АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №619/6189/13-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11/790/884/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.190 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2015 р. м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 25 лютого 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Молдай, Саатлинського району, Республіки Азербайджан, громадянин України, згідно ст..89 КК України раніше не судимий, не працюючий, інвалід 2 групи, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , засуджений за ч.3 ст.190 КК України до 4 років позбавлення волі.
Присуджено стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_9 120000 грн. матеріальної шкоди.
Як встановив районний суд, ОСОБА_8 дізнавшись у 2011 році про бажання ОСОБА_9 придбати у м. Дергачі Харківської області житловий будинок, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, скориставшись довірливими стосунками, що склалися між ними, повідомив останній, що він є помічником депутата Дергачівської міської ради і може їй показати будинки, що продаються у цьому місті.
Реалізуючи свій намір на заволодіння коштами зазначеної особи, ОСОБА_8 показав ОСОБА_9 три різні будинки, один з яких за адресою: АДРЕСА_2 , вона висловила бажання купити.
Обгрунтовуючи необхідністю оформлення документів і придбання будинку, ОСОБА_8 , висунув вимогу про передачу йому грошових коштів, на що ОСОБА_9 , погодилася і 10 грудня 2011 року, перебуваючи у м. Харкові передала йому 120000 грн., хоча обвинувачений завідомо не мав наміру вчиняти дії по придбанню будинку для потерпілої.
Зазначеними діями ОСОБА_10 шляхом шахрайства заволодів належними ОСОБА_9 коштами на загальну суму 170000 грн., що судом кваліфіковано за ч.3 ст. 190 КК України.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження, посилається на неповноту судового розгляду і невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема потерпіла суду пояснювала, що познайомилася з обвинуваченим у 2012 році, і цьому ж році передавала йому 120 тисяч грн., тоді як суд вказав, що зазначені дії мали місце у 2011 році.
Окрім того, потерпіла в судових засіданнях 16 травня 2014 року пояснювала, що 120000 грн. обвинуваченому вона передала особисто, а 10 грудня 2014 року, що зазначену суму передала її мати ОСОБА_11 , однак цей свідок судом допитаний не був.
Пояснення потерпілої про передачу ОСОБА_8 16 000 грн. у серпні 2013 року не узгоджуються з її діями, коли вона звернулася до правоохоронних органів у квітні 2013 року.
Захисник вважає, що обгрунтування судом винності ОСОБА_8 показами свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 суперечить вимогам ст.97 КПК України, оскільки ці особи не були очевидцями передачі грошей обвинуваченому, також суд не врахував показання свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , зміст яких підтверджує, що обвинувачений плануючи придбання будинку для своєї сім`ї, отримав у потерпілої грошову позику, строк повернення якої не був зазначений.
Сукупність зазначених обставин, на думку апелянта, свідчить про відсутність в діях ОСОБА_8 складу і події злочину.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора, що вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши вищезазначені доводи та матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Районний суд з достатньою повнотою встановив обставини скоєного обвинуваченим злочину, належно і повно дослідив в судовому засіданні докази, якими підтверджується винність ОСОБА_8 у шахрайстві, обґрунтовано і правильно кваліфікував його дії за ч.3ст. 190 КК України.
Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 неодноразово і послідовно підтверджувала, що саме ОСОБА_8 посилаючись на свій статус помічника депутата запевнив її в можливості придбання житлового будинку, які продаються органом влади.
З метою створення враження про реальність свого наміру продати їй житловий будинок, ОСОБА_8 показував їй декілька будинків в м. Дергачі, один з яких за адресою АДРЕСА_2 , вона висловила бажання купити і на вимогу обвинуваченого, вона передала йому за декілька разів загалом 170000 грн.
Після отримання зазначених коштів, ОСОБА_8 під різними приводами ухилявся здійснити будь-які дії направлені придбання житла, відмовлявся повернути передані йому кошти, у зв`язку з чим, зрозумівши, що ОСОБА_8 шляхом обману заволодів належними їй коштами вона звернулася з заявою до органу внутрішніх справ.
Показаннями свідка ОСОБА_16 , підтверджується, що будинок за адресою АДРЕСА_2 належить йому на праві власності, наміру продати зазначене житло він ніколи не мав, в ньому проживали сторонні особи, яким він будинок здавав в аренду і ОСОБА_8 він не знає.
Згідно тексту розписки обвинуваченого від 10 грудня 2011 року ( а.с.11), в цей день, в присутності матері потерпілої, він отримав від ОСОБА_9 120000 грн. для придбання будинку.
Отримання грошових коштів потерпілої у сумі 170000 грн. окрім потерпілої підтвердив районному суду і сам ОСОБА_8 , що спростовує доводи апеляційної скарги про сумнівність отримання обвинуваченим зазначеної суми і неналежне встановлення часу передачі грошових коштів ОСОБА_8 .
Свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 підтвердили, що на протязі 2012-1013 років потерпіла неодноразово розповідала їм про передачу ОСОБА_8 грошей за будинок, який він обіцяв придбати для ОСОБА_9 .
Зазначені свідки також підтвердили, що були присутні при телефонній розмові потерпілої з обвинуваченим, коли він висловився, що вона не отримає ні будинку, ні грошей.
Зазначені показання свідків узгоджуються с показаннями потерпілої, тому твердження захисника про порушення судом вимог ст. 97 КПК України колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки факт отримання ОСОБА_8 170000 грн. від потерпілої підтверджується наведеними у вироку доказами.
Наведені докази не дають підстав для висновку про неповноту судового слідства і про непричетність ОСОБА_8 до шахрайства за встановлених судом обставинах.
Районним судом з належною повнотою досліджені пояснення ОСОБА_8 в судовому засіданні про отримання від потерпілої 170000 грн. нібито в борг, для придбання житла його доньці.
Допитані судом свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , підтвердили, що як його донька і зять вони разом планували придбати житловий будинок, однак за відсутності належних коштів цей намір не був реалізований.
Зазначені свідки не підтверджували, що потерпіла давала ОСОБА_8 грошові кошти в борг для придбання житла членам його родини.
Наведену обставину однозначно, неодноразово і послідовно спростовувала потерпіла ОСОБА_9 .
Доводи апеляційної скарги захисника про отримання ОСОБА_8 грошових коштів в борг, спростовується показаннями як потерпілої, так і самого обвинуваченого, про те, що він возив потерпілу до свого знайомого, який нібито міг прискорити процес придбання нею житлового будинку.
Сукупність зазначених, а також інших, вказаних в вироку суду доказів, спростовують доводи апеляційної скарги захисника про неповноту досудового і судового слідства, про необхідність скасування вироку і закриття кримінального провадження, свідчать про причетність обвинуваченого до шахрайства і про правильність висновків районного суду, який кваліфікував зазначені дії ОСОБА_8 за ч.3 ст. 190 КК України.
Матеріалами кримінального провадження, зокрема журналом судового засідання і аудіо записом цього засідання, спростовуються доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не давав показань районному суду.
З наведених підстав апеляційна скарга захисника колегією суддів розцінюється як необґрунтована і така, що не підлягає задоволенню.
При призначенні ОСОБА_8 покарання районний суд дотримався вимог ст. 65 КК України, правильно встановив дані, що характеризують його особу, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за шахрайство, однак відповідно до ст.89 КК України зазначені судимості погашені, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, досяг пенсійного віку, є інвалідом 2 групи, у скоєному злочині винним себе не визнав і не розкаявся в шахрайстві, згідно с т.12 КК України скоєний ним злочин відноситься до тяжких злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 25 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді