10.07.2015 Справа № 367/1638/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ірпінь Київської області, є громадянином України, має неповну середню освіту, офіційно не працює, неодружений, раніше судимий 24.01.2001 р. Київським обласним судом за п. а,ж,і,з ст. 93, ст. 142 ч. 3, ст. 42 КК України (1961 р.) до 11 років позбавлення волі (звільнився 23.05.2011 р. після повного відбуття покарання), проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_8 12.12.2014 р. приблизно о 19 годині 30 хвилин (точний час не встановлено), знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_5 один удар ножем в область черева, спричинивши останньому проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням печінки і внутрішньочеревною кровотечею, що відповідно до Висновку судово-медичної експертизи від 05.02.15 № 15 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя на час заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: завдав ОСОБА_5 умисне тяжке тілесне ушкодження, як таке, що є небезпечним для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні ОСОБА_8 не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину. Вказував, що 12.12.2014 р. він прийшов із кладовища (де працював) додому - до будинку АДРЕСА_1 . В цей час із Києва з роботи приїхали його брат ОСОБА_9 та його друг ОСОБА_10 . Він разом з ними вжив горілки і пішов знову на кладовище. Повертаючись знову додому, зустрівся з братом та його другом, вони придбали ще одну бутилку горілки. Вказував, що по дорозі він випив із ними 100 гр горілки. Через деякий час він знову пішов по справам, а, повернувшись додому близько 20.00 год, побачив, що гості розійшлись, вдома вони залишились втрьох: він, його брат ОСОБА_10 та його подруга ОСОБА_11 . Під час розмови у них виник спір про матір, його брат ОСОБА_5 почав кидатись до нього в бійку, а він його заспокоював, але ОСОБА_12 не реагував. Тоді він зателефонував до дільничного міліціонера та в медичну швидку допомогу, з проханням допомогти заспокоїти брата. Коли він почав телефонувати в міліцію ОСОБА_11 вибила у нього з рук телефон, тому він поліз під шафу шукати телефон, а коли виліз, то побачив, що ОСОБА_5 уже був підрізаний, а ОСОБА_11 вже не було. Після цього він перемотав брату рану і хотів побігти по сусідам, щоб викликати когось, але ОСОБА_11 заперла двері і не випускала його з будинку.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного вище злочину підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні повідомив, що 12.12.2014р. близько третьої години дня він зі своїм другом ОСОБА_13 приїхав з Києва додому за адресою: АДРЕСА_1 , де вже була його співмешканка ОСОБА_11 та подруга його друга. Коли почали обідати, прийшов ОСОБА_8 , який приєднався до них і разом з ними розпивав горілку. Потім він пішов і повернувся приблизно через годину, вони разом придбали ще горілки та вживали її. Після цього обвинувачений знову пішов з дому. Після того, як гості пішли додому, він із ОСОБА_14 залишились вдома одні. Через деякий час, близько дев`ятої години вечора, прийшов обвинувачений і ні з того, ні з чого почав сварку через їх матір та кидатися битися з ножем, який вибила у нього з рук ОСОБА_15 . Потім ОСОБА_8 непомітно взяв другий ніж і знову кинувся до нього. Бажаючи відібрати ніж, він пішов на зустріч, але ОСОБА_8 вдарив його ножем у праву сторону живота, після чого почала капати кров і він присів на диван. ОСОБА_16 достала із шафи полотенце, перемотала його і викликала швидку медичну допомогу. ОСОБА_8 залишився сидіти в цій же кімнаті на дивані. Коли вперше приїхала карета швидкої медичної допомоги, обвинувачений закрив двері, виключив у будинку світло і нікого не пускав. Після виклику ОСОБА_17 вдруге міліції і швидкої допомоги, міліціонер розбив скло у вікні, відчинив вхідні двері до будинку і впустив лікарів, які забрали його до лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні повідомила суду, що вона проживає разом із ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . 12.12.2014 р. вона перебувала вдома, приблизно о 14 год 30 хв додому приїхав ОСОБА_5 зі своїм другом, була також її подруга ОСОБА_19 . Всі вони разом обідали. ОСОБА_20 також був з ними за столом, вживав горілку, потім пішов кудись. Коли повернувся, то в нього із ОСОБА_5 близько 19 год 00 хв виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 кинувся на потерпілого з ножем, але вона ногою вибила ніж з рук ОСОБА_21 , після чого він вийшов з кімнати і знову повернувся із ножем, яким наніс ОСОБА_5 удар в область живота. Вона відразу почала викликати міліцію та швидку медичну допомогу і у зв`язку із тим, що ОСОБА_8 почав відбирати у неї телефон, вискочила з дому на вулицю. Коли приїхала швидка допомога, лікарі не змогли попасти в будинок, тому що ОСОБА_8 зачинив зсередини вхідні двері і казав, що допомога непотрібна. Пізніше приїхали працівники міліції, розбили вікно, проникли до будинку, відчинили двері і лікарі забрали ОСОБА_5 до лікарні, а міліція затримала ОСОБА_8 ;

- рапортом ПНОЧ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 20), з якого вбачається про надходження 12.12.2014 р. о 21 год 40 хв з травмпункту Ірпінської міської центральної лікарні повідомлення про нанесення ОСОБА_5 колото-різаної рани;

- протоколом огляду місця події від 12.12.2014 р. з ілюстративною фото-таблицею (т. 1 а.с. 23-44), розпочатого о 21 год 10 хв, яким зафіксовано обстановку місця події та виявлено ножі, один з яких в судовому засіданні було впізнано учасниками подій як знаряддя злочину;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.02.2015 р., відеозаписом його проведення на відео-диску (т. 1 а.с. 67-69, 73), згідно яких свідок ОСОБА_18 підтвердила обставини злочину, що відповідають її показанням;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.02.2015 р., відеозаписом його проведення на відео-диску (т. 1 а.с. 70-73), згідно яких потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини злочину, що відповідають його показанням;

- висновком судово-медичної експертизи від 05.02.15 № 15 (т. 1 а.с. 75), згідно якого ОСОБА_5 12.12.2014 р. було спричинено проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням печінки і внутрішньочеревною кровотечею, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що небезпечне для життя на час заподіяння. І таке поранення могло утворитись за обставин, що зазначили потерпілий та свідок ОСОБА_18 в ході слідчих експериментів 02.02.2015 р.;

- висновком судово-цитологічної експертизи від 03.03.15 № 24 (т. 1 а.с. 117-120), згідно якої в піднігтьовому вмісті руки ОСОБА_8 знайдені епітальні клітини, які могли походити від потерпілого ОСОБА_5 ;

- висновком судово-імунологічної експертизи від 03.03.15 № 67 (т. 1 а.с. 149-150), згідно якого виявлена на кросвіках ОСОБА_8 кров може належати потерпілому ОСОБА_5 ;

- речовим доказом, кухонним ножем, зазначеним під № 1 в ілюстративній таблиці висновку судово-криміналістичної експертизи від 21.01.15 № 06 (т. 1 а.с. 81-95), який впізнали в судовому засіданні обвинувачений, потерпілий та свідок ОСОБА_18 як знаряддя злочину.

Суд відкидає посилання обвинувачення на те, що злочин було скоєно близько 21 год 30 хв, оскільки це спростовується показаннями свідка ОСОБА_18 , яка вказувала, що ці події відбулись після повернення о 19 год 00 хв обвинуваченого додому, протоколом огляду місця події від 12.12.2014 р., який було розпочатого о 21 год 10 хв, рапортом ПНОЧ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_22 , з якого вбачається, що до нього повідомлення про злочин надійшло 21 год 40 хв вже з травмпункту Ірпінської міської центральної лікарні, тобто після доставки туди ОСОБА_5 каретою швидкої медичної допомоги.

Також суд відкидає посилання обвинувачення на те, що злочин було скоєно в будинку АДРЕСА_3 , оскільки обвинувачений, потерпілий та свідок ОСОБА_18 підтвердили в судовому засіданні, що це відбулось в будинку АДРЕСА_1 .

Суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що удар ножем потерпілому ОСОБА_5 було нанесено його співмешканкою ОСОБА_18 , оскільки жодних доказів на підтвердження цього не було надано. В той же час, такі посилання спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_18 , які є послідовними, несуперечливими та відповідають показанням, зафіксованим на відеозапису слідчого експерименту.

Невизнання ОСОБА_8 своєї вини суд розцінює як намагання уникнути покарання.

Суд не приймає до уваги посилання захисника на те, що відсутні докази того, що обвинувачений під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки таке твердження спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_18 та самого ОСОБА_8 , які вказували на спільне вживання ними горілки незадовго до вчинення злочину.

Обираючи міру покарання, суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який відноситься до тяжких злочинів.

Як особа обвинувачений характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, створює конфлікти в сім`ї та з сусідами (т. 1 а.с. 220), має непогашену судимість (т. 1 а.с. 216-217), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.с. 218-219).

Обставинами, що обтяжують покарання, суд знаходить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд не знаходить.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121 КК України.

Запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою до вступу вироку в законну силу суд залишає без змін.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

Понесені по провадженню процесуальні витрати суд вважає за необхідне відшкодувати за рахунок обвинуваченого.

Керуючись ч. 1 ст. 121 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 12.12.2014 р.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 2 210,16 грн. (Дві тисячі двісті десять гривень 16 коп.).

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung DUOS», переданий на зберігання до камери схову речових доказів Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області за квитанцією від 13.12.2014 р. № 1202, повернути ОСОБА_8 .

Речові докази - ножі повернути ОСОБА_5 .

Решту речових доказів по справі знищити.

На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги з дня вирішення апеляційної скарги по суті.

Суддя: ОСОБА_1