Справа № 465/2011
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого, судді - Рабець М.Д.

при секретарі - Гривко А.В.

з участю прокурора - Кравчук Л.В.

потерпілого - ОСОБА_1

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 краю Російської Федерації, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово ніде офіційно не працюючого, військовозобов'язаного, зареєстрованого і проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

-17 червня 2004 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ст. 186ч.2,69 КК України до 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі, з відстрочкою виконання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України на 1 рік,

-10 липня 2006 року Шевченківським районним судом м.Києва за ст..187ч.1 КК України до 3-х років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку іспитовий строк на підставі ст..75 КК України 2 роки,

31 січня 2008 року Дарницьким районним судом м.Києва за ст. 185ч.3,71 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі, звільнений умовно достроково 22 жовтня 2010 року на 3 місяці 28 днів,-

у скоєні злочину, передбаченого ст.15 ч.З, 186 ч.2 КК України,-

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, кв.№7, Київської області, громадянина України, офіційно не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше неодноразового судимого, останній раз

-09 лютого 2009 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.186ч.2,69 КК України до 3-х років позбавлення волі.

-29 липня 2009 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ст..186ч.1,70ч.1,4 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений умовно достроково 23 грудня 2010 року на 10 місяців 24 дня,

у скоєні злочину, передбаченого ст.15ч.З, 186 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИ В:

Підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5, будучи раніше судимими, на шлях виправлення не стали та маючи непогашену та не зняту судимість за вчинення попередніх злочинів, повторно, вчинили умисний злочин пов'язаний із замахом на відкрите заволодіння майном потерпілого, а ОСОБА_5В, крім того інкримінований злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, за наступних обставин.

Так, 07 червня 2011 року приблизно о 18-й годині, підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зустрілися біля будинку №54-6, по вулиці Короленко, в м.Бровари, Київської області. При зустрічі, останній повідомив, їло напередодні, 06 червня, він продав свій мобільний телефон марки „ОСОБА_6 К 7901" раніше незнайомому йому ОСОБА_1 В цей момент підсудний ОСОБА_4, з метою незаконного заволодіння вказаним мобільним телефоном, шляхом введення в оману потерпілого ОСОБА_1 запропонував підсудному ОСОБА_5 спільно заволодіти майном потерпілого. На вказану пропозицію підсудний ОСОБА_5В, погодився, тим самим вступив у попередню змову із підсудним ОСОБА_4 на незаконне заволодіння майном потерпілого ОСОБА_1

Після цього, близько 19 год. 30 хв. підсудні, реалізуючи свій злочинний умисел, прибули до ломбарду „Скарбниця", розташованого в м.Бровари, по вулиці Гагаріна, 11, де діючи умисно та з корисливих мотивів, шляхом обману потерпілого ОСОБА_1, намагалися заволодіти належним останньому мобільним телефоном марки „ОСОБА_6 К 7901", вартістю 202грн. 50 коп., завідомо повідомивши йому неправдиві відомості про те, що вказаний телефон являється викраденим. Оскільки, при зустрічі потерпілий ОСОБА_1 добровільно відмовився передавати їм свій мобільний телефон, то підсудні продовжуючи спільну злочинну діяльність вирішили відкрито заволодіти мобільним телефоном. З цією метою, підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали висувати словесну вимогу потерпілому ОСОБА_1 негайної передачі їм мобільного телефону марки "ОСОБА_6 К 790 І", що виразилося у погрозі застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого.

Однак, завершити свій злочинний умисел підсудні не змогли з причин, що не залежалим від їх волі, оскільки були затримані працівниками міліції, які були викликані по телефону потерпілим ОСОБА_1

Таким чином, підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Органом досудового слідства умисні дії підсудних кваліфіковані за ст.ст. 15ч.3,186ч.2 КК України.

В судовому засіданні прокурором відповідно до ст..277 КПК України пред'явлене обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було уточнено і по новому пере предявлено, без зміни кваліфікації та кваліфікуючих ознак названого злочину.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 вину в інкримінованому злочині визнав частково, пояснив, що грабіж вчиняти з ОСОБА_5 не бажав, а бажав шахрайським способом заволодіти мобільним телефоном потерпілого. В подальшому, після допиту потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7 він заявив суду, що вину у вчиненні замаху на грабіж за обставин викладених в описовій частині вироку визнає повністю, в скоєному розкаюється. Зокрема пояснив, що після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі він працював неофіційно по виготовленню склопакетів. ОСОБА_5 знає і підтримує з ним дружні відносини. 07 червня цього року при зустрічі з ОСОБА_5, після того як останній розповів, що напередодні продав мобільний телефон він запропонував заволодіти назад проданим телефоном шляхом обману потерпілого, вказавши, що телефон крадений і розшукується працівниками міліції. З цим погодився ОСОБА_5 і вони зустрілись з потерпілим ОСОБА_1 під виглядом продажі йому флеш карти пам'яті мобільного телефону за 20 грн. При зустрічі, потерпілий після того як йому повідомили, що куплений ним телефон крадений і його необхідно повернути, що його розшукують працівники міліції, не бажав повертати, то він, ОСОБА_4 з правого кармана штанів достав ніж, розклав лезо та показав потерпілому і потім сховав. Мобільний телефон потерпілий не віддавав, а сказав, що в товариша і необхідно зачекати поки той принесе. Потім підійшли працівники міліції і затримали його і ОСОБА_5 Весь час він був поряд з ОСОБА_5, а потерпілий був із свідком ОСОБА_7 Наміру іншими речами потерпілого заволодіти в них не було. До скоєного інших злочинів не вчиняв.

Підсудний ОСОБА_5 на початку судового слідства показав суду, що він вину визнає частково, оскільки бажав разом із ОСОБА_4 заволодіти мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_1 шахрайським способом, але після допиту потерпілого та свідка і перепред'явлення прокурором обвинувачення свою вину в інкримінованому злочині за обставин викладених в описовій частині вироку визнав повністю, в скоєному розкаявся, підтвердив покази ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_1, свідка ОСОБА_7II. Зокрема, пояснив, що він 06 червня цього року в ломбарді продав мобільний телефон «ОСОБА_6 К 7901» за 200 грн. потерпілому ОСОБА_1 На слідуючий день при зустрічі із ОСОБА_4, останній запропонував йому назад забрати в потерпілого телефон, вказати йому що він крадений і його розшукує міліція. Він з цим погодився і при зустрічі з потерпілим, якого викликали під видом продажі йому флеш картки пам'яті до телефону, повідомили, що куплений ним телефон потрібно повернути, тому що він крадений, але потерпілий не бажав повертати без грошей, яку почали погрожувати йому. В ОСОБА_4 був із собою складний ніж, коли він його показував і погрожував потерпілому він не бачив, тому що стояв ліворуч від нього. В процесі розмови з потерпілим і висловлювання погроз їх затримали працівники міліції. Іншими речами потерпілого крім мобільного телефону вони наміру заволодіння не мали. До інкримінованого злочину він інших злочинів не вчиняв. Також повідомив, що був в грудні місяці 2010 року звільнений умовно достроково на 10 місяців 24 дня з місць позбавлення волі.

Крім повного визнання вини підсудними, їх винність доведена показами потерпілого, свідка.

Так, допитаний судом потерпілий ОСОБА_1 показав, що 06 червня цього року вечором, перед закриттям ломбарду він купив в ОСОБА_5 за 200 грн. мобільний телефон «ОСОБА_6 К790 І». На слідуючий день до нього подзвонили і запропонували купити картку пам'яті до цього телефону за 20 грн., на що він погодився і домовився зустрітися вечором біля магазину «Перехресття» в м.Бровари. На зустрічі з ним був ОСОБА_7 В розмові з ОСОБА_5, останній повідомив його, що куплений телефон крадений і його необхідно повернути і з цим він погодився, але просив повернути 200 грн. Оскільки грошей в ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не було, то вони почали йому погрожувати з метою заволодіння телефоном, останній достав з правої кишені спортивних станів розкладний ніж і пропонував по хорошому віддати телефон, демонструючи ножа. В зв'язку з такими обставинами, він сказав, що телефон в знайомого і необхідно позвонити щоб той приніс телефон. Скориставшись цим, він, ОСОБА_1 викликав працівників міліції, які затримали всіх, доправили у відділ міліції.

Матеріальних збитків йому не завдано, претензій матеріального та морального характеру до підсудних він не має.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що він був разом із потерпілим на його прохання і бачив зустріч з підсудними. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пропонували потерпілому купити карту пам'яті до телефону, хотіли завести ОСОБА_1 за магазин, потім за ломбард під видом, що там в знайомого карта пам'яті, але він не погодився. Розмова відбулась біля ломбарду на вул. Гагаріна, навпроти магазину «Перехресття». При розмові ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з ОСОБА_1 побачив, як ОСОБА_4 витягував з кишені штанів розкладний ніж і погрожував потерпілому, при цьому говорив, що він нормальний хлопець і ніж сховав. ОСОБА_1 звонив по телефону і викликав працівників міліції, які по приїзду затримали ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Таким чином наведені і належним чином досліджені судом в процесі судового слідства докази, а саме покази підсудних, потерпілого і свідка є послідовними, логічними, узгоджуються між собою, доповнюючи один одного відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду ніяких сумнівів в їх достовірності і разом з іншими доказами та матеріалами кримінальної справи доводять винність підсудних в інкримінованому злочині.

Також винність підсудних доведена наступними доказами: матеріалами кримінальної справи, речовими доказами, іншими документами належно дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-протоколами пред'явлення особи для впізнання, згідно яких потерпілий ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_7 при пред'явленні осіб для впізнання впізнали серед них ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як таких, що намагались з погрозами забрати в ОСОБА_1 мобільний телефон, який він напередодні купив в ОСОБА_5В.(а.с.47,49,51).

протоколами очних ставок проведених між потерпілим ОСОБА_1 та підсудними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в процесі яких вони розповіли і підтвердили факти вчинення замаху на грабіж мобільного телефону і що в ОСОБА_4 був складний ніж.(а.с.61, 65).

протоколом відтворення обстановки і обставин події згідно якого потерпілий ОСОБА_1 на місцевості розказав і показав за яких обставин і де саме вчинявся злочин.(а.с.52-60).

протоколом огляду речових доказів, згідно яких були оглянуті та прилучені до матеріалів кримінальної справи мобільні телефони та ніж, який був вилучений в ОСОБА_4М.(а.с.90,92, 94).

висновок товарознавчої експертизи вказує, що вартість з урахуванням зносу мобільного телефону «ОСОБА_6 К-790 І» становить 202грн.50 коп.(а.с.84).

та іншими документами, матеріалами кримінальної справи належним чином дослідженими судом в процесі судового слідства.

Оцінюючи в сукупності докази, зібрані і перевірені по справі в процесі судового слідства, в результаті повного, всесторонього та об'єктивного їх дослідження суд приходить висновку, що в судовому засіданні повністю доведена винність підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в тому, що вони вчинили незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинили злочин передбачений ст.ст.15ч.З, 186ч.2 КК України, за що повинні нести кримінальну відповідальність.

Обираючи покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.186 ч.2 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, особи винних, які по місцю проживання до скоєного характеризувалися позитивно.

Обставиною, що пом'якшує покарання обох підсудних, суд визнає їх щире каяття та сприяння встановленню істини по справі, що передбачено п.1 ч.І ст. 66 КК України.

Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання підсудним ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, що ініціатором злочину був ОСОБА_4, пом'якшуючі обставини вини, дані про їх особи, що вони позитивно характеризуються за місцем проживання, до скоєного неофіційно працювали, щиро розкаялися у вчиненому, повністю визнали вину. Разом з тим, при прийняті рішення по призначенню їм обом покарання суд враховує схильність підсудних до систематичного вчинення злочинів, а тому з урахуванням вказаних обставин, в їх сукупності, суд приходить висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до покарання відповідно із санкцією інкримінованого їм злочину у виді позбавлення волі в мінімальних межах, яке вони з врахуванням даних про їх особи і тяжкості скоєного злочину повинні відбувати в ізоляції від суспільства.

Підстав для звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням суд не вбачає.

На підставі ст.ст.71,81 КК України, суд призначаючи покарання підсудному ОСОБА_5 за даним вироком, вважає за необхідне приєднати до цього покарання частково не відбуте ним покарання відповідно до вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2009 року за яким його було засуджено за ст..ст.186ч.1; 70ч.1,4 КК України до 3-х років позбавлення волі та звільнено 23.12.2010р. умовно-достроково на 10 місяців 24 дня згідно постанови Богунського райсуду м.Житомира від 15.12.2010р., оскільки інкримінований злочин він вчинив в період умовно-дострокового звільнення, протягом не відбутої частини покарання.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та запобігання вчинення ними нових злочинів.

Судових витрат по справі немає, цивільний позов не заявлявся, речові докази: мобільний телефон „ОСОБА_6 К 7901м слід вважати таким, що повернутий потерпілому ОСОБА_1, а мобільний телефон Дуо 22І" та ніж, що належать підсудному ОСОБА_4, які передані на зберігання в камеру схову Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області слід повернути його матері ОСОБА_8Г .(а.с.91, 93, 95).

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.15ч.З, І86ч.2 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк - 4(чотири) роки 1(один) місяць.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_4 залишити без змін у вигляді взяття під варту з утриманням в Чернігівському СІЗО ДД ВП України в Чернігівській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання із 07 червня 2011 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.15ч.З, 186ч,2 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк - 4(чотири) роки.

На підставі ст.ст.71, 81ч.4 КК України до призначеного йому покарання приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2009 року у виді і (одного) місяця позбавлення волі і остаточно призначити до відбуття ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк - 4(чотири) роки 1(один) місяць.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_5 залишити без змін у вигляді взяття під варту з утриманням в Чернігівському СІЗО ДД ВП України в Чернігівській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання з 07 червня 2011 року.

Після вступу вироку в законну силу речові докази по справі: мобільний телефон „ОСОБА_6 К 7901м вважати таким, що повернутий потерпілому ОСОБА_1 Ю,С., дозволити йому ним користуватись та розпоряджатись, а мобільний телефон "Дуо 221" та ніж, що належать підсудному ОСОБА_4, які передані на зберігання в камеру схову Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області повернути матері - ОСОБА_8, (а.с.91, 93, 95).

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженими ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Суддя М.Д.Рабець