ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-2101ск15
ПОСТАНОВА

05 травня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_3, розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 березня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 388 КПК України 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст. 350, ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК України 1960 року касаційна скарга повинна містити вказівку на те, в чому полягає незаконність судового рішення та доводи на її обґрунтування.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції може бути лише: істотне порушення кримінально-процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону; невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Відповідно до ч. 2 вказаної норми кримінально-процесуального закону при вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується ст. ст. 370-372 КПК України 1960 року.

Окрім того, у касаційній скарзі засуджений, зазначаючи про неправильне застосування кримінального закону, не наводить належних доводів та чітких аргументів на підтвердження цього. Зокрема, обґрунтовуючи свої касаційні вимоги, засуджений надає свій аналіз доказам, наявним у справі, та стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту та однобічність судового слідства, що в силу вимог ст. 398 КПК України 1960 року не є підставою для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції.

Окрім того, на порушення п. 5 ч. 2 ст. 350 КПК України 1960 року, прохання касаційної скарги ОСОБА_2 зазначене без урахування вимог ст. 396 КПК України 1960 року, що визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Положеннями указаної норми кримінально-процесуального закону не передбачено можливості одночасного скасування ухвали суду апеляційної інстанції та зміни вироку суду першої інстанції.

За таких обставин скарга ОСОБА_2 не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

У зв'язку з цим, справу може бути витребувано для її перевірки в касаційному порядку при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених вище недоліків, якщо вона надійде у межах строку, визначеного ч. 2 ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії даної постанови.

Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України,

постановив:

відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо нього для перевірки у касаційному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3