Справа №
11a-240 Головуючий
Категорія - ст. 186 ч.2 КК України Палькова
ВИРОК

Іменем України

2007 року березня місяця «27»
дня

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в
складі:

Головуючого - судді Ковальової
Н.М.

суддів - Жили I.E.,
Післєгіної Л.М.

з участю
прокурора Литвиненко O.О.

засуджених
ОСОБА_1., ОСОБА_2

адвоката
ОСОБА_4.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за апеляцією
державного обвинувача на вирок Суворовського районного суду м.Херсона від б
липня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., уродженця
та мешканця м.АДРЕСА_1, освіта
середня, учня ПТУ-2, не одруженого, раніше не судимого, засуджено за ч.1 ст.309
КК України на один рік обмеження волі; за ч. 1ст.315 КК України на
два роки обмеження волі; за ч.2 ст.316 КК України на три роки позбавлення волі;
за ч.2 ст. 186 КК
України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено чотири
роки позбавлення волі.

Відповідно до
ст. 75, ст.76 КК України
звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в три роки, та
зобов'язаний не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу КВС, повідомляти орган КВС про зміну місця проживання роботи або
навчання та періодично з'являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої
системи.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н., уродженця
та мешканця м.АДРЕСА_2, не
одруженого, учня ХВПТУ-15,
в силу ст.89 КК
України не судимого, засуджено за ч.2 ст. 186
КК України на чотири роки позбавлення волі.

Відповідно до
ст. 75, ст. 76 КК України
звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в три роки, та зобов'язаний
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
КВС, повідомляти орган
КВС про зміну
місця

2

проживання
роботи або навчання та періодично з'являтися на реєстрацію в органи
кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3р.н.,
уродженця м. Новосибірська, громадянина Росії, мешканця м.АДРЕСА_3, не працюючого,
не судимого, засуджено за ч. 1
ст.316 КК
України на два роки обмеження волі.

Відповідно до
ст. 75, ст.76 КК України
звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в один рік, та
зобов'язаний періодично з'являтися на реєстрацію в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міра запобіжного
заходу ОСОБА_1., ОСОБА_2.
змінена з тримання під вартою на підписку про невиїзд, а ОСОБА_3. залишена
без змін - підписка
про невиїзд.

Вирішені питання
про речові докази та судові витрати.

ОСОБА_1.,
ОСОБА_2та ОСОБА_3. визнано винними та засуджено за вчинення злочинів за таких
обставин.

ОСОБА_1. 17.08.2005 р. , близько 10-ї
години в м.Херсоні на вул. Цюрупи, без мети збуту зібрав верхівки рослин
коноплі, а потім виготовив з них наркотичний засіб - каннабіс, вагою 5,7 г., який зберігав
при собі до моменту вилучення працівниками міліції 17 серпня 2005 року.

Крім того,
ОСОБА_1. 17 серпня 2005 p., близько 15-ї години,
перебуваючи на території дитячого
садка по вул.Димитрова,18 в м.Херсоні, схиливши ОСОБА_3. до вживання особливо
небезпечного наркотичного засобу, за попередньою змовою з останнім та
невстановленою слідством особою, публічно, незаконно вживали шляхом куріння
вказаний наркотичний засіб.

30 вересня 2005 р. близько 16-ї
години, ОСОБА_1. за попередньою змовою з ОСОБА_2. та невстановленою слідством
особою, перебуваючи на території ХВПТУ №15
по вул. Сенявіна у м.Херсоні, застосувавши насильство, що не є небезпечним
для життя та здоров'я потерпілих ОСОБА_5. та ОСОБА_6., відкрито заволоділи
їхнім майном відповідно на 77 грн. та 20 грн.

2 жовтня 2005 р.
близько 13-ї години, ОСОБА_1. за попередньою змовою з ОСОБА_2. поблизу
перехрестя вулиць Комкова та Донецької у м.Херсоні, застосувавши насилля, що не
є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_7., відкрито заволоділи
його майном на суму 740 грн.

В поданій на
вирок апеляції державний обвинувач, приймавший участь у розгляді справи, не
оспорюючи кваліфікацію дій засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2, доводить, що судом,
при призначенні їм покарання, не враховано тяжкість вчинених ними злочинів
та даних про
особу кожного із
них, а тому

3

безпідставно
звільнено від відбування покарання, а також при звільненні ОСОБА_1. від
відбування покарання з застосуванням ст.75 КК України, не врахував положень ст.
104 КК
України, якою передбачено, що максимальна тривалість іспитового строку,
встановленого для неповнолітніх, не повинна перевищувати два роки.

Просив вирок
суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок яким призначити
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. покарання
пов'язане з реальним позбавленням волі.

У запереченні на
апеляцію державного обвинувача, засуджені ОСОБА_1. та ОСОБА_2. просили у задоволенні
апеляції державного обвинувача відмовити, а вирок суду першої інстанції щодо
них залишити без змін.

Вирок щодо
ОСОБА_3. не оскаржувався.

Заслухавши
суддю-доповідача, висновок прокурора, який підтримав апеляцію, засудженого
ОСОБА_1. просившого залишити вирок без змін, адвоката ОСОБА_4, вважавшу, що
вирок є законним та обґрунтованим, останнє слово засудженого ОСОБА_1де просив
не позбавляти волі, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Винність
ОСОБА_1., та ОСОБА_2у вчиненні злочинів при зазначених у вироку обставинах
встановлена сукупністю доказів по справі і в апеляції не оспорюється, тому суд
першої інстанції правильно кваліфікував дії засуджених ОСОБА_1. за ч.1 ст.309
КК України, ч.1 ст.315 КК України, ч.2 ст.316 КК України та ч.2 ст. 186 КК України та
ОСОБА_2за ч.2 ст.186 КК
України.

Разом з тим,
колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_1. в частині
призначення покарання підлягає

скасуванню,
оскільки суд, в порушення вимог ст.89,
104 КК України, призначив йому покарання, яке не застосовується до
неповнолітніх - обмеження
волі, та призначив іспитовий строк в три роки - більший, ніж: передбачено законом.

Обговорюючи
питання про міру покарання ОСОБА_1. колегія суддів у відповідності зі ст.65 КК України
враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, які відноситься до категорії
невеликої та середньої тяжкості, дані про його особу - задовільно
характеризуються за місцем проживання, та позитивно за місцем навчання,
відшкодування шкоди, неповнолітній вік ОСОБА_1, щире каяття, та призначає
покарання необхідне і достатнє для його виправлення.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 378,
379 КПК України, колегія суддів, -

4

Засудила:

Апеляцію державного обвинувача
задовольнити частково. Вирок Суворовського районного суду м.Херсона від б липня 2006 року, щодо
ОСОБА_1в частині призначеного
покарання - скасувати.

Призначити
ОСОБА_1покарання:

за ч.1 ст.309 КК України один
рік позбавлення волі;

за ч.1 ст.315 КК
України два роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.316 КК
України три роки позбавлення волі;

за ч.2 ст. 186 КК України
чотири роки позбавлення волі.

На підставі
ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох
років позбавлення волі.

На підставі
ст.ст.75, 104 ч.3 КК
України ОСОБА_1. від призначеного судом покарання - звільнити з випробуванням,
з іспитовим строком в два роки і на підставі ст. 76 КК України зобов'язати його не виїжджати за межі України
на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої
системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, навчання, роботи, періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконовчої системи.

Запобіжний захід
- підписку про
невиїзд залишити без зміни до набрання вироку чинності.

В іншій частині
цей же вирок щодо ОСОБА_1. залишити
без зміни.

Вирок може бути
оскаржений і на нього внесено касаційне подання прокурором в Верховний Суд
України через апеляційний суд Херсонської області в місячний строк з моменту
його проголошення.