Провадження №1-кп/487/28/15
В И Р О К
Іменем України
27.04.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю потерпілої ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, пенсіонера, одруженого, проживаючого за адресою - АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01.04.2013 року, в порядку ст.293 КПК України, прокурором до суду було направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, прокурор, в порядку ст.338 КПК України, змінив обвинувачення відносно ОСОБА_5 з ч.1 ст.122 КК України на ч.1 ст.125 КК України. Потерпіла ОСОБА_3 підтримала раніше пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України.

Потерпіла ОСОБА_3 обвинувачує ОСОБА_5 в тому, що 01 травня 2010 року, в період часу між 20.30 год. та 21.00 год., точного часу встановити не представилось можливим, по вул. Новий Інвалідний Хутір в м. Миколаєві, між ними виник конфлікт на грунті неприязних відносин. У ході конфлікту ОСОБА_5 знаходився біля паркану будинку АДРЕСА_1 , де між ним і ОСОБА_3 відбувалася обопільна бійка, під час якої ОСОБА_5 маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, штовхнув ОСОБА_3 у ворота будинку АДРЕСА_2 , від чого хвіртка воріт відчинилась та ОСОБА_5 і ОСОБА_3 впали в двір зазначеного будинку. В подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій умисел, у вказаному дворі, взяв в руки дерев`яну палку та діючи навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар потерпілій по стопі лівої ноги, в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я у вигляді оскольчастого перелому 3-ї плеснової кістки лівої стопи.

Такі дії ОСОБА_5 обвинуваченням кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 не визнав. Не заперечував, що між його родиною та родиною потерпілої, а також за участю інших осіб, ввечері 01.05.2010 року на АДРЕСА_1 , мав місце конфлікт. Пояснив, що конфлікт виник з того, що син ОСОБА_3 став бити на вулиці його сина, і сама потерпіла теж била його сина. Він підскочив до ОСОБА_3 , схопив її за халат, та вони разом підійшли до паркану будинку АДРЕСА_2 . Штовхаючись, разом рухалися вздовж паркану. Потім хвіртка воріт будинку АДРЕСА_2 відкрилася і вони разом впали у двір вказаного будинку. Потерпіла лежала знизу, а він зверху на ній. При цьому, ОСОБА_3 схопила його за одежу і не відпускала. Потім він вирвався від неї, встав і пішов з двору на вулицю. Стверджував, що у дворі будинку АДРЕСА_2 будь-яких ударів потерпілій і зокрема палицею по її нозі не завдавав.

Викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_5 стороною обвинувачення, обґрунтовується наступними доказами показаннями потерпілої ОСОБА_3 , показаннями свідків, письмовими доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що 01.05.2010 року, приблизно о 20.00 год. між її сином і родиною обвинуваченого виник конфлікт, під час якого на вулиці, ОСОБА_5 та його син били її сина, який лежав на землі. Вона підбігла до них та потягнула ОСОБА_5 за одежу. Той встав, схопив її за халат та вдарив спиною об паркан. Вона почала відходити, та він знову вдарив її об паркан. Весь цей час вони штовхаючись, рухались уздовж паркану, поки не дійшли до воріт будинку АДРЕСА_1 . Обвинувачений знову штовхнув її, від чого хвіртка воріт будинку АДРЕСА_2 відчинилась і вони разом впали у двір вказаного будинку. Лежачи на ній зверху, ОСОБА_5 став наносити їй удари руками по обличчю і тулубу. Потім, вставши, взяв у руки палку, яка лежала у дворі, вдарив нею по її лівій нозі, після чого вийшов з двору на вулицю. Стверджувала, що тілесні ушкодження у вигляді оскольчастого перелому 3-ї плеснової кістки лівої стопи отримала саме в дворі будинку АДРЕСА_1 після нанесення удару палкою обвинуваченим ОСОБА_5 . Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 , отримавши тілесні ушкодження середньої тяжкості, зазнала моральної шкоди, а також вимушена була нести матеріальні витрати на лікування. Витрати на лікування склали 1800 грн. Завдану моральну шкоду оцінила в 15000 грн. Зазначені суми просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Допитані в судовому засіданні свідки обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 пояснили, що ввечері 01.05.2010 року на вул. Новий Інвалідний Хутір в м. Миколаєві, між родинами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 мав місце конфлікт, в ході якого потерпіла та обвинувачений билися між собою. Штовхаючись між собою та рухаючись вздовж паркану будинку АДРЕСА_2 , разом впали у двір зазначеного будинку. ОСОБА_3 була побита обвинуваченим і зокрема у неї була пошкоджена ліва нога.

Відповідно до висновку експерта № 1699/931-10 від 16.08.2010 року у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у вигляді оскольчатого перелому 3-ї плюснової кістки лівої стопи, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 08.05.2010 року, остання просила прийняти заходи до ОСОБА_5 , який 01.05.2010 року, приблизно о 21.00 год., у дворі будинку АДРЕСА_1 завдав їй тілесні ушкодження, заподіявши тим самим матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до протоколу відтворення обстановки і обставин події від 21.05.2011 року потерпіла ОСОБА_3 на місці показала та пояснила обставини заподіяння їй ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 01.05.2010 року в дворі будинку АДРЕСА_1 . Зокрема пояснила, що коли обвинувачений піднявся, вона продовжувала лежати на землі. ОСОБА_5 взяв з землі палку та з розмаху вдарив їй по лівій стопі.

Згідно додаткового висновку експерта №2254/1699/931-10 від 01.11.2011 року оскольчатий перелом 3-ї плюснової кістки у ОСОБА_3 міг виникнути в результаті ударів тупим твердим предметом, як вказувала ОСОБА_3 при відтворенні обстановки і обставин події 21.05.2011 року.

Разом з тим, свідки захисту в судовому засіданні пояснили наступне.

Свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 пояснили, що 01.05.2010 року ввечері у дворі свого будинку АДРЕСА_2 бачили ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , які лежали на землі та штовхалися між собою. Потім ОСОБА_5 , який лежав зверху, відірвався від ОСОБА_3 , піднявся на ноги та пішов з двору. За ним піднялася та теж пішла з двору ОСОБА_3 . Ніяких предметів ОСОБА_5 у дворі з землі не піднімав, та не наносив ніяким предметом ударів ОСОБА_3 по нозі.

Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 також пояснили, що бачили як ОСОБА_5 і ОСОБА_3 вдвох впали у двір будинку АДРЕСА_2 . Стверджували, що піднявшись на ноги та виходячи з двору, ОСОБА_5 в руки нічого не брав та ніяких ударів ОСОБА_3 не наносив.

Відповідно до висновку комісійної експертизи №145-к від 25.10.2013 року, експертами не надано відповідь на питання Чи могло ушкодження у ОСОБА_3 у вигляді оскольчатого перелому 3-ї плеснової кістки лівої стопи виникнути від удару палкою з розмаху, коли вона лежала на землі, як та вказувала під час відтворення обстановки і обставин події 21.05.2011року.

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 підтримали наданий ними висновок комісійної експертизи від 25.10.2013 року за №145-к. При цьому поставили під сумнів можливість заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 при обставинах, вказаних останньою під час відтворення обстановки і обставин події 21.05.2011року.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілу ОСОБА_3 , дослідивши докази обвинувачення та захисту, об`єктивно з`ясувавши всі обставини на підставі наданих та досліджених в судовому засіданні доказів, надавши їм належну юридичну оцінку, суд констатує, що ввечері 01.05.2010 року на вул. Новий Інвалідний Хутір в м. Миколаєві, між родинами ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , за участі інших осіб, дійсно мав місце конфлікт на грунті неприязних стосунків. Суд також констатує, що у потерпілої ОСОБА_3 мало місце тілесне ушкодження середньої тяжкості у вигляді оскольчатого перелому 3-ї плюснової кістки лівої стопи. Разом з тим, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Надані стороною обвинувачення докази беззаперечно не свідчать про заподіяння саме обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 у вигляді оскольчатого перелому 3-ї плюснової кістки лівої стопи. за викладених обставин, та не є достатніми для постановлення щодо ОСОБА_5 обвинувального вироку.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.4 ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Така позиція знаходить своє відображення і у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року за №5 Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку.

Докази сторони обвинувачення суд оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки вони однозначно та беззаперечно не вказують на винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого правопорушення, спростовуються дослідженими доказами захисту, а отже викликають сумніви.

Так, суд не приймає до уваги та критично оцінює показання потерпілої ОСОБА_3 . Її показання протягом судового розгляду були непослідовними та змінювалися. Відповідно до змісту первісних судово-медичних досліджень (акт №931 від 06.05.2010 року) вказувала, що 01.05.2010 року була побита біля свого будинку двома невідомими особами. Про нанесення ударів палкою по нозі обвинуваченим ОСОБА_5 не вказувала. Про таке стала стверджувати лише через рік. Предмет (палка), якою за твердженням потерпілої ОСОБА_5 заподіяв їй ушкодження середньої тяжкості 01.05.2010 року в дворі будинку АДРЕСА_1 під час досудового розслідування виявлено та вилучено не було.

Показання свідків обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суд також оцінює критично. Вказані свідки ствердно не пояснили, які удари, чим саме та куди наносив обвинувачений потерпілій в дворі будинку АДРЕСА_1 01.05.2010 року, оскільки безпосередньо не бачили цього. Крім того, їх показання спростовуються показаннями свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які були очевидцями таких подій, та стверджували, що ОСОБА_5 ударів палкою по нозі потерпілій не завдавав.

Додатковий висновок експерта №2254/1699/931-10 від 01.11.2011 року, відповідно до якого оскольчатий перелом 3-ї плюснової кістки у ОСОБА_3 міг виникнути в результаті ударів тупим твердим предметом, як вказувала ОСОБА_3 при відтворенні обстановки і обставин події 21.05.2011 року, на який сторона обвинувачення посилалася як на доказ вини ОСОБА_5 , судом також оцінюється критично та не приймається до уваги, оскільки він не узгоджується з висновком комісійної експертизи №145-к від 25.10.2013 року, показаннями в судовому засіданні експертів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Таким чином, дослідивши сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, суд приходить до висновку про їх недостатність для підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України він підлягає виправданню.

Відповідно до ч.3 ст.129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст.326 КПК України, суд залишає позов без розгляду.

Враховуючи викладене, позов потерпілої ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1800 грн. та моральної шкоди в сумі 15000 грн. підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст.369-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_21 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КПК України, виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю.

Цивільний позов ОСОБА_22 залишити без розгляду на підставі ч.3 ст.129 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1