення на
госпіталізацію. Саме 04 червня 2012 року
до нього звернулась ОСОБА_5 в
супроводі невідомого йому чоловіка. За
результатами огляду ОСОБА_5 було
встановлено необхідність
стаціонарного лікування та він
виписав направлення на стаціонарне
лікування в хірургічне відділення на
якому має бути резолюція
адміністрації лікарні, яка свідчить
про затвердження госпіталізації
хворого та уточнення наявності вільних
місць та яку має право ставити ОСОБА_17
як начальник госпіталю чи завідувач
поліклінічним відділенням госпіталю
ОСОБА_15 В подальшому ОСОБА_5 була
госпіталізована в хірургічне
відділення та її лікування здійснював
ОСОБА_3, який на той момент був його
безпосереднім начальником, згодом він
продовжив лікування ОСОБА_5 і його
призначення не відрізнялись від
препаратів призначених ОСОБА_3 Вказав
на те, що на його рішення щодо
необхідності госпіталізації ОСОБА_5,
ніхто вплинути не міг та з цього
приводу до нього ніхто не звертався.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні
пояснив, що він працює на посаді в.о.
завідувача хірургічним відділенням
ОКУ Чернівецький обласний госпіталь
для інвалідів ВВВ, по даній справі йому
відомо, що хвору ОСОБА_5 лікували лікарі
ОСОБА_3 та ОСОБА_16 в липні 2012 року та
йому не відомі обставини спілкування
ОСОБА_5, ОСОБА_4 з ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні
суду пояснила, що вона працює на посаді
старшої медсестри відділення сімейної
медицини №1 КМУ міська лікарня №4 та в
її обов'язки входить запис осіб в
чергу для отримання направлення у
Чернівецький обласний госпіталь для
інвалідів ВВВ, реєстрація бажаючих
отримати путівку-направлення, а
розподіл путівок здійснює завідуюча
відділення та рішення про
госпіталізацію приймається лише після
обстеження особи лікарями
Чернівецького обласного госпіталю для
інвалідів ВВВ. Так, в червня 2012 року в
КМУ № 1 звернувся ОСОБА_4 та повідомив,
що йому потрібно направлення у
Чернівецький обласний госпіталь для
інвалідів ВВВ для громадянки ОСОБА_5,
щоб влаштувати її на лікування, у
зв'язку з чим ОСОБА_5 була записана в
чергу та коли підійшла її черга в
листопаді 2012 року вона відмовилась від
отримання путівки-направлення.

Крім того, вина підсудної ОСОБА_2 у
вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.190
КК України, підтверджується також
наступними дослідженими в судовому
засіданні письмовими доказами по
справі, а саме:

- наказом начальника Чернівецького
обласного госпіталю для інвалідів
Вітчизняної війни № 31- ПВ від 08 жовтня
2007 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2
переведена на посаду заступника
начальника госпіталю з медичної
частини (т.2 а.с.188), особовою карткою
ОСОБА_2 (т.2 а.с.186), трудовою книжкою
ОСОБА_2 НОМЕР_1 (т.2 а.с.190), довідкою
Чернівецького обласного госпіталю для
інвалідів Вітчизняної Війни № 407 від
12.07.12 відповідно до якої станом на 12.07.2012
року ОСОБА_2 у відпустці чи відрядженні
не перебувала і виконувала свої
обов'язки на займаній посаді, (т.2 а.с.3),
посадовою інструкцією ОСОБА_2 -
відповідно до якої вона в червні та
липні 2012 року працювала на посаді
заступника начальника Чернівецького
обласного госпіталю для інвалідів
Вітчизняної Війни з медичної частини.
Крім того з вказаних вище письмових
доказів вбачається, що ОСОБА_2 з 05.08.1992
року. працювала в Чернівецькому
обласному госпіталі для інвалідів
Великої Вітчизняної війни, а з 08.10.2007
року займає посаду заступника
начальника госпіталю з медичної
частини.

- протоколом огляду від 08 жовтня 2012 року
з якого вбачається, що слідчим за
участю понятих оглядалися речі та
документи вилучені під час огляду
місця події 12.07.2012 року в ході
розслідування кримінальної справи. (т.2
а.с.177);

- заявою ОСОБА_4. про вчинення
злочину (т.1 а.с. 13) та протоколом заяви
про вчинений злочин від 12.07.2012 року (т.1
а.с.26) з яких вбачається, що ОСОБА_4,
будучи попередженим про кримінальну
відповідальність про завідомо
неправдиве повідомлення про злочин
звернувся до правоохоронних органів із
заявою про передачу ним та отримання
ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 200
євро;

- порядком направлення на
госпіталізацію хворих у відділення
стаціонару обласного госпіталю для
інвалідів Вітчизняної війни, з якого
вбачається, що згідно пункт 2
вказаного порядку ОСОБА_5 для
стаціонарного лікування у госпіталі
необхідна була путівка або направлення
на лікування, які є підставою для
госпіталізації (т.2 а.с .24);

- журналом обліку путівок в
госпіталь для інвалідів Великої
Вітчизняної Війни, який ведеться в КМУ
міська лікарня № 4, та з якого
вбачається, що ОСОБА_5 була записана у
черзі під № 73 на отримання путівки у
госпіталь і відповідно путівки не мала
(т.2 а.с. 180);

- протоколом огляду та вручення
від 12.07.12 року з якого вбачається, що
працівниками УДСБЕЗ УМВС України в
Чернівецькій області було оглянуто
грошові кошти в розмірі 300 євро, а саме 6
грошових банкнот номіналом по 50 євро
колена з наступними серіями та
номерами S 9, S2, X9, S
5, Z4, S9. На кожній
вказаній купюрі, на зворотній стороні
під написом « 50» з правого боку
люмінесцентним маркером синього
кольору для нанесення невидимих
написів, які люмінесцирують в
ультрафіолетових променях синім
кольором, було нанесено позначку у
вигляді лінії. Крім того на всі вказані
купюри аерозольним балончиком з
препаратом «Промінь-1» нанесено
речовину, яка в ультрафіолетових
променях люмінісцирує жовтим кольором.
Після цього вказані купюри були
вручені ОСОБА_4 (т.1 а.с. 17);

- протоколом огляду місця події
від 12.07.12 року згідно якого у ОСОБА_2
було виявлено та вилучено 200 євро, а
саме 4 грошових банкноти номіналом по 50
євро кожна, з наступними серіями та
номерами: S 9, 52, X 9, S
5, тобто банкноти, які оглядалися
працівниками УДСБЕЗ УМВС України в
Чернівецькій області та вручалися
ОСОБА_4 Крім того, відповідно до
протоколу огляду місця події, вказані
банкноти при застосуванні
ультрафіолетових променів мали
світіння світло-зеленого кольору, а на
зворотній стороні під написом « 50» з
правого боку було видно позначку у
вигляді лінії. При огляді рук ОСОБА_2 за
допомогою ультрафіолетових променів
на обох руках було видно світло-зелене
світіння. В ході огляду з обох рук
ОСОБА_2 було відібрано змиви (т.1 а.с. 19-22);

- грошовими банкнотами номіналом по 50
євро кожна, на загальну суму 200 євро, з
наступними серіями та номерами: S
9, S2, X9, S 5, які були
виявлені та вилучені у ОСОБА_2;

- висновком криміналістичної
експертизи спеціальної хімічної
речовини №3030 від 27 серпня 2012 року,
відповідно до якого на 4 грошових
банкноти номіналом по 50 євро кожна, з
наступними серіями та номерами: S
9, S2, X 9, S 5 є
нашарування спеціальної хімічної
речовини, яка має спільну родову
належність з зразком СХР «Промінь-1».
Поряд з цим, на зворотному боці
вказаних банкнот є поперечна смуга, яка
підкреслює цифру 50, що знаходиться у
правому нижньому куті. Смуга нанесена
речовиною, яка співпадає за
морфологічними ознаками та кольором
люмінесценції з СХР, наданою в якості
зразка у вигляді напису «Хабар» на
аркуші паперу. На дисках
фільтрувального паперу із змивами з
правої та лівої рук ОСОБА_2 є
нашарування дрібнодисперсної
спеціальної хімічної речовини, яка має
спільну родову належність з наданим
зразком СХР «Промінь-1» (т.1 а.с. 161);

- висновком судово-технічної
експертизи грошових знаків №3038 від 30
серпня 2012 року, відповідно до якого 4
банкноти, схожих на банкноти Євросоюзу
- Євро, номіналом 50 Є, з серійними
номерами: S 9, S2, X 9, S
5, які були вилучені у ОСОБА_2,
виготовлені способом, який
використовується при виробництві
аналогічних банкнот, які є складовими
частинами Єдиної Банківської Системи
країн Євросоюзу, тобто є банкнотами
євро, номіналом 50Є (т.1, а.с. 171);

- протоколами про наслідки
використання ОТЗ (т.1 а.с. 151,153);

- відео та звукозаписами що містяться
на оптичному диску DVD-R 8-16X, марки «ARITA 120
min.4,7 Gb» сріблясто сірого кольору, інв.
№88 та оптичному диску DVD-R 8-16X, марки «ARITA
120 min.4,7 Gb» сріблясто сірого кольору, інв.
№89 на яких зафіксовано всі дії ОСОБА_2 в
момент отримання нею 200 євро від ОСОБА_4
(т.1 а.с. 152,154);

- висновками № №3041, 3042, 3043, 3044
криміналістичної експертизи
матеріалів та засобів
відеозвукозапису від 17 вересня 2012 року,
відповідно до яких усне мовлення
ОСОБА_2 зафіксовано на досліджуваних
фонограмах 1-3. Висловлювання ОСОБА_2
позначені символом «І» в додатку №1 до
висновків експертизи. Семантичний
зміст розмов, зафіксованих на наданих
для дослідження DVD-R компакт-дисках
«ARITA» №88, «ARITA» №89 (фонограм 1-3) наведено
в додатку №1 до висновку експертиз. У
відео звукозаписах розмов,
зафіксованих у файлі V0712001_l.avi на DVD-R
компакт-диску «ARITA» №88 та у файлі
V0712001_l.avi на DVD-R компакт-диску «ARITA» №89, а
також у аудіозаписі розмови у файлі
36 001040 (1).мрЗ, ознак монтажу не
виявлено та їх запис проводився
неперервно. (т.1 а.с. 191-199). На вказаних
фонограмах зафіксовані дії ОСОБА_2 щодо
одержання нею 200 євро від ОСОБА_4, а саме
зафіксовано, як ОСОБА_2 при передачі їй
коштів ОСОБА_4 у сумі 300 євро стверджує,
що це багато, у зв'язку з чим останній
передає їй тільки 200 євро. Дані докази
підтверджують той факт, що ОСОБА_2 при
передачі їй коштів бачила купюри, їх
номінал та кількість.

Таким чином, аналізуючи наведені вище
докази в їх сукупності суд приходить до
переконливого висновку про
доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК
України.

Суд критично ставиться до зміни
показань в кінці судового слідства
підсудної ОСОБА_2 з приводу не визнання
нею вини у вчинені злочину
передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та
розцінює їх як обраний спосіб захисту з
метою уникнення від справедливого
покарання, оскільки вони
спростовуються оголошеними в судовому
засіданні протоколами допиту її як
підозрюваної від 13 липня 2012 року та
переглядом відеозапису допиту (т.3
а.с.11-13, 15-20, 21) з яких вбачається, що
ОСОБА_2 13 липня 2012 року при її допиті за
участю адвоката о 12 год. 45 хв. визнала
повністю свою вину та щиро розкаялася у
скоєному, та при допиті її о 13 год. 25 хв.
також за участю адвоката визнала
частково свою вину і повно, послідовно
та обґрунтовано розповідала про всі
обставини вчинених нею протиправних
дій. Крім того, на початку судового
слідства підсудна ОСОБА_2 також визнала
повністю свою вину, однак від показань
на початку судового слідства
відмовилася. Разом з тим, показання
ОСОБА_2 які містяться у вказаних вище
протоколах та зафіксовані на оптичних
дисках об'єктивно підтверджуються
іншими вказаними вище доказами, які
були дослідженні в судовому засіданні.

Крім того, як вбачається з постанови
про закриття кримінального
провадження від 02 вересня 2013 року (т.5
а.с.56) та постанови про закриття
кримінального провадження від 04 жовтня
2013 року (т.5 а.с.76) кримінальне
провадження, внесене до ЄРДР за
№90000070 від 26 липня 2013 року закрито
у зв'язку з відсутністю в діях
працівників УДСБЕЗ УМВС України в
Чернівецькій області, а саме ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_21, ОСОБА_9 та ОСОБА_23,
адвоката ОСОБА_24 та старшого слідчого
прокуратури Першотравневого району м.
Чернівція ОСОБА_7 складу кримінального
правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365
КК України.

Вірною є кваліфікація дій підсудної
ОСОБА_2 за ч.1 ст. 190 КК України, оскільки
в судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що вона своїми умисними
діями вчинила заволодіння чужим майном
шляхом обману та зловживання довірою
(шахрайство).

Так, відповідно до п. 17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про злочини
проти власності» від 06.11.2009 N 10
відповідно до статті 190 КК України
шахрайство - це заволодіння чужим
майном або придбання права на майно
шляхом обману чи зловживання довірою.
Обман (повідомлення потерпілому
неправдивих відомостей або
приховування певних обставин) чи
зловживання довірою (недобросовісне
використання довіри потерпілого) при
шахрайстві застосовуються винною
особою з метою викликати у
потерпілого впевненість у вигідності
чи обов'язковості передачі їй майна або
права на нього. Обов'язковою ознакою
шахрайства є добровільна передача
потерпілим майна чи права на нього.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент
вчинення злочину працювала на посаді
заступника начальника Чернівецького
обласного госпіталю для інвалідів
Вітчизняної війни з медичної частини,
відповідно до своїх посадових
обов'язків виконувала
організаційно-розпорядчі функції (т. 2,
а/с 16-20, 188).

В судовому засіданні також
встановлено, що ОСОБА_2 з приховуванням
певних відомостей про госпіталізацію
хворих, повідомлення яких мало б
суттєве значення для поведінки
потерпілого ОСОБА_4 в подальшому, та з
метою введення його в оману, дала
зрозуміти останньому, що
використовуючи свої службове
становище вона допоможе йому у
госпіталізації ОСОБА_5 на стаціонарне
лікування, але це буде не безкоштовно.
Крім того, ОСОБА_2 перебуваючи у своєму
службовому кабінеті Чернівецького
обласного госпіталю для інвалідів
Вітчизняної Війни, що за адресою м.
Чернівці, вул. Фастівська 20 зловживаючи
довірою потерпілого ОСОБА_4, тобто в
недобросовісному використанні його
довіри з метою заволодіння його
грошима в силу свого соціального
статусу та з метою викликати у
потерпілого ОСОБА_4 впевненість про
вигідність та обов'язковість передачі
їй грошей, заволоділа грошовими
коштами ОСОБА_4 в розмірі 200 євро, які
відповідно до офіційного курсу НБУ
станом на 12 липня 2012 року становлять
1959,88 грн.

Окрім того, в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_2 не вчиняла
будь-яких дій щодо госпіталізації
ОСОБА_5, проте вчинила усі необхідні дії
відповідно до яких ОСОБА_4 вважав, що
саме від неї залежить госпіталізація
його знайомої ОСОБА_5 за що він передав
їй грошові кошти в сумі 200 євро, не
зважаючи на те, що ОСОБА_5 до моменту
отримання ОСОБА_2 грошових коштів від
ОСОБА_4 вже була госпіталізованою до
Чернівецького госпіталю інвалідів ВВВ.

Вирішуючи питання про обрання
підсудній ОСОБА_2 покарання, суд
відповідно до вимог ст. 65 КК України
враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, дані про її особу, зокрема те,
що за місцем роботи та проживання вона
характеризується позитивно, на обліку
у лікарів нарколога та психіатра не
перебуває, раніше не судима.

Обставин, що пом'якшують чи обтяжують
покарання ОСОБА_2 в судовому засіданні
не встановлено.

Аналізуючи встановлені судом
обставини, враховуючи дані про особу
ОСОБА_2, суд вважає, що підсудній слід
призначити покарання у вигляді штрафу.

Речовими доказами суд розпоряджається
у відповідності із ст. 81 КПК України 1960
року. По даній справі понесені судові
витрати, які суд вважає за необхідне
стягнути з підсудної ОСОБА_2 Цивільний
позов не заявлений.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України 1960
року суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК
України та призначити їй покарання у
вигляді штрафу у розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 850 (вісімсот п'ятдесят)
грн.

Міру запобіжного заходу стосовно
ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу
залишити заставу.

Повернути заставодавцю ОСОБА_25 суму 25
000 грн. (двадцять п'ять тисяч) гривень,
внесену в якості застави згідно
квитанції №23760.250.1 від 13 липня 2012 року
на рахунок ТУ ДСА Чернівецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз судові
витрати за проведення експертиз в
розмірі 2435 грн. 65 коп.

Речові докази по справі, а саме:

- оптичний диск DVD-R 8-16Х. марки «ARITA 120 min.4,7
Gb» сріблясто сірого кольору, інв. №88,
оптичний диск DVD-R 8-16Х, марки «AR1TA 120 min.4,7
Gb» сріблясто сірого кольору, інв. №89 -
залишити при матеріалах справи;

- касета Mini DV марки «Panasonic», чорного
кольору, із експериментальними
зразками голосу (усної мови) ОСОБА_2
відібраними 31.07.2012 року, змиви із правої
та лівої долонь руки ОСОБА_2, зразок
спецречовини Промінь-1, зразок слідів
залишених люмінесцентним маркером
синього кольору для нанесення
невидимих написів, гумові рукавиці,
якими проводились змиви у ОСОБА_2 з
правої та лівої рук, гумові рукавиці,
які використовувалися при огляді
грошових купюр виявлених у ОСОБА_2 в
ході ОМП, які зберігаються в камері
речових доказів прокуратури
Першотравневого району м. Чернівці -
знищити;

- грошовими банкнотами номіналом по 50
євро кожна, на загальну суму 200 євро, з
наступними серіями та номерами: S
9, S2, X9, S 5, які
зберігаються у камері речових доказів
прокуратури Першотравневого району м.
Чернівці - повернути потерпілому
ОСОБА_4

На вирок може бути подана апеляція до
Апеляційного суду Чернівецької
області протягом 15-ти діб з дня його
проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
А. В. Федіна