Провадження № 11-кп/792/619/14
Справа № 675/2064/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2 < П >?.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.11.2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:
секретаря с/з ОСОБА_6 ,
оператора відеоконференцзв`язку ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9 ,
представника Шепетівськї ВК №98 ОСОБА_10 ,
розглянувши в режимі відеоконференції, з приміщення Шепетівськї ВК №98, у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Ізяславського районного суду від 11 серпня 2014 року,-
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою у відкритті провадження за скаргою засудженого ОСОБА_9 про визнання незаконним та скасування заходу стягнення у виді накладення на нього догани, відмовлено.

Своє рішення суддя мотивував тим, що ст.537 КПК України установлений вичерпний перелік питань, які може вирішувати суд під час виконання вироків і питання про скасування дисциплінарного стягнення оскарженню не підлягає.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 , як вбачається з її змісту та доповнень до неї, просить ухвалу судді скасувати і задовольнити його скаргу про скасування накладеного на нього дисциплінарного стягнення.

Вважає, що суддя безпідставно відмовив йому у відкритті провадження, чим порушив його конституційні права на захист. На думку апелянта суд не вправі був йому відмовити в розгляді його скарги, оскільки кожному громадянину гарантується право на захист своїх прав в суді.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора про необхідність скасування ухвали і повернення матеріалів на новий судовий розгляд, вивчивши відповідні матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Ст. 537 КПК України дано вичерпний перелік питань, що вирішуються судом під час виконання вироків, які, здебільшого, стосуються початку відбування покарання, зміни його порядку і умов, закінчення, інші питання про будь - які сумніви і протиріччя, що можуть виникнути.
Зазначеною нормою керувався суд відмовивши у відкритті провадження за скаргою засудженого ОСОБА_9 .
Проте, колегія суддів вважає, що суд дійшов передчасного висновку про необхідність відмови у відкритті провадження і не в достатній мірі вивчив, як саму скаргу так і законодавство, що регулює вирішення поставлених у ній питань.
Так, із змісту скарги вбачається, що засуджений посилається на положення ст.ст. 3, 8, 55 Конституції України. Особу, яка наклала на нього дисциплінарне стягнення вважає і найменував відповідачем.
У відповідності до висновків Конституційного Суду України, що міститься у рішенні №19-рп/2011 від 14.12.2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_11 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення ч.2 ст.55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.
Так, право на оскарження заходів стягнення накладених на осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, передбачене ч.13 ст.134 Кримінально виконавчого кодексу України. При цьому, відповідно до ч.15 вказаної статті адміністрація колонії надає засудженому можливість у встановленому порядку повідомити про це близьких родичів, адвоката, або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Таким чином, право на оскарження засудженим накладеного адміністрацією виправної установи стягнення, у тому числі до суду, гарантується державою.
Проте, суд по суті обмежив дане право засудженого.
При цьому не уточнив конкретні вимоги скаржника і чому він посилається на ЦПК України, а не на відповідний закон.
Окрім того, судом не враховано те, що порядок оформлення і накладення стягнень на осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі установлений кримінально - виконавчим кодексом, а порядок оскарження передбачено Законом України «Про прокуратуру».
Судом не перевірено також чи не звертався засуджений з оскарженням цього ж стягнення раніше і в інші компетентні державні органи, до посадових осіб кримінально виконавчої системи (ДПС України).
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що обставини справи судом встановлені неповно, судовий розгляд по суті не відбувся.
Відтак порушено право засудженого на захист, а ухвала не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
В зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що ухвала не може залишатися чинною, підлягає до скасування, а матеріали поверненню на новий судовий розгляд до того ж суду у тому ж складі зі стадії прийняття заяви.
Керуючись ст. ст. 407 ч.3, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 задоволити частково.

Ухвалу Ізяславського районного суду від 11 серпня 2014 року про відмову у відкритті провадження за скаргою засудженого ОСОБА_9 про скасування дисциплінарного стягнення у вигляді накладення на нього догани скасувати і матеріали повернути на новий судовий розгляд в тому ж складі зі стадії прийняття заяви.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_3