Справа № 419/123/15-к
Провадження №11кп/782/47/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року. Колегія суддів судової палати Апеляційного суду Луганської області з розгляду кримінальних справ в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7 , у м. Сєвєродонецьк Луганської області розглянула в апеляційному порядку, у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , на вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 19 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста

Луганська, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не

одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

засуджено за ст.260 ч.2 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ст. 263 ч. 1 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою залишено без змін, початок строку відбування покарання ухвалено з 15 грудня 2014 року, тобто з моменту затримання.

Питання про речові докази та судові витрати вирішено відповідно до ст.ст.100,124 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним за те що, у квітні 2014 року, на території Луганської області невстановленою особою було створене не передбачене законом збройне формування, члени та структурні підрозділи якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної злочинної діяльності, з метою безпосередньо вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Приблизно у липні 2014 року ОСОБА_7 маючи умисел приймати активну участь у даному незаконному збройному формуванні та вчиняти дії для його успішного функціонування, при цьому розуміючи, що діяльність зазначеного збройного формування спрямована на незаконне заволодіння окремими територіями та їх утримання, силову підтримку окремих незаконних владних структур, знищення сили Збройних сил України та матеріальних ресурсів, з використанням вибухових речовин та іншої зброї на добровільній основі, прибув до штабу формування, що розміщувався в захопленій будівлі селищної ради с. Ювілейне, м. Луганська. Усвідомлюючи протиправність своїх дій ОСОБА_7 назвав свої анкетні дані ОСОБА_9 який здійснював вербування, ознайомився зі встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена незаконного формування, дав свою згоду їх дотримання та виконання, тобто увійшов до незаконного збройного військового формування з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де йому було передано автоматичну вогнепальні зброю, автомат «АК-74», набої до нього, формений одяг та військове спорядження.

Вступивши в незаконне збройне формування, ОСОБА_7 діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності формування, став приймати активну участь в його діяльності, а саме виконував вказівки невстановлених осіб, спрямовані на успішне функціонування зазначеного незаконного збройного формування.

Так, у період з липня 2014 року по 10 грудня 2014 року ОСОБА_7 систематичного виконував накази свого безпосереднього командира та здійснював визначені йому функції, а саме:

- упродовж липня 2014 року патрулював с. Ювілейне, м. Луганська, з метою виявлення та знешкодження підрозділів Збройних сил України;

- упродовж серпня 2014 року займав позицію в Станично-Луганському районі поблизу м. Щастя, з метою виявлення та знешкодження підрозділів Збройних сил України;

- упродовж жовтня 2014 року патрулював м. Луганськ, з метою виявлення та знешкодження підрозділів Збройних сил України;

- упродовж листопада 2014 року проходив підготовку у розвідшколі, яка розташовувалась у м. Луганськ, на території колишнього Луганського військового авіаційного училища штурманів;

10 грудня 2014 року, в складі диверсійно-розвідувальної групи проводив розвідку поблизу АДРЕСА_2 , де в ході збройного зіткнення з підрозділом Збройних сил України, був затриманий.

ОСОБА_7 будучи членом незаконного збройного формування так званої «ЛНР» маючи умисел на незаконне придбання та носіння бойових припасів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 10.12.2014 року отримав від невстановленої особи боєприпаси. Приблизно о 04 годині ОСОБА_7 у складі диверсійної розвідувальної групи, прибув до с. Трьохізбенка Новоайдарського району Луганської області, де відповідно до наказу командирів групи повинен був проводити розвідувальну роботу. Приблизно о 11 годині під час збройного зіткнення з військовослужбовцями ЗСУ поблизу АДРЕСА_2 ОСОБА_7 був затриманий та 15.12.2014 року доставлений до Новоайдарського РВ ГУМВС де о 22.05 годині затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

В ході особистого обшуку ОСОБА_7 у його речовому мішку, виявлено та вилучено металевий рельєфний предмет зовні схожий на гранату Ф-1 та запал до неї.

У послідуючому, 16грудня 2014 року на території колишнього бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований на автошляху Н-21 сполучення Старобільск-Луганськ (місце дислокації ВЧ ЗСУ НОМЕР_1 , куди був доставлений після безпосереднього затримання ОСОБА_7 виявлено та вилучено предмети, які останній мав при собі під час затримання військовослужбовцями ЗСУ, а саме: два металевих рельєфних предмети зовні схожих на гранату Ф-1 та запали в кількості 4 штук; предмет циліндричної форми зовні схожий на гранатомет РПГ-26; - патрони калібру 5.45 в кількості 30 штук.

Відповідно до висновку вибухотехнічної експертизи №23 від 22.01.2015 року надані на експертизу предмети, які нагадують корпуси гранат, у кількості трьох штук - є конструктивно-оформленим зарядом вибухової речовини тротилу, масою 50-56 грам (у кожного) - корпусами ручної гранати Ф-1.Надані на експертизу об`єкти, які схожі на запали, у кількості п`яти штук є засобами ініціювання-підривачем типу УЗРГМ (дві штуки) та УЗРГМ-2 (три штуки) для ручних гранат РГД-5 та РГ-42, які містять заряд комбінованої вибухової речовини-ТНРС +азид свинцю, масою 0,1+0,2 грами та ТЕН або гексоген, масою 1 грам(у кожного).В сукупності корпус гранати Ф-1 з запалом типу УЗРГ або УЗРГМ-2 будуть являтися боєприпасами-трьома ручними осколковими гранатами Ф-1. Гранати в кількості трьох штук та два запали придатні до вибуху.

Відповідно до висновку вибухотехнічної експертизи №24 від 26.01.2015 року наданий на дослідження предмет являється боєприпасами-реактивною протитанковою гранатою РПГ- 26, яка придатна до вибуху.

Відповідно до висновку балістичної експертизи №18 від 27.01.2015 року тридцять предметів зовні схожі на патрони калібру 5.45 мм є бойовими припасами калібра 5.45 мм, військовими патронами зразка 1974 року: АКС-74, АКС-74У, ручний кулемет РПК-74, їх модифікації. Патрони до стрільби придатні.

В апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 , вважає вирок суду надто суворим, вказує на наявність пом`якшуючих його покарання обставин, які на його думку не були враховані судом при призначенні покарання, а саме: він повністю визнав свою провину, щиро розкаюється в скоєнні злочину, має неповнолітню дитину, двох батьків на утриманні, роботу. Просить врахувати зазначені обставини і призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Прокурор в апеляції з доповненнями просить призначити більш суворе покарання, 6 років позбавлення волі, крім того зазначає, що судом порушено вимоги ч.1 ст.17, п.2 ч.4 ст.374 КПК України і неправильно визначено початок строку відбування покарання з моменту затримання з 15 грудня 2014 року, а не з дати винесення вироку, що є істотним порушенням норм КПК України. Просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати постановити новий вирок, строк відбування покарання рахувати з дня ухвалення вироку, зарахувати в строк відбування покарання час тримання його під вартою з 15.12.2014 року.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 який підтримав доводи своєї апеляції, просив задовольнити апеляційну скаргу, призначивши покарання з застосуванням ст.75 КК України, захисника яка підтримала апеляцію обвинуваченого, прокурора яка підтримала доводи своєї апеляції, а апеляційну скаргу обвинуваченого рахувала залишити без задоволення, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляції обвинуваченого, прокурора не підлягають задоволенню з таких підстав.

В апеляціях доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_7 не заперечуються, суд повно дослідив докази по справі, дав їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні злочинів і правильно кваліфікував його дії за ст.260 ч.2, ст.263 ч.1 КК України, що не заперечувалось в судовому засіданні і обвинуваченим ОСОБА_7 ..

Апеляційним судом вказані обставини дослідження доказів також не перевіряється згідно зі ст.404 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, ч.2 ст.260 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття у скоєному, наявність неповнолітній дитини, відсутність обставин, що обтяжують покарання і призначив ОСОБА_7 за ст.260 ч.2 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, за ст.263 ч.1 КК України 3 роки позбавлення волі що на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння з його боку нових злочинів, як в свою чергу судом призначено обвинуваченому мінімально можливе покарання за сукупністю злочинів, на підставі ст.70 КК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в питанні визначення виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі на зазначений у вироку термін, оскільки обставини, на які обвинувачений посилався в апеляції і при розгляді справи було враховано судом при призначенні покарання, не рахуючи таке покарання суворим, в той же час само по собі наявність роботи, наявність на утримані батьків не є підставою для застосування до призначеного покарання ст.ст.69, 75 КК України у зв`язку з чим і в цій частині апеляції обвинуваченого є необґрунтованою.

Що ж стосується доводів апеляцій прокурора про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 призначено м`яке покарання, без урахування тяжкості злочину та його особі, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до вимог ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається із матеріалів справи, порушень вимог зазначеного вище закону судом першої інстанції не допущено, оскільки при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд з дотриманням вимог ст.65 КК України, врахував тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого який характеризується за місцем проживання позитивно, конкретні обставини справи, й події які передували діям кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні неповнолітній дитини, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Саме із врахуванням тяжкості правопорушень, які згідно ст.12 КК України належать до кримінальних злочинів середній, та тяжкої мірі тяжкості, особи ОСОБА_7 та конкретних обставин справи, суд призначив йому остаточне покарання в межах санкції закону, за яким його визнано винним, у вигляді 4 років позбавлення волі.

Прокурор же в апеляції лиш послався що покарання м`яке, не розкрив чому він так рахує.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом; початок строку відбування покарання.
Крім того відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при призначені ОСОБА_7 покарання і визначенні дати початку строку відбування покарання, були додержані вимоги ч.5 ст.72 та п.2 ч.4 ст.374 КПК України, суттєвих порушень норм КПК України, передбачених ст.412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення немає.
Тому доводи апеляції прокурора, про те, що судом допущені істотні порушення вимог КПК України є також безпідставними і задоволенню не підлягають.
Колегія суддів не має підстав змінити обвинуваченому покарання, призначити покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України, як не мав таких підстав суд першої інстанції при розгляді справи по суті.

Колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції відповідним вимогам кримінального та кримінального-процесуального закону, матеріалам кримінального провадження і визнає його таким, що не підлягає скасуванню, або зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 19 лютого 2015 року, щодо

ОСОБА_7 - залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора - без задоволення.

Головуючий:

Судді: