Справа № 545/2107/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" травня 2015 р. року Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця , громадянина України, з середнього освітою, приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого в силу статті 89 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою , непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

у с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_8 у травні 2009 року, на пропозицію невстановленої в ході досудового слідства особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, побити потерпілого ОСОБА_9 , запропонував своїм знайомим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взяти участь у нанесенні тілесних ушкоджень раніше невідомому їм чоловіку, на що останні погодились. З метою реалізації своїх намірів, 11 травня 2009 pоку, близько 22-ї години 20 хвилин, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прибули до домогосподарства потерпілого ОСОБА_9 з с. Кротенки Полтавського району, де, діючи умисно, групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, зайшли на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 та спільно нанесли численні удари відрізками металевої арматури та дерев`яною палицею в область голови, тулубу та кінцівок потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому середньої третини лівої гомілки та забійної рани лівої гомілки, перелому п`ясткової кістки лівої кисті, гематом та забійних ран голови та кінцівок, садна шкіри правої нижньої кінцівки, які у своїй сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав частково та пояснив, що у квітні 2009 року він вперше приїхав у м. Полтаву у зв`язку зі своєю комерційною діяльністю. У цей же день його «підрізав» автомобіль «Ауді», з якого вийшов невідомий чоловік, та почав сваритися за створення аварійної ситуації, а також наносити удари ногами по його автомобілю. Після цього конфлікту він прослідував за невідомим, щоб з`ясувати його місце проживання з метою вирішення питання щодо подальшого відшкодування завданої ним шкоди та звернення в міліцію. Приблизно через тиждень він знову поїхав до м. Полтави у своїх комерційних справах, а заодно запропонував ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поїхати з ним, щоб бути присутнім під час розмови з невідомим чоловіком з приводу пошкодженого автомобіля. Проте того вдома не виявилося. Через декілька днів вони знову поїхали до м. Полтави. Вдень їздили по торгових точках, де він рекламував товар, а ввечері поїхали до села, у якому мешкав потерпілий. Машину зупинив неподалік. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишилися в автомобілі, а він, взявши монтировку, пішов до домогосподарства потерпілого, якого в той час вдома не виявилося і він став чекати його біля воріт. Згодом приїхав автомобіль, з якого вийшов потерпілий, та, побачивши його, відразу почав лаяти його, а потім витяг револьвер та став бити його по голові. У відповідь він почав наносити удари потерпілому монтировкою у різні частини тіла. Після того, як потерпілий упав, він припинив свої дії та повернувся до автомобіля. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на місці бійки він не бачив. Зазначав, що до нього працівниками міліції застосовувались недозволені методи слідства при затриманні та досудовому розслідуванні, порушено його право на захист, оскільки слідчі дії проводились без захисника.

Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що у квітні 2009 року ОСОБА_5 запропонував поїхати у м. Полтаву та побути біля нього під час розмови з невідомим чоловіком, який пошкодив йому автомобіль, на що він погодився. Через деякий час вони разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 поїхали до м.Полтави, де останній роз`їжджав по торгових точках та пропонував продукцію. Ввечері ОСОБА_5 повіз їх до домоволодіння потерпілого, проте його вдома не виявилося, і вони повернулися додому. Згодом вони знову поїхали до м. Полтави, протягом дня ОСОБА_5 займався своїми справами, а ввечері поїхали до потерпілого. Після приїзду на місце вони вдвох з ОСОБА_6 залишилися чекати у машині, а ОСОБА_5 пішов. Через деякий час вони почули якісь крики і побігли у тому напрямку. Там він побачив, що ОСОБА_5 та невідомий чоловік намагаються вирвати один у одного палицю, смикаючи її за протилежні кінці. Він схопив палицю, яка лежала поруч на купі сміття, і один раз ударив по ній, намагаючись вибити її з рук ОСОБА_5 та незнайомця. Також у руці потерпілого він побачив пістолет, націлений на ОСОБА_6 , який той вибив ударом руки. Після цього вони всі втрьох повернулися до автомобіля. Зазначав, що до нього працівниками міліції застосовувались недозволені методи слідства при затриманні та досудовому розслідуванні, порушено його право на захист при проведенні слідчих дій без участі захисника.

Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що наприкінці квітня 2009 року ОСОБА_10 запропонував поїхати у м. Полтаву та побути біля нього під час розмови з невідомим чоловіком, який пошкодив йому автомобіль, на що він погодився. Через деякий час вони разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_5 поїхали до м.Полтави, де останній роз`їжджав по торгових точках та пропонував продукцію. Ввечері ОСОБА_5 повіз їх до домоволодіння потерпілого, проте його вдома не виявилося, і вони повернулися додому. Згодом вони знову поїхали до м. Полтави, протягом дня ОСОБА_5 займався своїми справами, а ввечері поїхали до потерпілого. Після приїзду на місце вони з ОСОБА_7 залишилися чекати у машині, а ОСОБА_5 пішов. Через деякий час вони почули крики і побігли у тому напрямку. Там він побачив невідомого чоловіка, який тримав у руці револьвер, націлений на нього. Він ударив своєю рукою потерпілого по руці з пістолетом, нагаючись вибити зброю. Після цього потерпілий почав наносити удари руками ОСОБА_5 , у відповідь ОСОБА_5 руками спричиняв йому удари у різні частини тіла у різні частини тіла, при цьому віддаляючись углиб двору, так, що він їх уже не міг бачити, після чого вони всі втрьох повернулися до автомобіля. Зазначав, що до нього працівниками міліції застосовувались недозволені методи слідства при затриманні та досудовому розслідуванні, порушено його право на захист, оскільки слідчі дії проводились без захисника.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченими, їхня винуватість в об"ємі обвинувачення, визнаного судом доведеним, повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі та перевірених в ході судового розгляду доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_9 пояснив , що 11.05.2009 року о 22 годині 20 хв. разом зі своєю дружиною повернувся додому з Криму, до вони разом відпочивали. Заїхавши до двору, він пішов зачиняти ворота, і в цей час відчув ззаду удар по спині. Коли повернувся, побачив трьох невідомих осіб, одягнутих у темний одяг, з масками на обличчях. Вони втрьох методично наносили йому удари відрізками металевої арматури у різні ділянки голови та тіла. Він намагався ухилитися від ударів, закриваючи руками голову та відходив у двір. Коли порівнялись з автомобілем, він крикнув дружині, яка вийшла з машини та стояла поруч, щоб вона тікала. Невідомі продовжували побиття до того часу, поки не почули голоси сусідів, яких покликала на допомогу дружина. Йому викликали швидку допомогу та доставили в 1-у міську лікарню, де відразу було проведено операцію на нозі. Внаслідок заподіяних травм він тривалий час провів у лікарні, було діагностовано декілька переломів, на ліву ногу був встановлений апарат зовнішньої фіксації, який зняли тільки через 6 місяців. На лікарняному загалом він провів 8 місяців, йому за наслідками цих травм встановлена 3 група інвалідності. Внаслідок неймовірних фізичних та психологічних страждань йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 250 000 грн. та просить стягнути солідарно з обвинувачених; матеріальну шкоду у розмірі близько 42 000 грн. йому повністю відшкодовано батьком ОСОБА_5 .

Замовником цього злочину він вважає гр.Стефаніва, у якого він ніби-то незаконно заволодів акціми підприємства, а організатором громадянина Аузяка.

Також зауважив, що протягом квітня 2009 року на автомобілі «Ауді» не їздив, тому що навчав дружину водінню на автомобілі ВАЗ-2109. При цьому автомобіль «Ауді» знаходився весь час у гаражі, оскільки з нього був знятий акумулятор.

При призначенні покарання обвинуваченим погоджується із позицією прокурора.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що 11.05. 2009 року вони разом з потерпілим повернулися з Криму приблизно о 22 - й годині 15 хвилин у с. Петрівка. Коли заїхали у двір, чоловік вийшов з автомобіля, щоб зачинити ворота. Вона вийшла з автомобіля і почула як зойкнув чоловік. Вона обернулась, побачила трьох невідомих у масках, які палицями методично з різних боків наносили чоловікові численні удари по голові та тілу. Чоловік ій крикнув «біжи!» і вона помчалась з двору до сусідів по допомогу. Коли прийшли із сусідами на місце події, невідомих уже не було, а чоловік лежав закривавлений. Він був у тяжкому стані, тому викликали лікарів та міліцію. Окрім того, зауважила, що у квітні чоловік та вона їздили на автомобілі ВАЗ-2109, оскільки чоловік допомагав їй опановувати навики водіння автомобіля.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що приблизно о 23-й годині йому зателефонувала йому донька ОСОБА_13 , яка схвильовано повідомила, що на них з чоловіком напали невідомі в масках, та попросила викликати міліцію і швидку допомогу. Він з домашнього телефону викликав міліцію та швидку допомогу, а потім поїхав до них. Там вже були сусіди, потерпілий лежав закривавлений у дуже важкому стані, згодом приїхала міліція та швидка. Також повідомив, що на початку квітня взяв у ОСОБА_9 акумулятор, який він зняв зі свого автомобіля «Ауді», оскільки не їздив у той час на ньому, та повернув його лише на початку травня.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що у квітні 2009 року протягом місяця проводив ремонт у будинку ОСОБА_9 , та бачив, що автомобіль Ауді простояв цілий місяць безвиїзно у гаражі.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні охарактеризував стан потерпілого на момент доставки його до лікарні, який був вкрай тяжким, що потребував невідкладного хірургічного втручання, реанімаційних заходів та тривалого лікування з послідуючим оперативним втручанням.

Судово-медичні експерти ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що за їх участі проведені судово-медичні експертизи по справі, підтвердивши їх висновки, а також зауважили, що зазначена у висновках кількість ударів(14) не виключає нанесення у дійсності більшої кількості ударів потерпілому, оскільки тілесні ушкодження через їх велику кількість накладалися та зливались одне з одним, що утруднювало їх виокремлення.

Окрім показань обвинувачених, які не заперечували своїх причетності до інциденту, під час якого потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, потерпілого та свідків, вина ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в об`ємі визнаного судом обвинувачення підтверджується іншими доказами по справі в їх сукупності, дослідженими судом, а саме:

- протоколом огляду місця події, згідно з яким на території домогосподарства потерпілого ОСОБА_9 по АДРЕСА_4 та області було виявлено речовину бурого кольору, схожу на кров.(т. 2 а.с. 228);

- висновком судово-медичної експертизи № 1201 від 11.06.2009 року, згідно з яким потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження: перша група - відкритий перелом середньої третини лівої гомілки та забійні рани лівої гомілки, які оцінюються у своїй сукупності як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя; друга група - перелом п"ясткової кістки лівої кисті, який оцінюється як ушкодження середнього ступеню тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров"я; третя група - гематоми та забійні рани голови та кінцівок , які оцінюються як у своїй сукупності, так і окремо як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров"я; четверта група - садна шкіри правої нижньої кінцівки, які оцінюються як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження усіх груп могли утворитися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті вкулак, нога людини у взутті, металевий предмет (арматура), або інші предмети з подібними характеристиками.(т. 2 а.с.192);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 59 від 18.04.2014 року, згідно з яким, враховуючи рентгенологічні особливості переломів, наявність обширної рани з відшаруванням шкіри в ділянці перелому лівої гомілки, масивність та розповсюдженість забоїв м`яких тканин з множинними ранами, гематомами видовженої форми, вважають, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 , утворилися від множинних ударів у ділянку голови, верхніх та нижніх кінцівок тупими предметами видовженої форми, якими могли бути як металева арматура, так і дерев`яна бита; аналізуючи кількість, взаєморозміщення, морфологічні особливості, параметри тілесних ушкоджень, вважають, що вони утворилися від не менше, ніж 14 ударів в ділянку волосистої частини голови, обличчя, верхніх та нижніх кінцівок гр. ОСОБА_9 (Т.2 а.с. 197-211);

- протоколами відтворення обстановки та обставин події, з яких вбачається, що під час проведення слідчої дії ОСОБА_5 детально розповів про обставини скоєння злочину, зокрема, про те, що відразу після Дня Перемоги його разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 привіз на своєму автомобілі чоловік на ім`я « ОСОБА_18 », а також показав шлях до помешкання потерпілого, деталі обстановки та прикмети місцевості, навіс поряд з оселею ОСОБА_9 , у якому вони переховувалися, очікуючи на його приїзд, місце, де стояв потерпілий перед початком нападу та територію його подвір`я, де продовжувалося побиття ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 212-219), а також продемонстрував механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому(т. 2 а.с. 220-225), який, згідно з додатковим висновком судово-медичного експерта, не протиречить механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого(Т.2 а.с. 194-195);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події, з якого вбачається, що під час проведення слідчої дії ОСОБА_6 детально розповів про обставини скоєння злочину, зокрема про їх спільну мету прибуття до м. Полтави побиття потерпілого, шлях до помешкання потерпілого, деталі обстановки та прикмети місцевості, вказав на навіс із сіном, у якому вони переховувалися, очікуючи на приїзд потерпілого, їх взаєморозташування у момент нападу, послідовність та кількість ударів (т. 2 а.с. 231-234);

- протоколом впізнання особи, згідно з яким потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_19 та ОСОБА_6 як осіб, що спричинили йому тілесні ушкодження.(т. 2 а.с. 246-247, 250-251);

-протоколом впізнання особи по фотознімку, згідно з яким потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка разом із ОСОБА_20 та ОСОБА_6 нанесли йому тілесні ушкодження.(т. 2 а.с. 240-241);

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_19 , який показав, що на початку травня 2009 року малознайомий чоловік на ім"я " ОСОБА_18 " запропонував йому полякати та побити незнайомого йому чоловіка, обіцяючи пробачити борг. Допомогти йому він запропонував ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які погодились . Цей чоловік возив їх до місця проживання потерпілого напередодні та у день скоєння злочину, при цьому показав будинок та автомобіль потерпілого, а сам залишився чекати на автомобілі на трасі. Обличчя прикрили масками та футболками. Чекали потерпілого у навісі з сіном, а коли той приїхав та вийшов з автомобіля зачинити ворота, вони втрьох напали на нього та почали наносити удари у різні ділянки тіла. Після скоєння нападу повернулися до автомобіля і ОСОБА_18 відвіз їх до м. Кременчука (т.5 а.с.172-173);

-протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_19 , який частково змінив свої покази та пояснив, що за побиття потерпілого ОСОБА_18 пообіцяв їм по 400 доларів США, а також видав їм зі свого автомобіля металеві прути та деревяну палицю(Т.5 а.с.181);

- протоколами допиту та додаткового допиту ОСОБА_6 , який пояснив, що на початку травня 2009 року ОСОБА_8 попросив допомогти йому за винагороду побити незнайомого чоловіка у м. Полтаві. Вони втрьох їздили на автомобілі ОСОБА_19 до м. Кременчука, а звідти на автомобілі «ВАЗ-2110» їх возив у м. Полтаву раніше незнайомий йому чоловік на ім`я « ОСОБА_18 », який показав їм будинок та автомобіль потерпілого, та сказав, що потрібно побити одного чоловіка. Проте першого разу вони потерпілого не дочекалися і повернулися додому. Вдруге їх також відвіз до села неподалік від м.Полтава на місце злочину чоловік на імя « ОСОБА_18 », та видав ОСОБА_5 і ОСОБА_7 металеві прути арматури, а йому дерев`яну биту, при цьому сказав, що господаря будинку «треба трохи побити», а сам залишився чекати в автомобілі неподалік. Прийшли до місця проживання потерпілого та чекали його у навісі з сіном, а коли він приїхав, то зненацька на нього напали, причому перший удар він наніс потерпілому палицею у верхню частину тулубу. Потім вони всі разом наносили удари у різні частини тіла дерев"яною палицею та металевими прутами. Після скоєння нападу повернулися до автомобіля і «Олег» відвіз їх до м. Кременчука. Через декілька днів ОСОБА_23 дав йому 100 доларів США та 250 гривень, а ще через кілька днів за два рази дав ще 100 доларів США та близько 110 гривень, пояснивши, що «це нам віддячив ОСОБА_18 »(Т. 5 а.с.178-180, 182-183);

- протоколом допиту ОСОБА_7 у якості підозрюваного, який пояснив, що на початку травня 2009 року ОСОБА_8 попросив допомогти йому за винагороду побити незнайомого чоловіка у м. Полтаві, який працює судовим виконавцем і відбирає у власників їхнє майно. Вони втрьох їздили на автомобілі Опель - Кадет, що належить ОСОБА_24 , до м. Кременчука, а звідти на автомобілі «ВАЗ» (десятка» універсал темно-синього кольору) їх возив у м. Полтаву раніше незнайомий йому чоловік на ім`я « ОСОБА_18 ». Цей чоловік показав їм будинок та автомобіль потерпілого, та сказав, що потрібно побити одного чоловіка. У день скоєння злочину їх також відвіз на місце злочину чоловік на ім`я « ОСОБА_18 », а також видав їм два металеві прути та дерев`яну биту, а сам залишився чекати в автомобілі неподалік. Прийшовши до місця проживання потерпілого, вони чекали його у навісі з сіном. Перед нападом насунули на лоба шапки та ховали обличчя під коміром одягу. Коли приїхав потерпілий, вони всі разом дерев"яною палицею та металевими прутами заподіяли йому тілесні ушкодження. Після скоєння нападу повернулися до автомобіля і «Олег» відвіз їх до м. Кременчука. Через декілька днів ОСОБА_23 дав йому 300 дол. США, пояснивши, що це за побиття чоловіка(Т. 6 а.с. 50-52);

- інформацією, знятою з каналів зв`язку, з якої вбачається, що обвинувачені як напередодні, так і в день скоєння правопорушення спілкувалися з невстановленою в ході досудового слідства особою, яка одночасно з ними була присутня у с. Петрівка Полтавського району та області у момент скоєння обвинуваченими правопорушення(т.З а.с.190-250, Т.4 а.с. 1-121, 125-154, 158-181, 186-240).

Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є співвиконавцями кримінального правопорушення, зокрема, характер, локалізація і кількість спричинених потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, обставини їх спричинення, використання усіма співучасниками завідомо приготованих спеціальних знарядь для нанесення побоїв, свідчить про наявність у всіх обвинувачених єдиного умислу, спрямованого на досягнення саме такого результату їх дій. При цьому, будучи осудними, вони усвідомлювали, що своїми спільними діями вчиняють злочин, і бажали чи свідомо допускали настання суспільно небезпечних наслідків. Обвинувачені спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілому з мотивів виконання замовлення іншої особи, відносно якої матеріали справи органами обвинувачення виділені у окреме провадження(Т.6 а.с.64-65). Таке замовлення, як вбачається із матеріалів справи, було досягнуто у формі усної угоди, відповідно до якої обвинувачені зобов`язувалися побити потерпілого, а замовник в інтересах виконавців вчинити певні дії матеріального характеру, і не має значення, коли були вчинені обіцяні виконавцеві дії - до чи після вчинення злочину, чи виконав свою обіцянку замовник, збирався він це вчинити чи ні. На ці обставини під час досудового слідства вказували засуджені. Крім цього, як вбачається із матеріалів справи та пояснень самих обвинувачених, вони із потерпілим ніяких стосунків не мали, його не знали, причин особистого характеру, з яких би вони могли побити потерпілого, не змогли назвати.

При цьому суперечливі показання обвинувачених у судовому засіданні суд оцінює як спосіб захисту, оскільки їхні версії подій не тільки суперечать іншим доказам, але й не узгоджуються між собою у деталях. Зокрема, версія обвинувачених щодо приїзду до будинку потерпілого з метою з`ясування питання відшкодування майнової шкоди, завданою у квітні 2009 року потерпілим автомобілю під керуванням ОСОБА_5 , спростовується показаннями потерпілого та свідків, які вказували, що автомобіль «Ауді» у квітні 2009 року взагалі не експлуатувався та знаходився у гаражі. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_5 не зміг назвати ні місце ДТП, ні свідків події, ні надати будь-яких інших доказів реальності такої події. Відсутні також будь-які об`єктивні докази використання потерпілими у момент нападу на нього зброї. Оцінюючи показання обвинувачених, суд враховує також те, що обвинувачені неодноразово змінювали свої покази не тільки на досудовому слідстві, а й під час розгляду справи у різних судових інстанціях.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що на досудовому слідстві в обвинувачених не було підстав для обмов, їх показання були послідовні і взаємодоповнюючі, логічно узгоджувались як між собою, так і з іншими доказами по справі, а тому судом визнаються достовірними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Заяви про незаконність дій працівників міліції перевірялися прокурором у встановленому законом порядку та не підтвердилися. Допитані у судовому засіданні за клопотанням обвинувачених свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_26 також заперечували застосування будь-яких незаконних методів слідства щодо обвинувачених.

Дії ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя потерпілого в момент заподіяння, вчинене групою осіб та на замовлення.

Кваліфікуюча ознака - вчинення злочину способом, що має характер особливого мучення не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні виходячи з такого.

Відповідно до пп. 3.2 та 3.3.Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України за №6 від 17.01.1991 року, заподіяння мук - це дії, що спрямовані на тривале позбавлення людини їжі, пиття чи тепла, залишання його в шкідливих для здоров`я умовах та інші подібні дії; мордування - це дії, що полягають в багаторазовому або тривалому спричиненні болю: щипання, шмагання, нанесення численних, але невеликих ушкоджень тупими чи гостроколючими предметами, діяння термічних факторів та інші аналогічні дії.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що заподіяні потерпілому тілесні ушкодження викликали не просто болісні відчуття, які мають місце при кожному тяжкому тілесному ушкодженні, а спричиняли сильний фізичний біль і страждання, а тому зазначену кваліфікуючу ознаку слід виключити з обвинувачення як зайво вмінену.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку(майнової шкоди); з`явлення із зізнанням суд не визнає за пом`якшуючу обставину, оскільки встановлено, що ОСОБА_5 був затриманий працівниками міліції як особа, що підозрюється у скоєнні злочину, що підтверджується протоколом затримання та показаннями свідка ОСОБА_25 ; окрім того, у подальшому він змінив свої покази, що виключає можливість визнання даної обставини за пом`якшуючу.

Обставин, які б пом`якшували відповідальність обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд не знаходить.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, суд не знаходить. Зазначені в обвинувальному акті обставини(вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою; тяжкі наслідки, завдані злочином; вчинення злочину з особливою жорстокістю) у даному випадку виступають як кваліфікуючі ознаки даного кримінального правопорушення і не можуть бути враховані як обтяжуючі.

Обвинувачені здорові, працездатні, примусового лікування не потребують.

За місцем проживання обвинувачені характеризуються посередньо.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує підвищену суспільну небезпеку даного кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, зокрема, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, а ОСОБА_5 є несудимим у силу ст.. 89 КК України; роль кожного з них у його вчиненні, повне відшкодування обвинуваченим ОСОБА_5 матеральної шкоди, а також смерть дитини у ОСОБА_6 , та приходить до висновку, що необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів буде призначення покарання виключно у виді позбавлення волі у межах санкції статті.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо всіх обвинувачених та призначення покарання нижче від нижчої межі санкції статті, як і призначення покарання в мінімальному розмірі санкції статті суд не вбачає.

Не знаходить суд і правових підстав для застосування щодо обвинувачених ст.. 75 КК України та звільнення їх від відбування покарання з іспитовим строком.

По справі потерпілим ОСОБА_9 заявлений цивільний позов про відшкодування завданої йому моральної шкоди в сумі 250 000 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд керується статтями 128, 129 КПК України, статтями 23, 1166, 1167 та 1190 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» та Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

При цьому суд виходить з установленого законом правила про те, що майнова шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при вчиненні злочину кількома особами вони несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду по епізодах злочину, в яких встановлено їх спільну участь. Суд вважає, що потерпілому була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення щодо нього він зазнав інтенсивних фізичних, душевних, психічних переживань, було завдано значну шкоду його здоров`ю, що потягло за собою вимушені зміни в його житті. Потерпілим було потрачено багато часу та зусиль для відновлення попереднього стану, чого, незважаючи на докладені зусилля, йому в повній мірі зробити не вдалось. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), його стан здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, приходить до висновку, що позов у частині відшкодування моральної шкоди в сумі 250 тис. грн. підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 150 000 грн.,

Згідно зі статтею 100 КПК України речові докази по справі: зразки речовини крові потерпілого знищити, мобільні телефони повернути власникам.

Керуючись статтями 374-376 КПК України,

з а с у д и в :

ОСОБА_27 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироку чинності щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою.

Строк покарання засудженим рахувати: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - з 1 червня 2009 року, а ОСОБА_7 - з 19 листопада 2009 року.

Речові докази по справі: зразки речовини крові потерпілого знищити, мобільні телефони повернути власникам.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_27 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 150 000 грн. моральної шкоди солідарно.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1