Дата документу 08.06.2015

Справа № 334/4408/15-к
Провадження № 1-кп/334/398/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2015р. Ленінського райсуду м.Запоріжжя у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

за участю прокурора - ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Запоріжжі, українця, не одруженого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, вважається не судимим,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15-185 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.02.2015р., о 15год., обвинувачений ОСОБА_4 та засуджений за даним кримінальним провадженням ОСОБА_5 , відносно якого винесений вирок Ленінським райсудом м.Запоріжжя від 21.05.2015р., за попередньою змовою між собою, маючи намір на повторне таємне викрадення чужого майна, через не замкнуту хвіртку, проникли на подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 , де із сараю обвинувачені викрали: металеву тачку 50гр. та електричний двигун 350гр., а всього, намагаючись спричинити потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 400гр. Однак, вони не довели свій злочинний намір до кінця, т.я. були затримані недалеко від будинку співробітниками міліції, яким повідомили про крадіжку сусіди потерпілого.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому звинуваченні повністю визнав, підтвердивши вищевикладені обставини, він розкаюється у скоєному та просить суд строго його не карати.

Оскільки обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів, відносно обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст.15 ч.2- ст.185 ч.3 КК України, як закінчений замах на умисне таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у сховище, скоєне повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує його особу, визнання скоєного злочину та щире каяття, сприяння розслідуванню злочину, в силу ст.89 КК України, він вважається не судимим, однак, він скоїв злочин, який відноситься до тяжких, але, суд враховує і те, що матеріальна шкода по справі незначна та повністю відшкодована, тяжких наслідків по справі не настало, потерпілий просить суд про призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду, тому, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.368-371, 373-374,376 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_4 за ч.2 ст.15-ст.185 ч.3 КК України та призначити покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши йому випробувальний термін строком на 1 рік, зобов`язавши його: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід засудженому, до набирання вироку законної сили, залишити домашній арешт.

На вирок суду протягом 30 днів може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області.

СУДДЯ: