АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 11-кп/796/439/2015 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року у кримінальному провадженні № 0001462 відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.05.2012 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторони кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 190 КК України 1 рік позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено покарання ОСОБА_6 у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначено шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком, у виді 5 років позбавлення волі, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2012 року, остаточно визначивши ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (одного) місяця.

До набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 , визнаний винним у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчиненому повторно, у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно за наступних обставин.

13.12.2012 року, ОСОБА_6 приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні кафе «Десант», за адресою: м. Київ. вул. Заболотного, 48-а, познайомився з ОСОБА_8 , з яким розпочав вживати спиртні напої.

В подальшому, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_8 продовжити вживати спиртні напої у нього дома, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 на що останній погодився. Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , після вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_6 , направився до виходу з квартири, проте ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, відкрите заволодіння чужим майном, став тягнути його назад до кімнати, при цьому ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_8 в область ребер з лівої сторони тулуба, поєднавши свої дії з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Скориставшись станом сп`яніння ОСОБА_8 , та тим, що після нанесених ударів ОСОБА_8 знаходився на підлозі, ОСОБА_6 дістав з правої задньої кишені джинсів портмоне ОСОБА_8 та відкрито, повторно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 1200 грн. Після цього ОСОБА_6 поклав портмоне назад до кишені ОСОБА_8 та піднявши останнього з підлоги почав виводити його з квартири. Під час вказаних дій ОСОБА_8 намагався забрати з вішалки свою шкіряну куртку, вартістю 1000 гривень, однак ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, вихопив її з рук потерпілого та надів на себе, тим самим заволодівши майном ОСОБА_8 .

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2200 грн.

Крім цього, ОСОБА_6 , 24.09.2013 року, приблизно о 05 год. 00 хв., перебуваючи у помешканні наглядно знайомого ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 переконавшись, що ОСОБА_9 за його діями не спостерігає, викрав ноутбук марки «Samsung», сріблястого кольору, серійний номер № НL5Н93NВА00091, який належить останньому.

Заволодівши вказаним ноутбуком, ОСОБА_6 направився до павільйонів ринку «Володимирський», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Горького, 115. Підійшовши до раніше невідомого йому чоловіка, який продавав окуляри поблизу павільйонів ринку «Володимирський», ОСОБА_6 намагався продати йому ноутбук, але невідомий, особа якого в подальшому була встановлена як ОСОБА_10 , відмовив йому. Після цього ОСОБА_6 продав вищевказаний ноутбук випадковому перехожому.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 5802 гривень 30 копійок.

Крім цього, ОСОБА_6 , 13.02.2014 року, приблизно о 17 год. 50 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Ізюмінка», за адресою: м. Київ, пр-т Науки, 1, вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправнo, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , проходячи між торговими рядами вищевказаного магазину, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав до внутрішньої сторони своєї куртки та кишень товар магазину, а саме:

- шоколад «Рошен екстра чорний», вагою 200 гр. кожний, вартістю 22 грн. 25 коп. кожний, у кількості 5 штук,

- шоколад «Елеганс екстра чорний», вагою 100 гр. кожний, у кількості 8 штук, вартістю 12 грн. 30 коп. кожний,

- набір шоколаду «Рошен Оріджинс», вагою 270 гр., вартістю 85 грн. 50 коп.,

- набір шоколаду «Рошен екватор-папуа-танзанія», вагою 300 гр. кожний, вартістю 60 грн. 50 коп. кожний, у кількості 3 штук,

- набір шоколаду «Рошен оріджинс-папуа-мадагаскар-танзания», вагою 300 гр., вартістю 60 грн. 50 коп.,

- набір шоколаду «Рошен домініканка-екватор-ява» вагою 300 гр., вартістю 60 грн. 50 коп.

Після цього ОСОБА_6 вийшов за межі касової зони, при цьому товар магазину, який був у нього, до оплати не надав, та попрямував до виходу з магазину. Але ОСОБА_6 не довів свій злочинний умисел на вчинення злочину до кінця, хоча і виконав усі дії, які вважав за необхідні з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході з вказаного магазину його було зупинено працівниками ДП «Ізюмінка». Після приїзду співробітників ОВС у ОСОБА_6 було вилучено вказаний вище товар магазину, на який у нього не було товарних чеків.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 завдав ДП «Ізюмінка» матеріальну шкоду на загальну суму 597 гривень 65 копійок.

Крім цього, ОСОБА_6 , 10.04.2014 року, приблизно о 13 год. 00 хв. перебував в приміщенні кафе «Дарина» за адресою: м. Київ, пров. Задорожній, 3, корп. 3, з метою повернення паспорту громадянина України на своє ім`я, який знаходився на зберіганні у директора вищезазначеного закладу ОСОБА_11 . Перебуваючи за вказаною адресою ОСОБА_6 вирішив, незаконно, протиправно, зловживаючи довірою знайомої ОСОБА_12 , яка працює у вищезазначеному закладі поваром, заволодіти її майном, а саме мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_12 з метою здійснення дзвінку з її мобільного телефону, оскільки свого телефону у нього не було, на що остання погодилась. Поговоривши по телефону, ОСОБА_6 , з метою приховування своїх злочинних намірів, повернув його ОСОБА_12 .

Через деякий час ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, знову попросив у ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Samsung» Star II для того щоб зателефонувати, але, не маючи намірів повертати чуже майно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, заволодів даним телефоном, зник з місця їх спільного перебування. Після цього ОСОБА_6 , з метою особистого збагачення, направився до ломбарду «Оскар», за адресою: м. Києві, вул. Лятошинського, 14-Б, де заклав вказаний телефон, за грошову винагороду.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1615 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання змінити та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

При цьому посилається на те, що має ряд тяжких захворювань (гепатит С, туберкульоз, ВІЛ/СНІД), які є несумісними з перебуванням в місцях позбавлення волі, на утриманні має неповнолітню дитину, яка також має захворювання ВІЛ.

Крім того, просить звернути увагу на те, що в даний момент перебуває на лікуванні в лікарні №5 і в лікарні (туб диспансера), також перебуває на обліку в Червоному Хресті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який посилаючись на законність та обгрунтованість вироку суду першої інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчиненому повторно, у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно , за обставин, викладених у вироку, відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини справи в суді першої інстанції учасниками процесу не оспорювалися, стосовно них відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувалися, і вони в апеляційній скарзі не оскаржуються.

За встановлених судом фактичних обставин справи, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то воно призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України. Як вбачається з вироку суду, суд першої інстанції, призначаючи покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу ОСОБА_6 , який вчинив злочин під час іспитового строку, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хворіє на ряд тяжких захворювань, а саме: гепатит, ВІЛ СНІД, туберкульоз органів дихання, потребує лікування, на утриманні має малолітню дитину. З наведеного вбачається, що судом першої інстанції були враховані й ті обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі.

Крім того, місцевим судом враховано обставину, яка пом`якшує покарання винного щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З огляду на викладене та з урахуванням обставин справи, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій Законів України про кримінальну відповідальність, у вчиненні яких він визнаний винним.

Крім того, суд першої інстанції з дотриманням вимог кримінального закону призначив ОСОБА_6 покарання як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків, адже, відповідно, до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Водночас, згідно вимог ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_13 вчинив новий злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2012 року, суд першої інстанції обґрунтовано остаточне покарання за сукупністю вироків призначив більше від покарання, призначеного за новий злочин та не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Що стосується прохання апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення йому покарання не пов`язаного з реальним відбуванням покарання, то колегія суддів враховує, що абзац четвертий пункту 10 в редакції постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року « Про практику призначення судами кримінального покарання», вказує на те, що у разі вчинення особою під час іспитового строку злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
__________ _____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4