Справа № 509/1304/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2015 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пасічне Саратського району Одеської області, вірменина, громадянина України, освіта середня, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.396 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24 листопада 2014 року в вечірній час (більш точний час слідству встановити не надалося можливим), ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_6 по прізвиську ОСОБА_7 (органом досудового розслідування матеріали відносно зазначеної особи виділено в окреме провадження), перебував в районі ринку Привоз в м. Одесі. В цей час невстановленій слідством особі на ім`я ОСОБА_6 по прізвиську ОСОБА_7 на його мобільний телефон зателефонувала їх спільна знайома ОСОБА_8 (органом досудового розслідування матеріали відносно зазначеної особи виділено в окреме провадження) та по закінченню їх телефонної розмови ОСОБА_6 по прізвиську ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_4 проїхати до жилого масиву 7 небо, що знаходиться у смт.Авангард Овідіопольського району Одеської області та забрати звідти їх спільних знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . На запропоновану пропозицію ОСОБА_4 погодився та разом з ОСОБА_6 по прізвиську ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на власному автомобілі марки ВАЗ 2108, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав по вказаній ОСОБА_8 адресі.

Прибувши на вищезазначеному автомобілі до багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , вони побачили свою знайому ОСОБА_10 , яка їх чекала у дворі вказаної багатоповерхівки біля під`їзду. Після короткострокової розмови ОСОБА_10 сіла в салон зазначеного автомобілю та певний час переписувалась з кимось по мобільному телефону за допомогою текстових повідомлень (СМС), після чого ОСОБА_10 разом із ОСОБА_5 вийшли з салону автомобіля та зайшли в під`їзд вказаного вище багатоповерхового будинку, а ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по прізвиську ОСОБА_7 залишилися їх чекати у автомобілі.

Приблизно через 30 хвилин ОСОБА_5 вибіг із під`їзду вказаного багатоповерхового будинку, та побіг за дім. Після чого, приблизно через 5 хвилин з боку сусіднього будинку вишли ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та сіли у вищезазначений автомобіль ОСОБА_4 тримаючи при собі невідомі йому речі у вигляді верхнього одягу, ювелірних виробів та двох мобільних телефонів. Після чого ОСОБА_4 , ОСОБА_6 по призвістку ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 поїхали в сторону м. Одеси, де на вулиці Овідіопольська дорога забрали ОСОБА_5 .

По дорозі в місто Одесу, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали розповідати, що вони перебуваючи у квартирі свого знайомого застосували до останнього снодійний сильнодіючий лікарський препарат, який він вжив разом з алкогольним напоєм та під дією якого заснув. Після того коли приїхав ОСОБА_5 та зайшов до квартири разом із ОСОБА_10 вони всі у трьох почали обшукувати квартиру, де намагалися знайти гроші та будь-які матеріальні цінності.

Так, під час обшуку вказаної квартири вони знайшли грошові кошти в сумі 100 гривень та майно у вигляді шуби чоловічої з хутра норки, фірми АОХUE, дублянки чоловічої, весняно-осінньої спортивної куртки фірми Puma, шапки зимової з хутра чорнобурки, мобільного телефону торгової марки Самсунг Гелексі С-4 та мобільного телефону торгової марки Нокія, в корпусі чорного кольору. Крім того, на шиї сплячого власника квартири вони побачили золотий ланцюжок з хрестиком, який з останнього ОСОБА_5 зняв та у той момент власник квартири прокинувся та усвідомив, що його грабують, піднявся з ліжка. В цей час ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , побачивши, що власник квартири прокинувся та підіймається з ліжка, розуміючи що їх дії вже були помічені, схопили вищезазначені речі, які встигли знайти в квартирі та вибігли з квартири, тим самим відкрито заволодівши чужим майном.

Почувши про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_6 по прізвиську ОСОБА_7 , чи було йому відомо про скоєння даного злочину, на що отримав ствердну відповідь що так. Крім того, ОСОБА_6 по прізвиську ОСОБА_7 добавив, що якщо ОСОБА_4 не повідомить до органів внутрішніх справ інформацію про відомий йому злочин, то він отримає за це грошову винагороду. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний намір направлений на приховування злочину скоєного ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_6 по прізвиську ОСОБА_7 .

Так, реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 на власному автомобілі марки ВАЗ 2108, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_6 по прізвиську ОСОБА_7 поїхав в місто Одеса, де останній незаконно збув два вищезазначених викрадених мобільних телефони та ювелірні вироби у вигляді золотого ланцюжку з хрестиком.

Виручені грошові кошти з реалізації викраденого майна були розділенні між ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 по прізвиську ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , який за дану грошову винагороду зобов`язався не розголошувати відому йому інформацію про скоєне кримінальне правопорушення.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.396 КК України заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.
Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнав повністю і у скоєному ним злочині щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочин при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються, просить суд суворо його не карати.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються та крім пояснень ОСОБА_4 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає провину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст.396 ч.1 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.396 ч.1 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а у відповідності зі ст.12 КК України скоєний ОСОБА_4 злочини відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого:

- раніше обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує:

відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст.67 КК України),

наявність обставини, що пом`якшують покарання:

- щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

З урахуванням наявності обставини, що пом`якшує покарання, особи обвинуваченого, притягнення обвинуваченої вперше до кримінальної відповідальності, позиції прокурора, який вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, призначаючи покарання у вигляді обмеження волі, суд вважає за можливим застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Речових доказів не має.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.396 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
У відповідності до ст.ст.75, 76 КК України визнати можливим звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить іншого злочину та виконає покладені на нього зобов`язання не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1