У х в а л а

І М
Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Кривенди О.В., Пошви Б.М.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.,

розглянула
в судовому засіданні у м. Києві 21 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду
Кіровоградської області від 16 жовтня 2007 року щодо неї.

Вироком Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 25 червня 2007 року засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку с. Лихівка
П”ятихатського району Дніпропетровської області, мешканку с. Глинськ
Світловодського району Кіровоградської області,
раніше не судиму,

- за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки
позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на чотири
роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на п'ять
років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання - п'ять років позбавлення волі з конфіскацією майна, а на
підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця та мешканця
с. Глинськ Світловодського району Кіровоградської області, раніше судимого 12
грудня 2005 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України на чотири роки
позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки,

- за
ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187
КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 3 ст. 187
КК України на сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 визначено
покарання - сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до
покарання призначеного цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за
попереднім вироком від 12 грудня 2005 року та призначено ОСОБА_2 остаточне
покарання - вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на
користь ОСОБА_3 900 гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 16
жовтня 2007 року вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_1
покарання скасовано та призначено їй покарання:

- за
ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187
КК України із застосуванням ст. 69 КК України чотири роки позбавлення волі з
конфіскацією майна;

- за ч. 3 ст. 187
КК України із застосуванням ст. 69 КК України п'ять років позбавлення волі з
конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання - п'ять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

У решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 25 лютого 2005
року, приблизно о 3-й годині, за попередньою змовою з ОСОБА_2 та
невстановленими особами, з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_3, прибули
до її помешкання в с. Перехрестівка Світловодського району, та, погрожуючи
застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілої, заволоділи належними їй коштами в сумі 400
гривень.

12 березня 2005 року, приблизно о 4-й годині ОСОБА_1, за
попередньою змовою з ОСОБА_2 та невстановленою особою, з метою заволодіння
майном потерпілої ОСОБА_3 знову прибули до її помешкання, де крім неї проживала
ОСОБА_4 та тимчасово знаходилася ОСОБА_5 ОСОБА_1 та особи, що прибули разом із
нею, почали стукати в двері та вікна будинку з вимогою негайно передати їм
гроші, золото та інші цінності, погрожуючи у разі невиконання цих вимог
застосувати вогнепальну зброю та підпалити будинок. Реально сприйнявши погрози
і в силу свого похилого віку не маючи можливості чинити опір, потерпіла через
щілину між дверима та луткою передала ОСОБА_2 гроші в сумі 400 гривень. Проте
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та невстановлена особа не задовольнилися сумою отриманого і
продовжували вимагати ще гроші, висловлюючи погрози застосувати вогнепальну
зброю та намагаючись вибити двері. Злякавшись цих погроз, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, озброїлися
вилами, піднялися на горище будинку і почали кликати на допомогу. Тим часом
ОСОБА_2 вибив шибку у веранді біля
вхідних дверей, відчинив двері та разом з іншими нападниками проник у житло потерпілої і заволодів її
майном на суму 151, 50 гривень.

29 листопада 2006 року вночі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та невстановлені особи, за попередньою змовою
між собою, з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6, вибивши шибку у вікні
її помешкання за адресою: АДРЕСА_1, проникли у будинок і з погрозою
застосування насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілої заволоділи її майном на суму 255 гривень та
майном її сина - ОСОБА_7 на суму 314,50 гривень.

Цієї ж ночі ОСОБА_2, ОСОБА_1 та дві невстановлені особи,
за попередньою змовою між собою, з метою крадіжки чужого майна, зламавши навісний замок на вхідних дверях,
проникли у житловий будинок ОСОБА_8 в с. В.Андрусівка Світловодського району та
таємно викрали майно потерпілої на суму
5 780 гривень.

1 грудня 2006 року вночі ОСОБА_2, ОСОБА_1 та три
невстановлені слідством особи, за попередньою змовою між собою, з метою
заволодіння майном ОСОБА_9, відкривши за
допомогою металевого прута вхідні двері її будинку в с. Юхимово Знам”янського
району, проникли в будинок і з погрозою
застосування насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілої заволоділи її майном на суму 1740,75 гривень.

2 грудня 2006 року вночі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та невстановлена особа, за попередньою змовою
між собою, з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10, вибивши шибку у
вікні її помешкання за адресою: АДРЕСА_2, проникли у будинок і з погрозою
застосування насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілої заволоділи її майном на суму 971 гривня.

У касаційній
скарзі засуджена ОСОБА_1 зазначає про надмірну суворість призначеного їй
апеляційним судом покарання і просить його пом'якшити.

Вирок щодо ОСОБА_2
у касаційному порядку не оскаржено і касаційного подання щодо нього не
внесено.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, думку прокурора, який просив залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судове рішення щодо засудженої - без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що
вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій
відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та
перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і не оспорюється засудженою.

Цей висновок, зокрема ґрунтується на показаннях у судовому засіданні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які повністю визнали себе винними у вчиненні інкримінованих
їм злочинів і дали детальні показання з приводу пред'явленого обвинувачення,
показаннях потерпілих, даних протоколів відтворення обстановки і обставин події
за участю ОСОБА_1 та інших зазначених у вироку доказах, яким суд дав належну
оцінку.

Кваліфікація дій засудженої за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 187 КК
України є правильною, що також нею не оспорюється .

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, апеляційний суд дотримався вимог ст. 65 КК
України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної, обставини,
що пом'якшують та обтяжують покарання.

Доводи касаційної скарги засудженої про надмірну суворість призначеного
покарання колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки з урахуванням всіх обставин, що пом'якшують
покарання, в тому числі і тих, про які йдеться у скарзі, апеляційний суд
призначив ОСОБА_1 за злочини, передбачені ч.2 ст. 187 та ч.3 ст. 187 КК України, покарання нижче
від найнижчої межі, встановленої в санкціях цих статей.

Виходячи
з викладеного, керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах Верховного Суду України, -

у
х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок апеляційного суду Кіровоградської області від 16 жовтня
2007 року щодо неї - без зміни.

Судді:

Коновалов В.М. Кривенда О.В. Пошва Б.М.