Справа № 0603/1327/2012
Провадження №5/0603/196/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2012 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Дубцова О.В., при секретарі Жмурко В.І., з участю прокурора Товянського В.С., представника адміністрації ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні в Бердичівському виправному центрі УДДУ ПВП у Житомирській області № 108 справу за спільним поданням начальника виправного центру та голови спостережної комісії Бердичівського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, неодруженого, до засудження непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 засуджений 31 березня 2011 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 31 травня 2011 року вирок від 31 березня 2011 року змінено, ОСОБА_2 вважати засудженим за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років обмеження волі. Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 жовтня 2011 року згідно ст. 5 Закону України "Про амністію в 2011 році" від 08 липня 2011 року невідбуту частину покарання ОСОБА_2 скорочено на 1/2.

Початок строку відбування покарання: 26 липня 2011 року; кінець строку 27 липня 2012 року. ОСОБА_2 відбув 1/2 частину покарання 26 січня 2012 року.

Відповідно до подання, за період відбування покарання в Бердичівському виправному центрі № 108 засуджений ОСОБА_2 зарекомендував себе з позитивної сторони, встановлених правил поведінки та розпорядку дня дотримується. За час відбування покарання має 2 заохочення, стягнень не має. Працевлаштований на дільниці по виготовленню залізобетонних конструкцій на виробництві установи. До праці ставиться сумлінно. Вину у скоєному злочині визнає та розкаюється.

Адміністрація виправного центру клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого від невідбутої частини покарання, посилаючись на те, що він зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні представник адміністрації виправного центру подання підтримав, охарактеризував засудженого і просить звільнити засудженого ОСОБА_2 умовно-достроково.

Засуджений подання підтримав і просить звільнити його умовно-достроково.

Разом з тим, при з'ясуванні судом ставлення засудженого до скоєного, ОСОБА_2 надав пояснення, які суперечать обставинам скоєння злочину, встановленим за вироком суду. Намагається зменшити свою роль та провину у скоєному, видаючи умисні злочинні дії за випадковий збіг обставин. Свою вину визнає чатково, відповідно не кається.

Прокурор вважає, що подання не підлягає задоволенню з тих підстав, що ОСОБА_2 засуджений за злочин середньої тяжкості, відповідно до наданих в судовому засіданні пояснень, фактично вину визнав частково, що не дозволяє зробити висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Заслухавши представника адміністрації виправного центру, засудженого, думку прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2, незважаючи на відбуття половини призначеного судом покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Так, згідно з характеристикою засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в Бердичівському виправному центрі №108 з 26.07.2011 року. За час відбування покарання порушень порядку відбування покарання не допускав, за сумлінну поведінку та ставлення до праці двічі заохочувався адміністрацією установи. Відбувши 7 місяців покарання у виправному центрі, зі строком майже 5 місяців, що залишились до закінчення строку, на думку виправного центру, довів своє виправлення, маючи за 7 місяців відбування покарання 2 заохочення.

Відповідно до (п. 17) розяснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким судам слід ретельно зясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.

Покарання, відповідно до ст. 50 КК України, має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.

На думку суду, ставлення засудженого до вчиненого злочину, тяжкість цього злочину, незначний період часу, який ОСОБА_2 відбуває покарання у БВЦ № 108 та значний термін невідбутої частини покарання, свідчать про недосягнення навіть початкової стадії мети покарання а також про передчасність висновків адміністрації установи.

Задоволення подання призведе до того, що особа, яка вчинила злочин середньої тяжкості, частково визнає вину та не кається, отримає заохочення у виді заміни невідбутої частини покарання більш м'яким, що на думку суду не сприятиме досягнення мети покарання як самому засудженому, так і іншим особам.

Враховуючи викладене, суд вважає подання адміністрації виправного центру безпідставним.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст. 407 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні спільного подання начальника Бердичівського виправного центру № 108 та голови спостережної комісії Бердичівського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_2 - відмовити за безпідставністю.

На постанову суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджений, вправі подати апеляцію до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Суддя: