Справа № 11 а - 2627 /2007 р. Головуючий у 1
інстанції: Дундар І.О.
367 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2007
року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду
Донецької області у складі:

головуючого:
Галатіна О.М.

суддів: Єстеніної
В.В., Артамонова О.О.

за участю:

прокурора
Красної К.О.

засудженого
ОСОБА_1

захисника
ОСОБА_9

представника
потерпілих ОСОБА_20

потерпілих
ОСОБА_2, ОСОБА_3 розглянувши у
відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку
кримінальну справу за апеляціями потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, захисника ОСОБА_9 на вирок Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 1 червня 2007
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, раніше
не судимого, проживає в
АДРЕСА_1, засуджено за ч.1 ст.
366 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати
посади, пов'язані з
організаційно-розпорядливими і адміністративно-господарськими функціями строком
на 2 роки; за ч.1 ст. 367 КК України до 1 року 6 місяців обмеження
волі з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з організаційно-розпорядливими і
адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки.

На
підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання
у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядливими і
адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки!

На
підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України звільнено покарання у зв'язку
із закінченням строку давності.

Стягнуто
з ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - по 1000 грн. кожному.

Вироком суду
ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину за таких обставин. З жовтня 2002 року
капітан міліції ОСОБА_1, працюючий
слідчим Єнакієвського MB УМВС України в Донецькій
області і являючись службовою особою, на підставі розпорядження начальника СУ в
Донецькій області МСУ МВС України №73 від 3 жовтня 2002

року був прикомандировании в СУ в
Донецькій області МСУ МВС України і включений до складу постійно діючої
слідчо-оперативної групи з попередження,
розкриття та розслідування дорожньо-транспортних пригод при СУ в
Донецькій області для огляду місця події,
що призвели до смерті потерпілих,
створеної 25 вересня 2002 року спільним наказом №436/58 начальника УМВС
України в Донецькій області і начальника СУ в Донецькій області МСУ МВС
України, був зобов'язаний в своїй роботі
керуватися чинним законодавством та відомчими актами - Положенням про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
України, затвердженим 29 липня 1991 року
за №114 ( з подальшими змінами),
Положенням про постійно діючий спеціалізований слідчий підрозділ по
розслідуванню дорожньо-транспортних подій,
затвердженим начальником УМВД України в Донецькій області 9 серпня 2002
року, Функціональними обов'язками членів
групи по організації взаємодії служб органів внутрішніх справ області в
розкритті і розслідуванні дорожньо-транспортних подій, іншими нормативними актами і
документами, що регламентують роботу
слідчого органів внутрішніх справ України.

ОСОБА_1, близько 21-30 год. 14 жовтня 2003 року отримавши від чергового Горлівського
МУ повідомлення про дорожньо-транспортну подію,
що сталася в Калінінському районі м.
Горловки, в якій загинув неповнолітній ОСОБА_3, близько 22-00 год. прибувши на місце
події, що знаходилося на ділянці
другорядної ґрунтової дороги, яка веде
від вул. Бонч - Бруєвіча до вул. Карамзіна
в Калінінському районі м. Горловки, в порушення вимог ст.
ст. 190 -192 КПК України,
Функціональних обов'язків працівника спеціалізованого підрозділу та
п.п.3.2.2, 3.2.3 Положення про постійно
діючий спеціалізований слідчий підрозділ по розслідуванню дорожньо-транспортних
подій, згідно яких з метою виявлення
слідів злочину та інших обставин, що
мають значення для справи, повинний був
розподілити обов'язки між членами оперативно-слідчої групи та контролювати їх
дії; особисто провести огляд місця події з участю понятих та фахівців і скласти
відповідний протокол про це, маючи
реальну можливість належним чином виконати свої службові обов'язки, не виконав їх внаслідок неналежного і
несумлінною ставлення: особисто місце дорожньо-транспортної події не

оглянув
та не організував його огляд, протокол
огляду місця події не склав, доручивши

проведення
цих слідчих дій працівнику ОГА1 Калінінського РВ Горлівського МУ ОСОБА_11

В.Ві, внаслідок чого останнім в протокол огляду
місця події були внесені завідомо неправдиві

відомості
про участь в огляді місця події понятих ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які на місці події

були
відсутні, не зафіксував залишені на
місці події сліди гальмування транспортного засобу,

яким
керував загиблий ОСОБА_3, не оглянув
труп останнього на місці та не зафіксував у

протоколі
огляду зовнішні тілесні пошкодження на трупі,
їх характер та локалізація.

Виявлена
ОСОБА_1 службова недбалість призвела до втрати речових доказів по справі, не зафіксованих в наведених вище
процесуальних документах, оскільки
докази були одержані з суттєвим порушенням норм кримінально-процесуального
законодавства, а також внаслідок
того, що не були зафіксовані на місці
події сліди дорожньо-транспортної пригоди,
що мали суттєве значення по справі,
була заподіяна суттєва шкода охоронюваним законом правам, інтересам та свободам громадян, а саме - потерпілим ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, державним та громадськім інтересам.

Крім
того, в порушення наведеного вище
чинного законодавства та відомчих Положень,
ОСОБА_1 на місці не оглянув транспортир засоби, що були чи могли бути причетні до ДТП: автомобілів ВАЗ
21063 державний реєстраційний НОМЕР_1 та НОМЕР_2 державний реєстраційний НОМЕР_3, проте,
зловживаючи своїм службовим становищем,
склав офіційні документи - протоколи огляду транспортних засобів, куди навмисно вніс завідомо неправдиві
відомості про час та місце проведення огляду,
участь в огляді понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9, експерта-криміналіста ОСОБА_21, які фактично участі в цьому не брали.

В апеляціях:

- потерпілі
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 просили змінити вирок суду та
збільшити кожному з них суму, що
стягнута судом на відшкодування заподіяної

моральної
шкоди до 10000 грн., посилаючись на
те, що законом розмір стягнення такої
шкоди не обмежений і точно виміряти його неможливо; крім того, матеріальний стан засудженого дозволяє таке
відшкодування моральної шкоди;№

-
захисник ОСОБА_9 в
інтересах засудженого ОСОБА_1 просив вирок суду скасувати, а провадження по справі закрити, посилаючись на те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи :
ОСОБА_1, як слідчий, самостійно визначає коло спеціалістів, які беруть участь в огляді місця події; має
право в порядку ст. 114 КПК України дати
доручення органу дізнання провести огляд місця події, що фактично і було зроблено. При цьому, Надто кін не може нести відповідальність за
внесення інспектором ДАІ ОСОБА_11 в протокол огляду місця події неправдивих
відомостей.

Висновок
суду про те, що ОСОБА_1 вніс в протокол
огляду транспортних засобів неправдиві відомості про місце, час та участь понятих, а крім того - що не проведення огляду
транспортних засобів потягло втрату речових доказів - також не відповідають
фактичним обставинам, оскільки висновки
проведених почеркознавських експертиз підтвердили підпис понятих на протоколі
огляду, понятий ОСОБА_12 підтвердив свою
участь в огляді, а понятий ОСОБА_10 -
міг забути про це через тривалий перебіг часу. Оскільки транспортні засоби
мались в наявності, то могли бути оглянуті
експертами в будь-який час. До того
ж, причетність до ДТП, при якому загинув неповнолітній ОСОБА_2, інших транспортних засобів не
встановлена, а тому, якщо і визнати той факт, що ОСОБА_1 виконував свої обов'язки слідчого
недбало, в його діях через малозначність
відсутній склад злочину.

Крім
того, захисник стверджує, що стосовно ОСОБА_1 кримінальна справа за
ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України не порушувалась, оскільки її було порушено за фактом службової
недбалості працівників Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області, в той час як ОСОБА_1 Е. - був слідчим
Єнакіївського MB УМВС України в Донецькій області.

Заслухавши
доповідача, потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали принесені ними апеляції;
засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_9,
які наполягали на задоволенні апеляції,
принесеної захисником та наголошували на не винуватості засудженого;
прокурора, якій вважав вирок суду
таким, що не підлягає скасуванню чи
зміні, а принесені на вирок апеляції -
такими, що не підлягають задоволенню;
дослідивши матеріали кримінальної справи,
колегія суддів вважає вирок суду законним та обгрунтованим, апеляції потерпілих та захисника ОСОБА_9 -
такими, що не підлягають задоволенню за
таких підстав.

Висновки
суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у вчиненні злочину за
обставин та в обсязі, встановленому в
судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку, незважаючи на не визнання тим своєї
винуватості в цьому, підтверджується
сукупністю узгоджених між собою,
стосовних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, ретельно дослідженим судом в судовому
засіданні та отримавшим у вироку ґрунтовний аналіз та оцінку.

Як
встановлено в судовому засіданні, 9
серпня 2002 року начальником УМВС України в Донецькій області затверджено
Положення про постійно діючий спеціалізований слідчий підрозділ по
розслідуванню дорожньо-транспортних пригод. Правовою базою діяльності такого
підрозділу відповідно до вступної частини Положення є чинне кримінальне та
кримінально-процесуальне законодавство,
відомчі нормативно-правові акти,
в т.ч. - наведене Положення.

(а. с. 78-83т.2)

На виконання
Положення спільним наказом № 436/58 начальника управління МВС України в
Донецькій області та начальника Слідчого управління в Донецькій області ГСУ МВС
України від 25 вересня 2002 року (з подальшими змінами від 27 грудня 2002 року)
була створена постійно діюча слідчо-оперативна група з попередження, розкриття та розслідування ДТП при СУ в
Донецькій області і створені оперативні групи з працівників УДАІ області для
виїздів для огляду місця події, що
призвели до смерті потерпілих.

(л.д.89-92, 106т.2)

П. П. 3.2.2 - 3.2.4
цього Положения та п. п.
1.6 1.8 Додатку № 4 до
наведеного вище спільного наказу
№ 436/58 від 25.09.2002 року окремо визначені функціональні обов'язки
членів слідчого-оперативної групи, при
цьому, до функцій слідчого, який входить до складу слідчо-оперативної
групи, віднесено : на місці огляду ДТП розподілення
обов'язків серед членів групи та контроль за їх виконанням; особисто провести
огляд місця події, використовуючи при
цьому криміналістичну техніку..; особиста відповідальність за якісне збирання
матеріалів дослідчої перевірки, в якій
слідчий брав участь.

(а. с. 81,
98-99т.2)

Таким чином, судом першої інстанції
однозначно встановлено, що засуджений

ОСОБА_1, який був відкомандирований
до вказаної слідчо-оперативної групи

розпорядженням начальника СУ в Донецькій області ГСУ МВС України від 5
жовтня 2002

року, при виконанні ним своїх
службових обов'язків повинний був керуватися як чинним

законодавством, так і, зокрема,
наведеними вище відомчими нормативно-правовими актами,

які є обов'язковими до виконання, як
складова частина чинної системи законодавства.

Колегія
суддів повністю погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції
і, крім того, додатково звертає увагу на те, що завдання,
структура, правовий статус та
повноваження слідчих підрозділів МВС України окремо визначені і Положенням про
органи досудового слідства в системі Міністерства внутрішніх справ України від
25 листопада 1992 року. Згідно п. 1.1 цього положення всі слідчі підрозділи
функціонують у відповідності з чинним законодавством України, нормативними актами, а також - цим положенням.

Отже, виходячи з наведеного та відповідно до вимог ст. 190 КПК України
обов'язок по виявленню слідів злочину та інших речових доказів, з'ясуванню обстановки злочину, а також інших обставин, що мають значення для справи, огляд місцевості, приміщення,
предметів та документів покладено саме на слідчого.

Згідно ст.
114 КПК України слідчий,
дійсно, вправі давати доручення
органу дізнання на проведення певних розшукових та слідчий дій, яке є обов'язковим для виконання останнім.
, відповідно до п.10.3 розд. X Положення
про органи досудового слідства в системі МВС України доручення слідчими даються
в письмовій формі.

В той же
час, як визначено ст. Л 18 КПК України, в межах міста та району слідчий зобов'язаний
особисто проводити всі слідчі дії.

Саме ця
вимога чинного процесуального законодавства знайшла свій відбиток у наведеному
вище Положенні про постійно діючий спеціалізований слідчий підрозділ та додатку
№ 4 до спільного наказу начальника УМВС України в Донецькій області та
начальника СУ ГСУ в Донецькій області: наведені відомчі нормативно-правові акти
додатково відокремили функціональні обов'язки слідчого у складі постійно
діючого слідчо-оперативного підрозділу,
серед яких огляд місця ДТП
є особистою прерогативою слідчого.

Слідчий
не може перекладати на орган дізнання виконання своїх обов'язків по
збиранню, перевірці та оцінки
доказів, прийняттю процесуальних рішень.

Одночасно, до функціональних обов'язків інспектора ДАІ у
складі .створеної слідчо -оперативної групи віднесено : забезпечення збереження
слідів ДТП на місці
події, охорона місця події та безпека
роботи членів групи; участь в огляді місця події та транспортних засобів, надання допомоги слідчому у виявлені, вилученні та упаковці слідів та речових
доказів з місця події, участь у
складанні протоколу огляду місця події - в частини правильності формулювань зі
спеціальною термінологією, у висуванні
та дослідженні версій про обставини ДТП, виконання окремих доручень слідчого. (а. с. 100 - 101 т.2)

Таким
чином, доводи апеляції захисника ОСОБА_9
про те, що розпорядження та вказівки
керівництва УМВС України в Донецькій області є внутрішньо - відомчими і не
носять характер загально обов'язкових нормативних актів та що за їх невиконання
особи, на яких розповсюджується їх
дія, несуть дисциплінарну, а не кримінальну відповідальність - не
засновані на законі і є необгрунтованими.

В той же час, висновок суду першої інстанції про те, що внаслідок невиконання засудженим ОСОБА_1
В. своїх службових обов'язків слідчого та несумлінного ставлення до виконання
цих обов'язків, була заподіяна істотна
шкода охоронюваним законом державним інтересам та інтересам окремих
громадян, відповідає фактичним
обставинам, встановленим в судовому
засіданні і викладеним судом в мотивувальній частині вироку при формулюванні
обвинувачення, визнаного судом
доведеним.

Так, відповідно до вимог ст. . 127 КПК України головна мета участі понятих в слідчих діях
полягає в тому, щоб створити необхідні
умови для найбільш об'єктивного та правильного проведення слідчих дій. Своїм
підписом в протоколі понятий посвідчує відповідність записів в протоколі
фактично проведеним діям.

Участь понятих в проведенні огляду місця події, приміщення,
предметів та речових

доказів є обов'язковою і недотримання цієї вимоги призводить до втрати
доказів по справі, як

отриманих з порушенням встановленого кримінально-процесуального
законодавства, а

невиконання наведених вимог при огляді місця призводить до втрати залишених
на місці події

слідів злочину та речових доказів,
які з перебігом часу неможливо відновити.

Засуджений
в судовому засіданні і раніше на досудовому слідстві наполягав на тому, що порушень чинного КПК України не допускав:
доручення ОСОБА_11 на проведення
огляду місця ДТП дав
правомірно, сам, тоді ж,
відповідно до ст. 190-191
КПК України оглянув транспортні засоби,
що могли бути причетні до ДТП, про що склав відповідний протокол, який підписав він та поняті, що брали участь у проведенні слідчої дії.
Вважав, що і огляд місця події ОСОБА_11
проведений відповідно до закону.

Разом з
тим, відповідно до висновків судово -
почеркознавської експертизи № 760/02 та № 4761/02 підписи від імені ОСОБА_6 в
протоколах огляду місця дорожньо-транспортної події та транспортного засобу
постраждалого від 14 жовтня 2003 року,
складених інспектором ДАІ ОСОБА_11 з участю слідчого ОСОБА_1, виконані не ОСОБА_6, а іншою особою з наслідуванням справжнього
підпису; однозначно встановити, ким -
ОСОБА_5 чи іншою особою виконано підпис від його імені в цих же протоколах
неможливо через як збіг, так і наявність
розбіжностей у виконанні досліджених підписів.

Підписи
від імені понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в протоколах огляду транспортних засобів
від 10.Х.2003 року, складених засудженим
ОСОБА_1, виконані цими особами.

(а. с. 54 58,
60 61 т.2)

Одночасно, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_8 в судовому
засіданні категорично заперечували не тільки свою участь в огляді місця події
та транспортних засобів, але навіть свою
присутність на місці ДТП
14 жовтня 2003 року.

Свідок
ОСОБА_12, на досудовому слідстві, не заперечуючи факту своєї присутності при
огляді наведеного місця події, в той же
час, констатував той факт, що через алкогольне сп'яніння надати вичерпну
інформацію з цього приводу надати не в змозі,
незважаючи на те, що протокол
огляду підписав.( а. с. 192 т. 1)

Свідок
ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив той факт, , що за вказівкою засудженого ОСОБА_1 разом з
експертом - криміналістом ОСОБА_13 оглянув місце ДТП, при якому загинув неповнолітній ОСОБА_3 та
мотоцикл останнього, склав схему ДТП та
відповідні протоколи огляду. В якості понятих в наведених протоколах вказав
знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Підписи від їх імені в протоколах виконав
власноручно. Пізніше, через декілька
днів, на подвір'ї батьків загиблого
оглянув мотоцикл постраждалого. Інші транспортні засоби на місці події не
оглядалися.

Одночасно, свідок зазначив про те, що згідно відомчих наказів, про що йому достовірно відомо, огляд місця події та складання протоколу про
це покладено на слідчого, в його, як інспектора ДАІ, обов'язки входило забезпечення охорони місця
події., безпека членів групи, надання допомоги слідчому.

Свідок ОСОБА_13
в судовому засіданні визнав те, що
оглядом місця події керував засуджений ОСОБА_1 Він брав участь в огляді як
експерт - криміналіст: зробив заміри,

фотографування
трупу, мотоциклу, слідів гальмування, слідів на грунті. Все, що було вилучене при огляді місця ДТП - передав
слідчому. Транспортні засоби : автомобілі «Жигулі» та «Москвич» оглядалися
наступного дня на подвір'ї УВС міста,
проведено їх фотографування. Дискету з фотографіями він передав
працівнику управління -ОСОБА_14. Понятих при огляді місця ДТП не бачив.

Про
те, що на місці дорожньо-транспортної
події транспортні засоби - автомобілі працівників міліції не оглядалися та не
фотографувалися засвідчили в судовому засіданні очевидці ДТП - працівник
міліції ОСОБА_15 та свідок
ОСОБА_16

На переконання колегії суддів,
обгрунтовано судом першої інстанції піддані

критичному аналізу та не взяті до уваги показання свідків - працівників
Горлівського МУ

МВС України ОСОБА_17, ОСОБА_18 та
ОСОБА_19 про участь в наведених вище слідчих діях

понятих та огляд на місці ДТП
транспортних засобів, оскільки їх
показання спростовуються

сукупністю наведених у вироку показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_11 ,

Маричева, висновками судово -
почеркознавських експертиз, визнаних
судом допустимими та

достовірними.

Виходячи
з наведеного, колегія судців визнає
неспростовним той факт, що висновки суду
першої інстанції про те, що через
проведений всупереч вимогам ст. . ст.
190 - 192 КПК України без участі понятих,
недбалий та неякісний огляд місця події ДТП, трупу
постраждалого від ДТП та
транспортних засобів, не тільки не
були зафіксовані в протоколах огляду сліди,
що були залишені на місці події внаслідок ДТП, та суттєві
для розслідування події ДТП
обставини , що в протоколи огляду
місця події та транспортних засобів були внесені завідомо неправдиві
відомості, внаслідок чого останні
втрачені як джерело доказів по справі,
оскільки отримані всупереч вимогам чинного кримінально-процесуального
законодавства, а тому є недопустимими і
не можуть бути використані по справі в якості доказів, відповідають фактичним обставинам справи і є
обгрунтованими і, навпаки, доводи апеляції захисника ОСОБА_9 в цій
частині - не засновані на матеріалах справи і не заслуговують на увагу.

Не
відповідають вимогам чинного законодавства і не можуть бути визнані
обґрунтованими доводи апеляції захисника в тій частині, що вищенаведені дії засудженого ОСОБА_1 в силу
ст. . 11 КК України є малозначними, оскільки не заподіяли будь-якої істотної
шкоди конкретній фізичній особі чи державі,
і не становлять складу злочину,
бо провадження по кримінальній справі з ДТП, при якому
загинув ОСОБА_3 закрито за відсутністю складу злочину.

Колегія
суддів зазначає: по-перше, судом
неспростовно встановлено факт умисного службового підроблення засудженим
ОСОБА_1 офіційних документів - протоколів огляду транспортних засобів та місця ДТП,
а по-друге - істотна шкода внаслідок службової
недбалості, що висловлюється у
несумлінному та неналежному виконанні службовою особою, а по даній конкретній справі - слідчим МВС
України, своїх службових обов'язків
, полягає в тому, що особа,
яка має реальну можливість діяти так,
як того вимагають інтереси служби,
виконує свої обов'язки неналежним чином: не відповідно до закону, неякісно,
несвоєчасно, поверхово, у протиріччя із встановленим порядком, через що підірвуться престиж та авторитет
органів державної влади; створюється обстановка, що ускладнює державній установі здійснення її
основних функцій; порушує охоронювані законом права та інтереси громадян
-потерпілі ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом тривалого часу не мають законної інформації
про фактичні обставини та причини загибелі свого неповнолітнього сина.

Такими, що не відповідають матеріалам кримінальної
справи, колегія суддів визнає і доводи
апеляції захисника ОСОБА_9
про те, що кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України порушено за фактом
службової недбалості працівників Горлівського МУ МВС України в Донецькій
області, в той час, як ОСОБА_1 того часу
працював слідчим Єнакіївського MB МВС України,
оскільки кримінальну справу порушено не проти конкретної особи, а за фактом службової недбалості, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. (а. с. 7 - 8 т.1 )

Виходячи
з наведеного, колегія судді дійшла
висновку про те, що винуватість
засудженого ОСОБА_1 у вчинені злочинів в обсязі та за обставин, наведених у фабулі обвинувачення, визнаного судом доведеним, сумніві не викликає; юридична оцінка скоєним
ним злочинам - дана правильно та ОСОБА_6 просили про зміну вироку суду, не погоджуючись з розміром стягнутої на їх
користь моральної шкоди, заподіяної їм
тривалим розслідуванням причин та фактичних обставин загибелі їх сина та брата
- ОСОБА_2

Разом з
тим, колегія суддів звертає увагу на
те, що розмір стягнення заподіяної
потерпілим моральної шкоди судом визначався,
виходячи з визнання засудженого ОСОБА_1 винним у службовій недбалості та
службовому підробленні, а тому колегія
суддів вважає, що заявлений потерпілими
цивільний позов про відшкодування заподіяної їм моральної шкоди внаслідок таких
дій засудженого судом розв'язано відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України і
підстав для задоволення апеляцій потерпілих не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 365 - 366 КПК України ,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції
потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
захисника ОСОБА_9 - відхилити; вирок Калінінського районного суду м. Горлівки від 1 червня 2007 року стосовно
ОСОБА_1 залишити без зміни.