ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одесси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/7551/15-к щодо:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кабул Республіки Афганістан, громадянина Республіки Афганістан, який в Україні має статус біженця, з середньою освітою, не працюючому, неодруженому, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

15.09.2014 року, приблизно о 16 годині 50 хвилині, ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.1 (а), (ґ), 2.3 (б), 2.9 (а), та 18.1 «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

Особа, яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п.2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додасться до посвідчення;

ґ) чинний договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;»,

п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;»

п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення виразилися в тому, що в зазначений день та час, в світлу пору доби, ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, яке послаблює увагу та координацію рухів, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, керуючи легковим автомобілем DAEWOO-NEXIA реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух з боку вул. Космонавтів в напрямку вул. Гайдара у лівої смузі проїжджої частини вулиці Генерала Петрова м. Одеси, поблизу будинку № 20, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеному на асфальтному покритті смугами красного та білого кольору дорожньої розмітки на якому знаходився пішохід ОСОБА_9 , не зупинив керований ним транспортний засіб, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_9 , який перетинав дорогу по пішохідному переходу з права наліво відносно руху автомобілю, скоїв на нього наїзд.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2593 від 07.10.2014, внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження: закритий крайовий перелом зовнішнього виростка великогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням відламків, забійна рана лобної області, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого. При цьому судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини, показання обвинуваченого суд визнає достовірними.

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 286 ч. 1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , який визнаний цивільним позивачем, заявлений цивільний позов, за яким він просить стягнути з ОСОБА_8 на його користь 10000 гривень у якості компенсації матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_8 суму позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1,2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.

В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_9 доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 суму в розмірі 10 000 гривень.

Прокурором заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування коштів, витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_9 , постраждалого від злочинних дій, на користь КУ «Міська клінічна лікарня №11 м. Одеси» на суму 2871 гривень 70 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_8 суму позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю.

Згідно із вимогами ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у спричиненні майнової шкоди КУ «Міська клінічна лікарня №11 м. Одеси» доведена вищенаведеними доказами у їх сукупності.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги прокурора в інтересах КУ «Міська клінічна лікарня №11 м. Одеси» по відшкодуванню завданої шкоди задовольнити повністю та стягнути з обвинуваченого на користь КУ «Міська клінічна лікарня №11 м. Одеси» грошову суму в розмірі 2871 гривень 70 копійок.

Визначаючи питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, суд керується положеннями ст. 124 КПК України, згідно яких у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого в скоєні злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 суд визнає скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, суд приймає до уваги що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується вперше, враховує наявнісь на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за можливе застосувати до нього дію ст.ст. 75, 76 КК України. При цьому, суд вважає недоцільним призначати ОСОБА_8 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке право, у встановленому законом порядку обвинуваченому не надавалось.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно з ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органі кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в органі кримінально-виконавчої інспекції.

Контроль над поведінкою ОСОБА_7 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання обвинуваченого.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 суму в розмірі 10 000 гривень.

Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах КУ «Міська клінічна лікарня №11» задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_10 на користь КУ «Міська клінічна лікарня №11» грошову суму у розмірі 2871 гривень 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 1205 гривні 40 копійок.
Речовий доказ: автомобіль DAEWOO-NEXIA реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , повернути власнику.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_12