У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого Селівона
О.Ф.,

суддів Пивовара
В.Ф., Кузьменко О.Т.

за участю прокурора Саленка І.В.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 11 жовтня 2007 року кримінальну справу за касаційним
поданням заступника Генерального прокурора України на вирок Брянківського
міського суду Луганської області від 29 травня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Ленінського Лебединського району Сумської області, раніше не
судимого,

визнано винним у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 366 КК України, і
призначено йому покарання:

- за ч. 1
ст. 368 КК України - 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати
посади, пов′язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком
на 2 роки;

- за ч. 1 ст. 366
КК України - 1 рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов′язані
з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1
остаточно призначено 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати
посади, пов′язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком
на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування
призначеного йому основного та додаткового покарання з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_1
обов′язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи, один раз на місяць з′являтися в
цей орган для реєстрації та повідомляти його про зміну місця проживання.

В апеляційному порядку справа не розглядалась.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено за те, що він, працюючи з 19 вересня
2000 року ІНФОРМАЦІЯ_2 та будучи службовою особою, виконуючи свої обов′язки в частині
організації роботи з підготовки водіїв транспортних засобів, у січні 2006 року
вчинив з використанням свого службового становища службове підроблення наказу
про зарахування в групу, екзаменаційного протоколу та свідоцтва про проходження
навчання, за видачу якого одержав від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по
1053 грн. 51 коп. з кожного, з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по
806 грн. 46 коп. з кожного, а всього хабара на загальну суму 3719 грн. 94 коп.

У касаційному поданні прокурор, не
оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_1,
ставить питання про скасування вироку щодо нього і направлення справи на новий
судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням статей 75, 77 КК
України, оскільки суд звільнив ОСОБА_1 від відбування як основного
так і додаткового покарання, внаслідок чого призначене йому покарання не
відповідає тяжкості вчиненого ним злочину і його особі, а також всупереч
вимогам п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України встановив періодичність його явки в органи
кримінально-виконавчої системи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційне
подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія
суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді
виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі,
а також позбавлення волі на строк не більше п′яти років, враховуючи
тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про
можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти
рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тобто, як убачається зі змісту зазначеної норми кримінального закону, на її
підставі особу може бути звільнено від відбування одного з перерахованих у ній
основних покарань. Звільнення від відбування призначеного додаткового покарання
ст. 75 КК України не передбачає.

При цьому ст. 77 КК України встановлює, що у разі звільнення від відбування
основного покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання
у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною
діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або
кваліфікаційного класу.

Проте, звільняючи ОСОБА_1 від відбування призначеного йому покарання з
випробуванням, суд всупереч вищезазначеним вимогам кримінального закону
звільнив його від відбування як основного покарання у виді обмеження волі, так
і додаткового у виді позбавлення права обіймати посади, пов′язані з
виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Крім того, покладаючи на ОСОБА_1 обов′язок періодично
з′являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, суд
установив періодичність такої явки, що не передбачено п. 4 ч. 1 ст. 76 КК
України і згідно з ч. 3 ст. 13 КВК України віднесено до компетенції
кримінально-виконавчої інспекції.

За таких обставин вирок щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а
справа направленню на новий судовий розгляд.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х
в а л и л а :

Касаційне подання заступника Генерального прокурора України задовольнити.

Вирок Брянківського міського суду Луганської області від 29 травня 2006
року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же місцевий
суд в іншому складі суду.

Судді:

Селівон О.Ф. Пивовар В.Ф. Кузьменко О.Т.

З
оригіналом згідно:

Суддя Верховного
Суду України
О.Ф. Селівон