Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005626 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2013 року за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Липовець Вінницької області, громадянина України,

що проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,
згідно з ст.89 КК України не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_9 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.01.2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005626 щодо

_______________________________________

Справа № 11-кп/796/430/2015
Категорія: ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1
ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а ухвала постановлена з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону. При цьому прокурор наводить загальнотеоретичні визначення термінів «виклад фактичних обставин справи», «складання формули кваліфікації», «юридичне формулювання обвинувачення», «обґрунтування кваліфікації» і зазначає про те, що ухвала суду не відповідає вимогам закону, оскільки в ній не визначено розумний строк, який має бути достатнім для усунення недоліків обвинувального акта, а також не конкретизовано, які слідчі або процесуальні дії необхідно провести для цього. Крім того, на переконання прокурора, обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, тобто твердження про вчинення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, висунуте відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а так само фактичні обставини кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, погодившись з висновками суду першої інстанції про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення; доводи захисника ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Як встановив суд першої інстанції, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відсутнє формулювання обвинувачення, від якого останні мають захищатися в суді, а зазначені лише фактичні обставини кримінального провадження, встановлені слідчим під час досудового розслідування, і є вказівка про те, що вони підозрюються у вчиненні злочинів.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з висновками, викладеними в ухвалі суду першої інстанції, про те, що вказаним вимогам закону обвинувальний акт не відповідає, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, який наявний в обвинувальному акті, і формулювання обвинувачення, яке в ньому відсутнє, не є тотожними поняттями і мають зазначатися окремо.

А тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акта вимогам закону не відповідають дійсності.

Що стосується викладу в апеляційній скарзі визначення юридичних термінів, то їх зміст не відповідає визначеній у законодавстві термінології, тим більше, що прокурор не наводить, яким чином це може вплинути на оцінку рішення суду першої інстанції з точки зору його законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Надуманими є і доводи про невідповідність судового рішення вимогам закону з огляду на те, що суд не встановив строк для усунення недоліків обвинувального акта та не зазначив, які слідчі або процесуальні дії необхідно провести для цього.

Закон не покладає на суд обов`язок встановлення таких строків, і прокурор не позбавлений можливості визначити, який строк є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень згідно з ст.28 КПК України.

Судом першої інстанції чітко вказано, які недоліки містить обвинувальний акт. Однак, якщо судове рішення є незрозумілим для прокурора, який має його виконувати, він має право в порядку, визначеному ст.380 КПК України, звернутися із заявою про роз`яснення судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що зазначена в обвинувальному акті правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України не відповідає диспозиції зазначеної норми, за якою відповідальність настає не за незаконне носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї, а за вчинення таких дій без передбаченого законом дозволу. Крім того, вулиці Луначова, на якій нібито проживає потерпіла ОСОБА_11 , в місті Києві не існує.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для її скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005626 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 повернуто прокурору, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3