АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/4/15 Справа № 174/1059/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
12 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілої сторони ПАТ «Укртелеком» - ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 50000468 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вільногірська Дніпропетровської області, проживаючого до засудження у АДРЕСА_1 , раніше судимого 21 лютого 2006 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2, ст. 296 ч. 4, ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 1, ст. 69 ч. 1 КК України, до 2 років позбавлення волі з відбуванням покарання в спеціальній виховній установі, звільнений умовно-достроково 13 березня 2007 року на підставі ст. 107 КК України згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 березня 2007 року на 5 місяців 8 днів; 7 грудня 2007 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області по ст. 289 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 2, ст. 357 ч. 3, ст. 70 ч. 1, ст. 72 ч. 1 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 71 КК України частково приєднаний

Провадження № 11-кп/774/4/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 187 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
невідбутий строк 1 місяць позбавлення волі за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2006 року та остаточно до відбуття призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, звільнений з місць позбавлення волі 7 лютого 2013 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання по ч. 2 ст. 187 КК України 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; по ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавленні волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Вільногірська Дніпропетровської області, проживаючу до засудження у АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання по ч. 2 ст. 187 КК України 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є її власністю; по ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавленні волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Цим же вироком був засуджений ОСОБА_12 , який вирок не оскаржив, а інших апеляцій щодо нього не принесено.

Обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та захисником останнього ОСОБА_9 на вказаний вирок подані апеляційні скарги та доповнення до них.

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 , виходячи з їх змісту, просить скасувати вирок постановлений щодо нього та закрити провадження у зв`язку з недоведеністю його вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 посилається на те, що вирок місцевого суду є незаконним, необґрунтованим, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Так, обвинувачений вказує на те, що показання свідка ОСОБА_13 мають протиріччя, а тому не можуть слугувати доказом його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому, ОСОБА_7 в якості підстав для підтвердження невинуватості у вчиненні крадіжки вказує на пояснення свідка ОСОБА_14 , який зазначив, що йому пропонував придбати викрадені телефонні кабелі саме ОСОБА_12 .. Щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 зазначає, що місцевий суд поза увагою залишив ту обставину, що потерпілий ОСОБА_15 обмовляє його із-за внутрішніх спонукань. Таким чином, на думку обвинуваченого суд першої інстанції упереджено поклав, в основу судового рішення, показання допитаних осіб по кримінальному провадженню, які не узгоджуються між собою і не доводять його вину в інкримінованих правопорушеннях.

Адвокат ОСОБА_9 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 в поданій апеляції та доповненнях до неї, виходячи з їх змісту, просить скасувати вирок суду першої станції та закрити провадження у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України.

Обґрунтовуючи вимоги принесеної апеляційної скарги, захисник вказує на те, що вирок відносно ОСОБА_7 є незаконним, необґрунтованим, постановленим із неправильним застосуванням норм процесуального права, а висновки суду викладені в ньому, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Адвокат зазначає, що суд першої інстанції залишивши поза увагою показання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо подій, які мали місце в житловому приміщенні потерпілого ОСОБА_15 , мотивував вирок в частині доведеності вини ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України, показаннями ОСОБА_12 , який є непослідовним у своїх поясненнях. Крім того, звертає увагу на те, що матеріали провадження самі по собі не місять достатніх доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки телефонних кабелів ПАТ «Укртелеком». Таким чином, на переконання захисника, висновок суду про винуватість ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України базується на припущеннях та не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах провадження. При цьому, стороною обвинувачення не було надано, в підтвердження винуватості ОСОБА_7 в кримінальних правопорушеннях, належних та достатніх доказів.

Обвинувачена ОСОБА_8 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, виходячи з їх змісту, просить скасувати вирок місцевого суду та закрити провадження у зв`язку з недоведеністю її вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

В якості доводів принесеної апеляції ОСОБА_8 вказує на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального права. Обвинувачена, як і ОСОБА_7 , вказує на сумнівний характер показань свідка ОСОБА_13 , а також на ту обставину, що свідку ОСОБА_14 , за власною ініціативною, робив пропозицію стосовно продажу кабелів ОСОБА_12 , самостійно. Отже, на думку заявниці, ці обставини підтверджують її невинуватість у вчиненні крадіжки. Крім того, ОСОБА_8 посилається на неврахування судом висновків експертиз, які спростовують силовий вплив спричинений нею та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_15 .. Пояснює позицію потерпілого ОСОБА_15 , як наклеп щодо неї, у зв`язку з неприязними стосунками, які мали місце між ними. Таким чином, на думку ОСОБА_8 , висновок суду про доведеність її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ґрунтується на припущеннях, і належними доказами не підтверджується.

Разом з тим, ОСОБА_8 звертає увагу на те, що судом першої інстанції при призначені їй покарання не було враховано наявність у неї на утриманні малолітнього сину, 2001 року народження, а також хронічного захворювання ВІЛ та інших захворювань, які вона набула на протязі перебування в слідчому ізоляторі.

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 4 серпня 2013 року приблизно о 4 години 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , вступили в злочину змову, направлену на скоєння крадіжки чужого майна, що знаходилось у вказаній квартирі та належить ОСОБА_16 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись у вищевказаній квартирі, діючи умисно, таємно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, згідно розподілених між собою ролей, відповідно до яких ОСОБА_8 відволікла власника квартири ОСОБА_16 , а ОСОБА_7 в цей час, скористувавшись відсутністю останнього, викрав телевізор марки «Erga» чорного кольору вартістю 1000 грн. та DVD - програвач «LG» вартістю 100 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 1100 грн..

9 серпня 2013 року близько 4 години ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , знаходячись біля будинку 22 «А» по вул. Ленінського Комсомолу в м. Вільногірську, вступили між собою в злочинну змову, направлену на скоєння крадіжки чужого майна та реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, таємно, з корисливої зацікавленості, за попередньою змовою групою осіб, в період часу з 4 години до 8 години, зі сходових клітинок багатоповерхових жилих будинків з під`їздів будинків м. Вільногірська, номери яких зазначені у судовому рішенні, та у спосіб відображений в ньому, викрали телефонний кабель загальною довжиною 32 м та розподільчу коробку, належні Дніпропетровській філії ПАТ «Укртелеком», чим заподіяли потерпілій стороні ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну суму 159 грн. 29 коп..

11 серпня 2013 року близько 3 години ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , вступили між собою в злочинну змову, направлену на вчинення крадіжки чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 в період часу з 3 години до 8 години, зі сходових клітинок багатоповерхових жилих будинків з під`їздів будинків м. Вільногірська, номери яких зазначені у вироку та у спосіб відображений у ньому, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, за попередньою змовою групою осіб, викрали телефонний кабель загальною довжиною 85, 2 м, належний Дніпропетровській філії ПАТ «Укртелеком», заподіявши тим самим потерпілій стороні ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну 277 грн. 75 коп..

Крім того, 25 серпня 2013 року приблизно о 17 годині, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , після спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_15 , вступили між собою в злочинну змову, направлену на скоєння крадіжки майна ОСОБА_15 , яке знаходилось за місцем мешкання останнього по АДРЕСА_3 , скориставшись його станом сп`яніння.

Реалізуючи свій злочинний намір, у той же день, близько 17 години ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб умисно, з корисливих мотивів, а ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за обставин відображених у вироку, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_15 , усвідомлюючи, що їхні дії помічені потерпілим і останній розуміє відкритий характер злочинних дій, застосовувавши фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинили напад на ОСОБА_15 за адресою його мешкання по АДРЕСА_3 , внаслідок якого останній отримав легкі тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я більш ніж 21 доба, та заволоділи майном ОСОБА_15 , що відображене у вироку, після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 3755 гривень.

В суді апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали подані апеляції, повторили доводи, викладені в них, та просили вирок скасувати.

Представник потерпілої сторони ПАТ «Укртелеком» - ОСОБА_11 просила залишити вирок місцевого суду без змін, а апеляції обвинувачених та захисника без задоволення.
На думку прокурора, вирок суду є законним та обґрунтованим, а відтак принесені апеляції задоволенню не підлягають.
Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесені апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Доводи апеляцій обвинувачених та адвоката ОСОБА_9 про наявність підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в зв`язку з відсутністю доказів вини останніх у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_15 та крадіжках телефонного кабелю, недопустимість доказів, які наведені у вироку, колегія суддів вважає безпідставними.

Із вироку суду слідує, що в якості доказів вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які вони засуджені, суд привів показання допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та належним чином дослідив документи та висновки експертів, а саме протоколи огляду, протоколи пред`явлення особи для впізнання та інше.

Аналіз матеріалів кримінального провадження, їх співставлення з доводами принесених апеляцій свідчить про те, що наведені у вироку фактичні дані були отримані в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законом, та прямо, а також непрямо, в своїй сукупності, підтверджують доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч. 2 та 185 ч. 2 КК України.

Потерпілий ОСОБА_15 під час судового слідства дав суду вичерпні покази щодо обставин нападу на нього обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_12 та насильства, яке до нього було застосоване вказаними особами.

Звертає на себе увагу той факт, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 , проявляючи каяття, визнав обставини розбійного нападу, на які вказав потерпілий ОСОБА_15 та підтвердив роль та ступінь участі обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні розбійного нападу.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів показання потерпілого ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_12 , як на це вказують в апеляціях обвинувачені та захисник, по справі не має.

Крім того, показання цих осіб узгоджуються як між собою, так і з другими доказами по справі протоколом огляду квартири потерпілого /а.с. 46-57 т.2/, протоколом огляду квартири обвинуваченої ОСОБА_8 , в ході якого були вилучені документи та речі потерпілого /а.с. 66-68, 72-74 т.2/, протоколами пред`явлення для впізнання, протоколами проведення слідчих експериментів, висновками судово-медичних експертиз.

З огляду на таку сукупність доказів колегія суддів вважає надуманими доводи поданих апеляцій про те, що потерпілий ОСОБА_15 обмовляє обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних стосунків.

Доказами по справі підтверджені і факти крадіжок телефонних кабелів, які вчинили обвинувачені.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 підтвердив ці епізоди крадіжок, які він вчинив з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_12 в сукупність доказів, які підтверджують вину обвинувачених та узгоджуються між собою, входять також показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та відповідні документи.

Безпідставними є і доводи апеляцій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо суперечливості, заплутаності та неправдивості показань свідка ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_12 оскільки їх покази є логічно послідовними, повними та достовірними.

Критично колегія суддів відноситься до апеляцій обвинувачених в тій частині, де вони на свій лад тлумачать способи доказування їх вини, вказуючи на відсутність певних експертиз, а також на ту обставину, що саме їх покази щодо невинуватості суд повинен був взяти за основу.

Покарання, призначене обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Таким чином, підстави для задоволення апеляцій обвинувачених та захисника відсутні, оскільки вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області