№ 1-кп/760/210/2015 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого- судді: ОСОБА_1
при секретарях: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю прокурорів : ОСОБА_6
ОСОБА_7
ОСОБА_8
ОСОБА_9
потерпілого : ОСОБА_10
захисника : ОСОБА_11
обвинуваченого : ОСОБА_5
22.03.2012 року, приблизно о 23.00 годині, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з невстановленою слідством особою, проходячи по пров. Садовому, 2 в с. Жуляни м. Києва, помітивши раніше невідомого ОСОБА_10 , який проходив по вище вказаному провулку, вступив в злочинну змову з невстановленою слідством особою, спрямовану на заволодіння майном потерпілого шляхом розбійного нападу на потерпілого.
Реалізуючі свій злочинний намір, що направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, обвинувачений ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено з невстановленою слідством особою, підійшов до ОСОБА_10 , в якого в руках була сумка, і, застосовуючи до нього насильство, яке є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, наніс йому декілька ударів рукою в обличчя, від яких ОСОБА_10 не стримався на ногах та впав на асфальтне покриття.
Обвинувачений ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спільно із невстановленою слідством особою, подавляючи волю потерпілого ОСОБА_10 , який знаходився на асфальтному покритті, до опору, стали наносити останньому удари ногами в різні частини тіла, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, забійних ран слизової верхньої губи зліва, скроневих ділянок зліва та справа, саден голови, які згідно до висновку судово-медичної експертизи № 808/Е від 21.05.2012 року віднесені до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Продовжуючи свої злочинні дії невстановлена слідством особа, згідно відведеної їй ролі, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_10 направила в його бік предмет схожий на пістолет, вимагаючи передачі майна, що належало потерпілому.
Обвинувачений ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа, подолавши волю потерпілого ОСОБА_10 до опору, оглянули сумку останнього та заволоділи гаманцем, вартістю 150 гривень, в якому знаходились гроші в сумі 50 гривень, пропуском в комп`ютерний клуб «шок», вартістю 10 гривень, мобільним телефоном марки «Nоkіа-6120» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1300 гривень, в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Лайф», вартістю 25 гривень, на рахунку якої було 27 гривень, мобільним телефоном «Nоkіа», вартістю 250 гривень, в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Лайф», вартістю 25 гривень, на рахунку якої було 15 гривень, мобільним телефоном «Sаmsиng GТ-Е1080W» ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 200 гривень, в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої було 20 гривень та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 2097 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не визнав себе винним у заволодінні спільно з невстановленою слідством особою чужим майном шляхом розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 22.03.2012 року, приблизно о 23.00 годині, біля будинку № 2 по пров. Садовому в с. Жуляни м. Києва та відмовився надати пояснення.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнав себе винним у заволодінні чужим майном шляхом розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 при обставинах, що викладені у фабулі даного вироку, його вина підтверджується доказами, які були досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 22.03.2012 року, приблизно о 23.00 годин він повертався додому по АДРЕСА_3 . Пам`ятає, що у нього були три мобільних телефони: «Nоkіа -6120», вартістю 1300 гривень, в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора «Лайф», вартістю приблизно 25 гривень, чи були гроші на рахунку, він не пам`ятає; «Nоkіа» , вартістю приблизно 200-250 гривень, в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора «Лайф », вартістю приблизно 25 гривень, на рахунку якої було приблизно 20 гривень; «Sаmsиng GТ-Е1080W», вартістю 200 гривень, в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, не пам`ятає чи були на рахунку гроші; сумка, гаманець, в якому були гроші п`ятдесят гривень, пропуск в комп`ютерний клуб, вартість не пам`ятає і більше не пам`ятає.
Коли він проходив по АДРЕСА_4 , то на нього був вчинений розбійний напад, в ході якого його побили та заволоділи його майном. Серед нападаючих був ОСОБА_5 .. Його били двоє руками та ногами. На нього напали ззаду і він не бачив, хто наніс удар в голову. Далі нападаючи його повалили на землю і наносили удари ногами по голові. Потім його підняли та відвели до стовпа, де вдарили головою об стовп. Тримав його ОСОБА_5 , а з боку стояв інший невідомий. Після цього, ОСОБА_5 та невідомий пройшли з ним трохи, а потім, поваливши його на землю, почали бити ногами в різні частини тіла та голову. Інший невідомий йому погрожував предметом схожим на пістолет.
Вдома, він виявив, що в нього зникли речі. Мама викликала міліцію та швидку допомогу. Швидка допомога не приїхала, а приїхала міліція, яка повторно викликала швидку допомогу, яка відвезла його в лікарню, де йому зашили голову. В лікарні він пробув вісім днів, а потім ще близько двадцяти днів він лікувався вдома. У нього були ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми голови, численні гематоми.
Матеріальна шкода йому завдана більше 2000 грн., яка часткова відшкодувана шляхом повернення викраденого.
Свідок ОСОБА_12 , мати потерпілого ОСОБА_10 , в судовому засіданні пояснила, що 22.03.2012 року вона знаходилася вдома та чекала на сина з роботи. Вона почула якийсь шум і підійшла до дверей. Вона відкрила двері і побачила, що син був весь синій, очі закриті, запухлі, волосся все злиплося від крові та бруду, пальто було все в крові та у бруді, руки всі збиті.
Вона зняла з нього пальто, одяг та поклала на диван і зателефонувала до міліції та до швидкої медичної допомоги. Першими приїхав наряд міліції, а вже потім приїхала швидка медична допомога.
Син працівникам міліції розказав, що його пограбували і сильно побили, забрали телефони «Nоkіа», «Sаmsиng» та ще якийсь, робочий, паспорт, гаманець, 50 гривень, які були в гаманці, в сумці залишалися, ключі, флеш карта. Сказав, що нападників було двоє, які його били.
Коли приїхала швидка, то вона забрала сина у лікарню, це було приблизно о 00:30 год. 23.03.2012 року. В лікарні зробили п`ять рентгенів: голови, грудної клітини, рук, спини, всього. Потім взяли аналізи і повезли зашивати голову, а потім повезли робити томографію голови.
Коли син знаходився у лікарні, то до нього приїздили працівники міліції, писали протоколи, опитували сина. В лікарні син знаходився вісім днів, а потім ще 30 днів син був під спостереженням місцевого невропатолога.
Номер телефону сина вона на пам`ять не пам`ятає, він був записаний в телефоні, пам`ятає останні цифри 131. У сина був оператор « Лайф », а в неї «МТС». Номер оператора « Київстар » вона не пам`ятає. Два телефони повернуто, в тому числі той, що був подарований сину, а один не повернуто.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_5 був ним затриманий у зв`язку з розбоєм, але обставини не пам`ятає, т.я. пройшов час.
Свідок ОСОБА_14 , лікар, в судовому засіданні пояснив, що у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс мозку, забійні рани голови, закрита травма грудей, забій грудної клітини, закрита травма живота, забій передньої черевної стінки, забій нирок. Це все було встановлено за допомогою аналізів, обстеження комп`ютерної томографії, рентгенографії.
В медичній документації зазначено що ОСОБА_10 зашивали забійні рани голови, а також робили комп`ютерну томографію на предмет забою головного мозку, рентген обстеження, УЗД черевної порожнини нирок, бралися аналізи. Діагноз встановлюється після того, коли маються результати аналізів, з об`єктивних методів обстеження.
Щодо того, що в медичній картці стаціонарного хворого № 403 зазначено 22.03.2012 року, то свідок пояснив, що час в медичну картку проставляє медсестра покою. Час в медичній картці зазначено 00:55, це просто описка, оскільки медсестра покою працювала 22.03.2012 року і коли дуже багато швидких, могла помилитися в часі. Щодо розбіжностей у даті, то це систематична описка. Приблизна дата, тоді коли оформлюється історія хвороби, це 23.03.2012 року 00:55 годин. Довідку № 14 з КМКЛ № 17 від 14.01.2013 року, він не писав, скоріше, вона була видана з історії хвороби, тобто також автоматична помилка. Тілесні ушкодження які зазначені в історії хвороби ОСОБА_10 , мали місце 22.03.2012 року, а в лікарню він був доставлений о 00:55 годин 23.03.2012 року.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що в березні 2012 року він працював на станції швидкої медичної допомоги виїзним фельдшером. Коли поступає виклик заповнюється виїзна карта. Розпорядження на виїзд дає диспетчер. Виклик реєструється по телефону, а потім через центральну диспетчерську виклик передається по району. Виклик реєструється по номерам. Медичну картку хворого заповнює бригада швидкої медичної допомоги.
Виїзну карту, що знаходиться в медичній картці стаціонарного хворого № 403, він не заповняв і не знає хто її заповнював. Слідчий привозив супровідний лист і в ньому стоїть дата прийняття виклику - 22.03.2012 року 23:41 годин, а фактично приїхали скоріше за все вже 23.03.2012 року. 22.03.2012 року о 23:41 годині поступив виклик, а 23.03.2012 року виїжджали. Виклик могли фактично передати через хвилин десять, якщо було багато викликів. Ще хвилин десять потрібно було їхати, тому приїхали вже 23.03.2012 року.
Свідок ОСОБА_16 пояснила в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_5 є її старшим сином. 26.03.2012 року, в період з 19:00-21:00 годин додому прийшли працівники міліції, але сина не було вдома. Він прийшов додому коли вона йому зателефонувала. Коли син прийшов додому, то співробітники міліції запитали його чи брав він телефони і де вони. Син відповів, що брав та дістав з кишені два телефони і віддав працівникам міліції. Працівники міліції запитали сина, де він їх взяв, на що він промовчав, а лише сказав: «поїхали». Ніякого тиску в її присутності на сина працівники міліції не вчиняли. Працівники міліції забрали сина і телефони з собою.
Коли вона була на побаченні у сина, то запитувала в нього, що сталося, на що він відповів, що він гуляв з хлопцями і так вийшло, при цьому нічого не розказував. Про те, що на нього чинився тиск з боку співробітників міліції, син нічого не казав.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він був присутнім як понятий, коли у обвинуваченого ОСОБА_5 були вилучені мобільні телефони і в протоколі огляду місця події від 26.03.2012 року є його підпис під номером 1.
Свідок ОСОБА_18 , слідчий, в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_10 він знає, оскільки в його провадженні знаходилося вказане кримінальне провадження.
У ОСОБА_5 вилучалися два мобільних телефони і по ІМЕІ вони належали ОСОБА_10 , які останньому були повернуті, і якими обвинувачений заволодів в ході розбійного нападу при обставинах, на які посилався під час проведення відтворення обстановки та обставин події за його участю, де він приймав участь добровільно.
Явкою з повинною від 26.03.2012 року, з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 власноручно зазначав, що 22.03.2012 року, близько 23 год., перебуваючи по провулку Садовому, 2 в с. Жуляни м. Києва, у невідомого йому чоловіка забрав два мобільних телефони «Nоkіа-6120» та «Sаmsиng GТ-Е1080W»(а.п. 48 т. 2).
Протоколом огляду місця події від 23.03.2012 року, відповідно до якого було оглянуто місце події, а саме ділянка місцевості по провулку Садовому, 2 в с. Жуляни м. Києва, де обвинувачений ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа 22.03.2012 року, приблизно о 23.00 годині, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_10 шляхом розбійного нападу при обставинах, що викладені у фабулі вироку (а.п. 38-41 т. 2).
Протоколом огляду місця події від 26.03.2012 року, згідно до якого у обвинуваченого ОСОБА_5 з правої внутрішньої кишені куртки, в яку він був одягнений, було виявлено та вилучено мобільний телефон «Nоkіа-6120» ІМЕІ: НОМЕР_1 та мобільний телефон «Sаmsиng GТ-Е1080W» ІМЕІ: НОМЕР_2 , що належали потерпілому ОСОБА_10 і якими обвинувачений ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа 22.03.2012 року, приблизно о 23.00 годині заволоділи шляхом розбійного нападу.
Під час вилучення у обвинуваченого ОСОБА_5 вище вказаних мобільних телефонів, останній пояснював, що ці мобільні телефони він відкрито викрав 22.03.2012 року, приблизно о 23:40 год. в с. Жуляни в м. Києві у раніше йому невідомого чоловіка (а.п. 42-44 т. 2).
Протоколом огляду предметів від 03.04.2012 року, згідно до якого були оглянуті мобільний телефон «Nоkіа-6120» ІМЕІ: НОМЕР_1 та мобільний телефон «Sаmsиng GТ-Е1080W» ІМЕІ: НОМЕР_2 , що належали потерпілому ОСОБА_10 і якими обвинувачений ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа 22.03.2012 року, приблизно о 23.00 годині заволоділи шляхом розбійного нападу і які були оглянуті протоколом огляду предметів від 03.04.2012 року і згідно постанови від 03.04.2012 року були визнані речовими доказами (а.п. 45-46 т. 2).
Висновком судово-медичної експертизи №808/Е від 21.05.2012 року, згідно якої у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забійних ран слизової верхньої губи зліва, скроневих ділянок зліва та справа, саден голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (а.п. 50-54 т. 2).
Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 28.03.2012 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_5 добровільно показував та розповідав про обставини здійснення ним та невстановленою слідством особою розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого заволоділи майном останнього(а.п. 57-63 т. 2).
Оцінивши вище приведені докази у їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними.
Відповідно до роздруківок телефонних дзвінків відсутня інформація про здійснення телефонних дзвінків з мобільних телефонів марки «Nоkіа-6120» ІМЕІ: НОМЕР_1 та «Sаmsиng GТ-Е1080W» ІМЕІ: НОМЕР_2 22.03.2012 року (а.п. 103-118, 116-137 т. 2, а.п. 129-180 т. 3), але суд вважає, що це не може свідчити про те, що дані мобільні телефони не належали потерпілому ОСОБА_10 і ними не заволоділи ОСОБА_5 разом з невстановленою особою 22.03.2012 року в ході розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 при обставинах, що викладені у вироку.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що на нього працівники міліції чинили тиск при дачі показів і при написанні явки з повинною, суд вважає безпідставними та до уваги не приймає, т.я. свідок ОСОБА_18 , слідчий, в судовому засіданні пояснив, що під час проведення досудового слідства по даному кримінальному провадженню фізичного чи морального тиску до обвинуваченого ОСОБА_5 ним не застосовувалися і останній йому не скаржився на дії працівників міліції. ОСОБА_5 на досудовому слідстві добровільно давав пояснення, які були внесені до протоколів його допиту з його слів. ОСОБА_5 з протоколами допитів знайомився і якщо він висловлював свої зауваження, то вони внесені до протоколів. При проведенні відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_5 добровільно, без будь якого впливу, в присутності двох понятих показав і розказав про обставини заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 в ході розбійного нападу.
Також, звертає на себе увагу та обставина, що обвинувачений ОСОБА_5 при допиті свідка ОСОБА_13 , який 26.03.2012 року прийняв від обвинуваченого явку з повинною, не посилався на те, що явка з повинною ним, ОСОБА_5 , була написана під тиском працівників міліції.
Як вбачається з явки з повинною від 26.03.2012 року обвинувачений ОСОБА_5 власноручно її писав, викладаючи обставини заволодіння мобільними телефонами потерпілого ОСОБА_10 , при цьому зазначав, що явка з повинною ним написана без фізичного та психологічного на нього впливу (а.п. 48 т. 2).
Отже, судом не встановлено, що під час дослідчої перевірки та досудового слідства до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовувався будь-який тиск з боку працівників міліції, а також було порушено його право на захист.
Таким чином, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним в тому, що він своїми умисними діями вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства (розбій), за попередньою змовою групою осіб, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 187 КК україни.
Прокурором в ході судового розгляду кримінального провадження на підтвердження обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, було надано як доказ протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 27.03.2012 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 у присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 по фотознімкам впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 22.03.2012 року, приблизно о 23.10 годин по провулку Садовому, 2 в с. Жуляни м. Києва спільно з невстановленою слідством особою здійснила розбійний напад на потерпілого та заволоділо його майном (а.п. 49 т. 2).
З пояснень свідка ОСОБА_18 , слідчого, в судовому засіданні вбачається, що він за участю потерпілого ОСОБА_10 у присутності понятих проводив впізнання по фотографіях і потерпілий впізнав обвинуваченого.
Але пояснення ОСОБА_18 спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які в даному протоколі зазначені як поняті, і які в судовому засіданні стверджували, що вони не були присутніми при проведені вказаної слідчої дії, а саме: як поняті при пред`явленні потерпілому ОСОБА_10 фотознімків для впізнання і впізнання останнім обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Так, свідок ОСОБА_19 стверджував, що в протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання від 27.03.2012 року зазначена його адреса, але його підпису в цьому протоколі не має.
Свідок ОСОБА_20 пояснив, що 27.03.2012 року на впізнанні потерпілим по фотознімкам він не був присутній, хоча в протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання від 27.03.2012 року записано його прізвище, ім`я та по-батькові і підпис також його. Вказаний протокол він підписав на прохання слідчого ОСОБА_18 , в провадженні якого знаходилась кримінальна справа відносно нього, свідка.
Отже, суд вважає, що впізнання потерпілим ОСОБА_10 27.03.2012 року по фотознімкам осіб, які 22.03.2012 року, приблизно о 23.10 годин по АДРЕСА_4 заволоділи його майном в ході розбійного нападу, і серед яких він впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 , було проведено в порушення вимог ст. 223 КПК України, оскільки дана слідча дія була проведена у відсутності понятих, в т.ч. ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , а тому протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 27.03.2012 року суд визнає недопустимим доказом і він не може бути використаний при ухвалені вироку, т.я. він отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_5 ..
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу: раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, стан його здоров`я (перфоративна виразка шлунку) (а.п. 66-70, т. 2; а.п. 49 т.3).
Обставин, що помяк`шують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не виявлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його відношення до скоєного, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, суд приходить до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі і таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Керуючись ст. 8, 62 Коституції України, ст. 3 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю, відраховуючи строк відбуття покарання з моменту його затримання, зарахувавши в строк відбування покарання знаходження під вартою з 27.03.2012 року по 05.08.2014 року.
Запобіжний захід до набрання вироком чинності обвинуваченому ОСОБА_5 обрати у вигляді особистого зобов`язання з покладеними на нього судом обов`язками: прибувати за кожною вимогою до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора та суду, повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази: мобільний телефон «Nоkіа-6120» ІМЕІ: НОМЕР_1 та мобільний телефон «Sаmsиng GТ-Е1080W» ІМЕІ: НОМЕР_2 , залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому та прокурору.

С У Д Д Я: