Справа № 495/4616/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

старшого прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні залу суду м. Білгород-Дністровський обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Семенівка Лебединського району, Сумської області, українця, громадянина України, раніше судимого:

- 08.06.1998 року Дніпровським районним судом м. Киева за ст. 44, ст. 86-1, ч. 2 ст. 143, ч.3 ст. 194 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі;

- 11.09.2013 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2, 190 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки,

проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.06.2013 року обвинувачений ОСОБА_4 прибув з м. Одеси до смт. Сергіївка м. Білгород-Дністровського Одеської області на тимчасове проживання. В цей же день він на території ринку «Жилмасив» в смт. Сергіївка познайомився з потерпілою ОСОБА_5 . Після знайомства з потерпілою ОСОБА_5 у обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння її майном шляхом обману та зловживання довірою. Так, обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово спілкуючись з потерпілою ОСОБА_5 , видавав себе за викладача міжнародного права в педагогічному університеті ім. К.Д. Ушинського, яким в дійсності не був, обіцяв влаштувати на роботу в університет доньку потерпілої ОСОБА_5 . Також стверджував, що збирається реставрувати готель «Южний» в смт. Сергіївка, що не відповідало дійсності, та повідомляв інші неправдиві відомості, в результаті чого ввійшов в довіру потерпілої ОСОБА_5 .

Після чого обвинувачений ОСОБА_4 в період з 21.06.2013 року по 04.07.2013 року, точні дати встановити не представилось можливим, користуючись довірливими відносинами з потерпілою ОСОБА_5 , почав брати у неї під приводом боргу грошові кошти та продукти, та з метою введення її в оману, віддавав грошові кошти в сумі, меншої за ту, яку взяв нібито в борг. Так, обвинувачений ОСОБА_4 умисно накопичував суму грошових коштів, взятих шахрайським шляхом у потерпілої ОСОБА_5 та віддавати їх не збирався. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 за період з 21.06.2013 року по 04.07.2013 року обвинувачений ОСОБА_4 умисно із корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 в сумі 1960 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят) гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, що передбачене ст. 190 ч.2 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

17.06.2015 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, відповідно до положень якої потерпіла ОСОБА_5 вимагає від ОСОБА_4 у строк до 17.06.2015 року відшкодувати завдану їй кримінальним правопорушенням шкоду у розмірі 1960 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду у сумі 1960 грн., у зв`язку з чим сторони угоди вирішили, що з урахуванням положень ст. 471 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу у сумі 850 грн.

21.07.2015 року у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 підтримали умови угоди та підтвердили добровільність її укладення.

Розглядаючи питання щодо затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно до частини 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до статті 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 за ст. 190 ч.2 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості.

Судом встановлено у підготовчому судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ст. 190 ч.2 КК України. Угода про примирення сторонами укладена добровільно та відповідає вимогам ст. ст. 471, 473 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Узгоджена сторонами угоди міра покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме, міра покарання у виді штрафу у сумі 850 грн. відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , та призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 на досудовому слідстві не обирався.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 394, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 17.06.2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у сумі 850 грн.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на досудовому слідстві не обирався.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Копію вироку вручити негайно обвинуваченому та старшому прокурору.
Суддя