АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1075/15 Справа № 206/1981/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю засудженого- ОСОБА_6
представника Ігренського виправного центру № 133 УДПтС України в Дніпропетровській області- ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську за матеріалами кримінального провадження апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненню засудженого:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Новоселівки, Широківського району, Дніпропетровської області, раніше судимого,-
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляції /а.с.15/ засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року скасувати та застосувати до нього положення ст.81 КК України, оскільки на його думку суд першої інстанції не у повному обсязі дослідив усі обставин по справі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 просив задовольнити його апеляційні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в апеляції, вказавши на те, що став на шлях виправлення, про що свідчить як характеристика, так і довідка про заохочення. Дійсно мав стягнення, в тому числі за вживання спиртних напоїв та зберігання заборонених речей, за що поміщався в ДІЗО, однак засуджує свою поведінку, виправився, обіцяє більше такого не повторювати, вважаючи себе таким, що став на шлях виправлення.
Представник Ігренського виправного центру просив задовольнити апеляційну скаргу засудженого та звільнити останнього умовно достроково, вказуючи на те, що засуджений перебуває в центрі майже рік, за цей час мав як заохочення так і стягнення за вживання спиртних напоїв та зберігання заборонених речей, однак в подальшому виправився, сумлінно ставився до праці. У вересні 2014 року засудженому було відмовлено комісією установи та спостережною комісією в представленні документів в суд на умовно-дострокове звільнення, оскільки на той час були зауваження до поведінки засудженого. В подальшому адміністрація установи не вважала за можливе направлення документів до суду про умовно-дострокове звільнення, однак представник вважає, що вказаний засуджений заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції прохав ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_6 - без задоволення, оскільки у вересні 2014 року засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, а зважаючи на те, що засудженим, які відбувають покарання за тяжкі злочини повторне подання не може бути направлено протягом року, а також на те, що при вирішенні вказаного питання повинна враховуватися поведінка засудженого за весь час відбування покарання, то підстави для задоволення апеляції відсутні.
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, 17 квітня 2014 року до Самарського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_6 про умовне дострокове звільнення, яке обґрунтоване тим, що відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2014 року останньому було не відбутий строк позбавлення волі за вироком Інгулецького районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2011 року замінено на обмеження волі, відповідно до ст.82 КК України.
Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженому, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_6 відбув більш ? строку призначеного покарання, за час відбування покарання в Ігренському ВЦ характеризується позитивно, мав сім заохочень, однак має два не погашених стягнення за порушення розпорядку дня, а також за вживання спиртних напоїв, за яке був поміщений до ДІЗО на 10 діб, що в сукупності, згідно висновку суду, вказує на те, що засуджений ОСОБА_6 у скоєному не розкаявся, своєю поведінкою виправлення не довів.
Заслухавши суддю-доповідача, сторони, частково дослідивши матеріали провадження та особову справу, перевіривши доводи апеляції, надавши сторонам слово в дебатах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як витікає зі змісту вказаної статті кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, для цього всі дані про особу беруться в сукупності.
Не дивлячись на те, що як вбачається з характеристики /а.с.4/ засуджений характеризується в цілому- позитивно, а з довідки про заохочення та стягнення /а.с.8/ витікає, що засуджений ОСОБА_6 мав заохочення, датовані періодом з 28 квітня 2012 року по 30 березня 2015 року, з врахуванням яких стосовно нього і було застосовано вимоги ст.82 КК України, однак у період відбування покарання протягом останнього року саме у Ігренському виправному центрі № 133 УДПтС України в Дніпропетровській області мав і три стягнення, відповідно: за порушення розпорядку дня, вживання спиртних напоїв, а також за зберігання заборонених речей, за що його було двічі піддано триманню у ДІЗО строком по 10 діб та винесена сувора догана, які на день розгляду справи судом першої інстанції хоча й були зняті та погашені, але в сукупності з іншими даними про особу засудженого, зазначеними судом першої інстанції в ухвалі, підтверджують висновок суду про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення.
Таким чином суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення останнього, з дотриманням вимог ст.81 КК України, прийняв законне та справедливе рішення, обґрунтовано пославшись у своїй ухвалі на те, що засуджений ОСОБА_6 з урахуванням всього періоду часу відбування покарання, а не окремого проміжку часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, з чим погоджується і судова колегія.
Разом з тим, оскільки твердження суду першої інстанції стосовно не знятих і не погашених на день розгляду справи стягнень засудженого не відповідають фактичним обставинам справи, з мотивувальної частини ухвалу суду першої інстанції /абзац 3 зв.а.с.13/ слід виключити посилання суду на такі обставини, як наявність «…двох не погашених стягнень за порушення розпорядку дня, а також за вживання спиртних напоїв».
Тому, з урахуванням вище викладеного та доводів апеляції, на підставі вимог п.2) ч.1 ст.407 КПК України, ст.411 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення у вказаній в наведеному вище абзаці частині, в решті вказану ухвалу суду першої інстанції- залишити без змін, частково задовольнивши апеляцію засудженого.
Яких-би то не було даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування ухвали, по справі не встановлено, не вказує на такі порушення і засуджений у своїй апеляції.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.375 КПК України, ст.405 КПК України, п.2) ч.1 ст.407 КПК України, ст.411 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_6 , якою відмовлено останньому в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання- змінити.
Виключити з мотивувальної частини вказаної ухвали посилання суду першої інстанції на наявність «…двох не погашених стягнень за порушення розпорядку дня, а також за вживання спиртних напоїв».
В решті ухвалу Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_6 - залишити без змін.
Апеляцію засудженого ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4