Справа № 152/364/15-к
В И Р О К
іменем України
22 квітня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гранів Гайсинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, раніше судимого: 06.09.2012 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і два місяці з випробуванням та іспитовим строком на два роки; 12.03.2013 року Київським районним судом м. Сімферополя Автономної Республіки Крим за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на три роки; звільненого 15.07.2014 року із Дружелюбівського ВЦ Запорізької області (№1) від подальшого відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.07.2014 року,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, 17.02.2015 року приблизно о 18 годині, перебуваючи в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області на вул. Чехова, з метою подальшого розпивання спиртних напоїв прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 , з яким розпивав спиртні напої вранці того дня і який співмешкає із ОСОБА_6 та проживає в домоволодінні останньої, що знаходиться у АДРЕСА_2 , та, зайшовши у будинок і виявивши, що ОСОБА_5 міцно спить і не відзивається на його оклики, а також пересвідчившись у відсутності ОСОБА_6 і інших сторонніх осіб, які б за ним спостерігали, шляхом вільного доступу зайшов у одну із кімнат будинку, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав 3 кг 750 г. очищених ядер грецьких горіхів, що знаходилися в поліетиленовому пакеті, якими розпорядився на власний розсуд. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_6 на суму 600 грн.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 14.04.2015 року, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що 17.02.2015 року вранці до нього в гості прийшов ОСОБА_7 , з яким вони вирішили піти до ОСОБА_5 , котрий співмешкає з ОСОБА_6 в будинку останньої в АДРЕСА_2 . Прийшовши до ОСОБА_5 , вони втрьох розпили 0,5 літра горілки. Оскільки вони хотіли ще випити спиртного, а у ОСОБА_5 горілки не було, то останній запропонував їм піти продати очищені ядра грецьких горіхів і на виручені гроші в магазині придбати спиртного, яке розпити втрьох. З цією метою ОСОБА_5 повів його та ОСОБА_7 в іншу кімнату, де за диваном в поліетиленовому пакеті знаходилися горіхи, відсипав їм певну частину горіхів і він та ОСОБА_7 пішли їх продати. Горіхів виявилося 930 грам. Продавши горіхи за 147 грн., він та ОСОБА_7 придбали три пляшки горілки, але так як перебували в стані алкогольного сп`яніння, то дві пляшки по дорозі розбили, тому вдвох розпили одну пляшку горілки, яка залишилася, поблизу домогосподарства ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_7 пішов додому, а він вирішив піти до ОСОБА_5 і повідомити про те, що надані ним горіхи вони з ОСОБА_7 продали, горілку придбали, але розбили дві пляшки, а третю пляшку горілки випили без нього. Приблизно о 18 годині він прийшов до будинку, де мешкає ОСОБА_5 . Двері будинку не були закриті на ключ, тому він відкрив двері і кликав ОСОБА_5 , а потім зайшов у будинок, подивитися, чи останній вдома. Зайшовши у будинок, він виявив, що ОСОБА_5 міцно спить, бо не реагував на те, що він намагався розбудити останнього. Перебуваючи в будинку і виявивши, що ОСОБА_5 спить, а ОСОБА_6 немає вдома, знаючи, де знаходилися решта горіхів, він вирішив їх викрасти. Взявши пакет з очищеними грецькими горіхами, заніс горіхи до ОСОБА_8 і продав за 450 грн. Горіхів виявилося понад 3 кг. Гроші від продажу горіхів він витратив на власні потреби, зокрема, на придбання продуктів харчування, спиртного. Наступного дня після крадіжки до нього прийшла ОСОБА_6 і запитала, чи не він викрав горіхи, на що він відразу зізнався, але не мав коштів, щоб з нею розрахуватися. На теперішній час він відшкодував потерпілій заподіяні злочином збитки.
Крім признання ОСОБА_4 вини, його винуватість у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні 26.03.2015 року, 08.04.2015 року, яка суду показала, що проживає в АДРЕСА_2 , співмешкає з ОСОБА_5 , який часто вживає спиртні напої зі своїми знайомими, в тому числі і з ОСОБА_4 17.02.2015 року вона весь день перебувала на роботі. Прийшовши увечері додому, виявила, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Наступного дня вона хотіла очищені нею ядра грецьких горіхів відвезти на ринок і продати, але виявила, що вони зникли. Вона запитала у ОСОБА_5 , чи не брав останній горіхів. Спочатку ОСОБА_5 заперечував, а потім зізнався, що напередодні до нього приходили ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і вони спільно розпивали спиртні напої. Потім на придбання спиртних напоїв для подальшого розпивання він насипав ОСОБА_4 та ОСОБА_7 приблизно 1 кг горіхів, щоб останні продали і придбали горілку. Так вона дізналася, що 17.02.2015 року в її будинку перебували ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Вона відразу пішла до ОСОБА_4 і останній розповів, що дійсно ОСОБА_5 давав йому та ОСОБА_7 приблизно 1 кг горіхів, які вони продали, придбали спиртне, але частину розбили, а частину випили самі, а також зізнався, що коли того ж вечора прийшов до ОСОБА_5 , то останній спав і він викрав решту горіхів та продав за 450 грн., гроші витратив. Через певний час ОСОБА_4 відшкодував їй заподіяні злочином збитки в сумі 600 грн., тому вона не має до нього претензій матеріального та морального характеру і просить суворо не карати;
- показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що 17.02.2015 року в першій половині дня він прийшов до ОСОБА_4 , з яким разом пішли до ОСОБА_5 , що співмешкає із ОСОБА_6 . У ОСОБА_5 вони розпивали спиртне, зокрема, втрьох розпили пляшку горілки. Цього їм виявилося замало і ОСОБА_5 дав їм 900 грамів очищених горіхів, щоб продати і придбати ще спиртного. Він та ОСОБА_4 пішли в магазин, продали горіхи і придбали три пляшки горілки, з яких дві пляшки розбили по дорозі, а одну розпили разом із ОСОБА_4 . Після цього він вже не пішов до ОСОБА_5 , залишився вдома, а ОСОБА_4 кудись пішов, куди саме, йому не відомо;
- показаннями свідка ОСОБА_5 , який суду показав, що співмешкає із ОСОБА_6 в будинку останньої в АДРЕСА_2 . Він дружить із ОСОБА_4 , який проживає по сусідству, та ОСОБА_7 17.02.2015 року в першій половині дня до нього прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , принесли пляшку горілки, яку вони втрьох розпили. Після цього він вирішив дати ОСОБА_4 та ОСОБА_7 очищених горіхів, щоб продати і купити ще спиртного. Він пішов в іншу кімнату залу, де за диваном в пакеті знаходилися очищені горіхи. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 бачили, де знаходяться горіхи. Насипавши приблизно один кілограм горіхів, він дав їх ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , які пішли їх продавати та придбати спиртного, а він залишився вдома їх очікувати. Так як ОСОБА_4 і ОСОБА_7 довго не було, то він заснув. Він не чув, чи кликав його ОСОБА_4 , а також не відчував, чи будив останній його того ж дня. Наступного дня його співмешканка ОСОБА_6 виявила зникнення горіхів і він зізнався їй, що приблизно один кілограм горіхів давав ОСОБА_4 і ОСОБА_7 для придбання спиртного, а де решту горіхів йому невідомо. Після цього він пішов до ОСОБА_4 і останній повідомив, що ввечері 17.02.2015 року він приходив до нього, намагався розбудити, але не добудився і вкрав решту горіхів та продав ОСОБА_9 за 450 грн., які витратив на власні потреби;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що 17.02.2015 року всередині дня до неї приніс очищені горіхи ОСОБА_7 , які вона в останнього купила, заплативши грошові кошти, але не пам`ятає скільки. Тоді ж 17.02.2015 року, ввечері, між 18 та 19 годинами ОСОБА_4 приніс до неї понад 3 кг. очищених горіхів і запропонував купити, на що вона погодилася і купила горіхи, заплативши 450 грн. Наступного дня до неї прийшла ОСОБА_6 і запитала, чи не приносив з метою продажу їй горіхи ОСОБА_4 . Вона повідомила ОСОБА_6 , що купила в ОСОБА_4 очищені горіхи, про те, що він їх вкрав, вона не знала.
Також, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами:
- рапортом чергового Шаргородського РВ УМВС від 19.02.2015 року про надходження заяви від ОСОБА_6 про вчинення ОСОБА_4 крадіжки з її житлового будинку горіхів на суму 600 грн. (а.с.41);
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 від 19.02.2015 року, відповідно до якої вона повідомила про вчинення злочину ОСОБА_4 (а.с.42);
- витягом з кримінального провадження (а.с.40);
- протоколом огляду місця події від 28.02.2015 року з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що місцем вчинення злочину є домоволодіння ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 (а.с.45-47);
- довідкою ПСК «Шаргородський ринок» від 27.02.2015 року про те, що вартість одного кілограма очищених ядер грецьких горіхів становить 160 грн. (а.с.49);
- заявою ОСОБА_4 про те, що він відмовляється від проведення товарознавчої експертизи, так як згоден із довідкою про вартість одного кілограма очищених ядер грецьких горіхів, виданою Шаргородським ринком (а.с.50);
- заявою потерпілої ОСОБА_6 від 15.04.2015 року про те, що вона підтримує обвинувачення в обсязі зміненого прокурором обвинувачення за обвинувальним актом від 14.04.2015 року, просить ОСОБА_4 суворо не карати, так як він відшкодував їй заподіяні злочином збитки і вона не має претензій матеріального та морального характеру до нього (а.с.95).
Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену повторно, а саме: будучи в стані алкогольного сп`яніння, 17.02.2015 року приблизно о 18 годині, перебуваючи в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області на вул. Чехова, ОСОБА_4 з метою подальшого розпивання спиртних напоїв прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 , з яким розпивав спиртні напої вранці того дня і який співмешкає із ОСОБА_6 та проживає в домоволодінні останньої, що знаходиться у АДРЕСА_2 , та, зайшовши у будинок і виявивши, що ОСОБА_5 міцно спить і не відзивається на його оклики, а також пересвідчившись у відсутності ОСОБА_6 і інших сторонніх осіб, які б за ним спостерігали, шляхом вільного доступу зайшов у одну із кімнат будинку, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав 3 кг 750 г. очищених ядер грецьких горіхів, що знаходилися в поліетиленовому пакеті, якими розпорядився на власний розсуд. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_6 на суму 600 грн.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.2 ст.185 КК України.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є зазначені вище показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , досліджені судом документи рапорт чергового про надходження заяви ОСОБА_6 , протокол прийняття заяви ОСОБА_6 , довідка про вартість, заява обвинуваченого про те, що він погоджується із вартістю викраденого ним чужого майна, встановленою на досудовому слідстві.
При цьому, суд виходить також із того, що, відповідно до ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, а відповідно до примітки до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив крадіжку чужого майна з будинку ОСОБА_6 17.02.2015 року повторно, оскільки має непогашену судимість, так як за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.09.2012 року його було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і два місяці з випробуванням та іспитовим строком на два роки, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину.
Означений вирок 24.09.2012 року Гайсинським районним судом направлено на виконання начальнику Київського РВ КВІ в м. Сімферополь УДПтС України в АР Крим та м. Севастополь, де ОСОБА_4 проживав, зокрема, в АДРЕСА_3 (а.с.60).
03.10.2012 року Київським РВ КВІ в м. Сімферополь УДПтС України в АР Крим та м. Севастополь вирок прийнято до виконання (а.с.61).
Проте, означений вирок Гайсинського районного суду Вінницької області не виконаний, так як 12.03.2013 року ОСОБА_4 був засуджений Київським районним судом м. Сімферополя АР Крим за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на три роки, строк покарання ОСОБА_4 вираховується з 10.01.2013 року, тобто з часу взяття під варту. При цьому, у мотивувальній частині вироку Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим зазначено, що покарання ОСОБА_4 за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.09.2012 року повинно виконуватися самостійно, оскільки злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України ним було вчинено до постановлення попереднього вироку. В резолютивній частині вироку Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 12.03.2013 року вказане посилання відсутнє (а.с.80-81).
Вирок Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 12.03.2013 року відносно ОСОБА_4 в частині самостійного виконання покарання за вироком Гайсинського районного суду від 06.09.2012 року на виконання за місцем проживання ОСОБА_4 не направлено.

Відповідно до довідки Шаргородського РП КВІ УДПтС України у Вінницькій області від 24.03.2015 року, ОСОБА_4 , житель с. Голинчинці Шаргородського району на обліку в РП КВІ не перебував (а.с.63).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 виконав покладений на нього обов`язок вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.09.2012 року, яким його було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і два місяці з випробуванням та іспитовим строком на два роки, і яке повинно виконуватися самостійно, відповідно до вироку Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 12.03.2013 року, оскільки не вчинив нового злочину. Іспитовий строк, встановлений ОСОБА_4 вироком Гайсинського районного суду від 06.09.2012 року, закінчився 06.09.2014 року, так як, відповідно до вимог ч.1 ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно до ч.1 ст.78 КК України та ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного покарання.

Від відбування покарання, призначеного вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.09.2012 року, яким його було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і два місяці з випробуванням та іспитовим строком на два роки і який виконується самостійно, ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.78 КК України та ст.165 КВК України судом не звільнений з незалежних від нього обставин та не з його вини, оскільки вирок в Шаргородський РП КВІ за місцем його проживання не був надісланий для виконання.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 вчинив злочин крадіжку чужого майна 17.02.2015 року у ОСОБА_6 , маючи непогашену судимість, тому повторно, але не в період іспитового строку, який закінчився 06.09.2014 року.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , негативно охарактеризованому за місцем проживання (а.с.62), згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

ОСОБА_4 щиро покаявся у скоєному, відшкодував заподіяні злочином збитки. Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають встановленим обставинам справи, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення ним злочину, будучи в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме, що він щиро розкаявся у скоєному, відшкодував заподіяні потерпілій злочином збитки, з врахуванням особи винного, враховуючи думку потерпілої, яка просить ОСОБА_4 суворо не карати, суд вважає можливим призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України, пов`язаного із ізоляцією його від суспільства, тобто у виді арешту, в межах санкції частини 2 ст.185 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, суд вважає, що правила призначення покарання за ст.71 КК України, тобто за сукупністю вироків, при призначенні покарання ОСОБА_4 застосуванню не підлягають як такі, що суперечать вимогам ст.78 КК України та погіршують становище обвинуваченого, оскільки судом встановлено, що іспитовий строк, встановлений ОСОБА_4 за вироком Гайсинського районного суду від 06.09.2012 року закінчився, але відсутній процесуальний документ про звільнення його від відбування покарання і він не звільнений від відбування покарання у передбаченому ст.78 КК України та ст.165 КВК України порядку з незалежних від нього обставин та не з його вини, у зв`язку із тим, що вирок не був відправлений на виконання, тому ОСОБА_4 має непогашену судимість.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.ст.2, 8 КПК України, відповідно до яких завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура…Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, висновок суду узгоджується із вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд вважає, що оскільки іспитовий строк, визначений ОСОБА_4 за вироком Гайсинського районного суду від 06.09.2012 року, закінчився, в період іспитового строку ОСОБА_4 нового злочину не вчинив, тобто виконав покладений на нього судом обов`язок, але з незалежних від ОСОБА_4 обставин та не з вини останнього відсутній процесуальний документ про звільнення його від покарання, то, в силу вимог ст.78 КК України та ст.165 КВК України, означений вирок Гайсинського районного суду слід виконати окремо, зокрема, в частині вирішення питання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного вироком Гайсинського районного суду покарання.

Цивільні позови у кримінальній справі не заявлялися.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Шаргородського районного суду від 17.03.2015 року запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 17.05.2015 року, враховуючи клопотання прокурора, слід залишити незмінним до набрання цим вироком законної сили, з виконанням обов`язків, передбачених ухвалою суду.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.2 ст.185 КК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за якою засудити його до покарання у виді арешту строком на п`ять місяців.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Шаргородського районного суду від 17.03.2015 року запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 17.05.2015 року залишити незмінним з встановленими ухвалою суду обов`язками: 1) прибувати за кожною вимогою до Шаргородського районного суду Вінницької області; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 без дозволу Шаргородського районного суду; 3) повідомляти Шаргородський районний суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до Шаргородського районного суду свій паспорт громадянина України, що дає право на виїзд з України, на період дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до набрання цим вироком законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вираховувати з дня звернення вироку до виконання.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.09.2012 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і два місяці з випробуванням та іспитовим строком на два роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину, виконати окремо.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1