Справа № 517/637/15-к
Провадження № 1-кп/517/70/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Фрунзівка кримінальне провадження, внесене 02.07.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Онилове Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 в ніч з 01.07.2014 року на 02.07.2014 року, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом зняття металевого гачка вхідних дверей, проник до сараю потерпілого ОСОБА_5 , який розташований на території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викотив мотоблок марки «FORTE HSD1G-105G» та заховав його за межами смт. Фрунзівка. Через декілька днів ОСОБА_4 продав даний мотоблок ОСОБА_6 , мешканцю с. Перехрестове Фрунзівського району Одеської області, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 6500 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що він проживає в смт. Фрунзівка Одеської області та неподалік від нього проживає ОСОБА_5 . В ніч з 01 на 02.07.2014 року маючи намір на таємне викрадення чужого майна пішов до території домоволодіння ОСОБА_5 , підійшовши до сараю, відчинивши гачок проник в середину, звідки викотив мотоблок та в подальшому покотив через двір до старого саду, де його заховав та через декілька днів продав своєму знайомому ОСОБА_7 . На даний час мотоблок повернутий ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що приблизно в травні 2014 року він купив мотоблок марки «FORTE», який зберігав в сараї на території домогосподарства. 02.07.2014 року біля 06 год. вийшовши на вулицю помітив, що відчинені двері сараю, зайшовши в середину побачив відсутність мотоблоку. Всі інші речі були на місці, в тому числі і мопед. На даний час мотоблок йому повернуто, претензій до обвинуваченого він не має. Просить призначити ОСОБА_4 не суворе покарання.

З документів, що надані прокурором на обґрунтування обвинувачення вбачається, що 02.07.2015 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою про прийняття і реєстрацію заяви.
Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомої особи, яка в ніч з 01.07. 2014 року на 02.07.2014 року здійснила крадіжку мотоблоку.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 02.07.2014 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно з постановою від 15.05.2015 року бензиновий мотоблок «FORTE HSD1G-105G» визнано речовим доказом.

З постанови про повернення речових доказів їх володільцю від 15.05.2015 року вбачається, що бензиновий мотоблок «FORTE HSD1G-105G» передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , що також підтверджується розпискою потерпілого від 15.05.2015 року.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження іншихдоказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз показань обвинуваченого, досліджених доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки чужого майна є доведеною. Так, суд приймає до уваги як належний, допустимий та достатній доказ вини обвинуваченого його показання, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини злочину, а саме таємний спосіб викрадення, умисні дії ОСОБА_4 , корисливий мотив та мету, розмір завданих збитків.
ОСОБА_4 добровільно повідомив суду всі обставини вчинення злочину, які узгоджуються з даними, що містяться в письмових доказах, якими підтверджено час та місце вчинення злочину, майно, що стало предметом злочинного посягання, розмір завданих матеріальних збитків. Вказані докази в сукупності доводять винуватість обвинуваченого, є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує його дії за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням в інше приміщення.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.При цьому суд також враховує думку потерпілого, який просить призначити обвинуваченому не суворе покарання.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра Фрунзівської ЦРЛ від 15.05.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки Фрунзівської ЦРЛ від 15.05.2015 року ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.
З характеристики від 15.05.2015 року № 2775, наданої за місцем проживання обвинуваченого вбачається, що за період проживання скарги та повідомлення до виконкому селищної ради не надходило.
З вимоги ІЦ ГУМВС України в Одеській області від 22.05.2015 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, про що свідчать його показання в судовому засіданні та визнання винуватості.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, наявність пом`якшуючих покарання обставин у виді щирого каяття та визнання винуватості, відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з застосуванням положень ст. 76 КК України.

Відповідно ст. 100 КПК України слід вирішити долю речових доказів.
Керуючись ст. 185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази у кримінальному проваджені - бензиновий мотоблок «FORTE HSD1G-105G», що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: