ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд
Тернопільської області суд в складі:

головуючого -
судді Сидорак Г.Б.,

за участі:

секретаря судового засідання
- Теренди А.С.,

прокурора -
Гарасимика А.О.,

захисника -
ОСОБА_1,

обвинуваченого -
ОСОБА_2,

потерпілої -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Підволочиську
Тернопільської області кримінальне
провадження №0000259 від 21.07.2013 року
відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Добромірка Збаразького району
Тернопільської області, мешканця
АДРЕСА_1, громадянина України, із вищою
освітою, який працює землевпорядником
в ПП «Геодезія і землевпорядкування»,
раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування
ОСОБА_2 обвинувачується в умисному
спричиненні ОСОБА_3 20 липня 2013 року,
близько 22:00 год., під час словесного
конфлікту біля під'їзду будинку
АДРЕСА_1 легкого тілесного ушкодження,
шляхом завдання їй удару долонею лівої
руки в ділянку правої частини обличчя.

Допитаний судом ОСОБА_2 свою вину в
інкримінованому кримінальному
правопорушенні за обставин, викладених
в обвинувальному акті й описовій
частині вироку не визнав. Показав, що
перебуває в нормальних стосунках з
потерпілою. Так, 20.07.2013 року близько 22.00
год. за місцем його проживання в
АДРЕСА_1, прийшла ОСОБА_3, яка звернулася
з проханням забрати сина ОСОБА_4 з
вулиці додому, оскільки він шумно
грається та заважає їй відпочивати. Він
запропонував ОСОБА_3 відійти від дверей
квартири до вхідних дверей у під'їзд
будинку, щоб поговорити, так як розмова
відбувалася на підвищених тонах, разом
із ними також вийшла дружина - ОСОБА_5,
пізніше підійшов син - ОСОБА_4 Біля
під'їзду потерпіла продовжувала
кричати та ображати його, між ними
виникла словесна суперечка. Під час
даної суперечки ОСОБА_3 нанесла
обвинуваченому удар долонею руки по
щоці. На що він відмахнуся лівою рукою в
сторону ОСОБА_3, таким чином зачепивши
її. Зазначив, що цей удар не був умисним,
він випадково зачепив рукою обличчя
ОСОБА_3 Надалі ОСОБА_3 направилась у
під'їзд, в якому вона проживає.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні
показала, що перебуває в нормальних
стосунках з обвинуваченим. Так, 20.07.2013
року близько 22.00 год. вона прийшла за
місцем проживання до обвинуваченого та
звернулася з проханням забрати сина
ОСОБА_4 додому, оскільки він шумно
грається на вулиці та заважає їй
відпочивати. Вони разом з
обвинуваченим та його дружиною вийшли
на вулицю біля під'їзду щоб
порозмовляти, підбіг їх син. Надалі в
потерпілої з обвинуваченим розпочався
словесний конфлікт, вона його
відштовхнула правою рукою, а
обвинувачений наніс їй удар лівою
рукою в праву сторону обличчя. Надалі
їй запаморочилася голова і вона пішла
до свого під'їзду, де зустріла ОСОБА_7.
Зі своєї квартири телефоном викликала
працівників міліції. Наступного дня в
неї з'явилися опухлості правої сторони
обличчя. 22 липня 2013 року потерпіла
звернулася в Тернопільське обласне
бюро судово-медичної експертизи, де
лікар виявив синець на чолі, який вона
не помітила.

Свідок ОСОБА_7, яка є сусідкою
потерпілої та обвинуваченого, в
судовому засіданні показала, що 20.07.2013
року близько 22.00 год. вона йшла з сараю
додому та побачила біля першого
під'їзду будинку, в якому проживає,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з цікавості
зупинилася подивитися що між ними
відбувається та побачила, що
обвинувачений наніс удар потерпілій
лівою рукою в обличчя. Щоби потерпіла
штовхала обвинуваченого не бачила,
також не помітила чи були присутні під
час конфлікту син та дружна ОСОБА_2 Крім
того, пояснила, що при допиті слідчим 17
серпня 2013 року вказувала, що не бачила
як обвинувачений наніс удар
потерпілій, оскільки їй було шкода
ОСОБА_2 та думала, що вони помиряться.

Свідок ОСОБА_5, яка є дружиною
обвинуваченого, в судовому засіданні
показала, що перебуває в нормальних
стосунках з потерпілою. Так, 20.07.2013 року
близько 22.00 год. до них додому прийшла
ОСОБА_3 та почала кричати, вони разом з
чоловіком та потерпілою вийшли на
вулицю біля під'їзду, також з ними був
син. Потерпіла почала кричати щоб вони
забрали сина та обзивати чоловіка, а
потім вдарила його правою рукою по
лівій стороні обличчя, після чого
обвинувачений відмахнувся лівою рукою
від неї, може зачепив потерпілу, удару
вона не чула і не бачила.

Свідок ОСОБА_4, який є сином
обвинуваченого, в судовому засіданні
показав, що ОСОБА_3 пішла до його
батьків жалітися на його поведінку,
батьки вийшли на вулицю, де батько з
потерпілою сварилися та остання його
вдарила рукою по щоці.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є
працівниками міліції, показали, що
виїжджали на виклик ОСОБА_3 та
оформляли матеріали справи, опитали
потерпілу та обвинуваченого. Тілесних
ушкоджень на потерпілій не бачили.

Відповідно до висновку експерта №957
від 22 липня 2013 року, в ОСОБА_3 виявлений
синець правої половини чола. Цей
синець, з огляду на вид ушкодження,
утворився від дії тупого предмету, а
його забарвлення дозволяє
стверджувати, що він виник в ОСОБА_3
приблизно за 1-2 доби до її
судово-медичної експертизи. Умов
травмування ОСОБА_3 в постанові не
описано. За ступенем тяжкості
виявлений в ОСОБА_3 синець належить до
легких тілесних ушкоджень. Крім цього,
при судово-медичній експертизі в
ОСОБА_3 виявлена незначна рухомість 3-го
правого верхнього зуба, вкритого
коронкою зі жовтого металу. За
відсутності будь-яких травматичних
змін м'яких тканин проекційно
вказаному зубу і лише за даними
експертного огляду, не можна
достовірно встановити походження його
рухомості, а відтак беззастережно
пов'язати з травмуванням ОСОБА_3 20 липня
2013 року та піддати судово-медичній
експертній оцінці при визначені виду і
ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні експерт Бартіш
В.Р. пояснив. що на ділянках обличчя, на
які вказувала потерпіла, а саме правій
виличній та привушно-жувальній, він
пошкоджень не виявив, лише виявив
синець правої половини чола. Зазначив,
що спричинення вказаного синця,
враховуючи його властивості, долонею
руки не виключається. Однак, особливих
властивостей цей синець не має,
відомостей про умови травмування
ОСОБА_3 експерту надано не було, а тому
визначити предмет, яким завдано удар не
є можливим. Синець є свідченням
прикладання травмуючої сили в ділянці
його утворення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини 1950
року, кожна людина, обвинувачена у
вчиненні кримінального злочину,
вважається невинуватою доти, доки вину
не доведено згідно з законом.

Згідно ст. 62 Конституції України особа
вважається невинуватою у вчиненні
злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду. Ніхто не зобов'язаний доводити
свою невинуватість у вчиненні злочину.

Статтею 17 КПК України передбачено, що
особа вважається невинуватою у
вчиненні кримінального правопорушення
і не може бути піддана кримінальному
покаранню, доки її вину не буде
доведено у порядку, передбаченому цим
Кодексом, і встановлено обвинувальним
вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов'язаний доводити свою
невинуватість у вчиненні
кримінального правопорушення і має
бути виправданим, якщо сторона
обвинувачення не доведе винуватість
особи поза розумним сумнівом. Усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на користь такої особи.

У кримінальному провадженні
підлягають доказуванню подія
кримінального правопорушення (час,
місце, спосіб та інші обставини
вчинення кримінального
правопорушення); винуватість
обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення, форма
вини, мотив і мета вчинення
кримінального правопорушення; вид і
розмір шкоди, завданої кримінальним
правопорушенням, а також розмір
процесуальних витрат; обставини, які
впливають на ступінь тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, характеризують особу
обвинуваченого, обтяжують чи
пом'якшують покарання, які виключають
кримінальну відповідальність або є
підставою закриття кримінального
провадження; обставини, що є підставою
для звільнення від кримінальної
відповідальності або покарання, що
передбачено ст. 91 КПК України.

Обов'язок доказування обставин,
передбачених ст. 91 цього Кодексу, за
винятком випадків, передбачених
частиною другою цієї статті,
покладається на слідчого, прокурора та,
в установлених цим Кодексом випадках, -
на потерпілого - ст. 92 КПК України.

Стороною обвинувачення не доведено
наявності самої події кримінального
правопорушення - умисного спричинення
ОСОБА_3 легкого тілесного ушкодження,
передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке
відповідно до обвинувачення мало місце
20 липня 2013 року, близько 22:00 год., під час
словесного конфлікту біля під'їзду
будинку АДРЕСА_1 шляхом завдання їй
удару долонею лівої руки в ділянку
правої частини обличчя, що спричинило
синець правої половини чола.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, які були безпосередніми
свідками спричинення обвинуваченим
тілесного ушкодження ОСОБА_3 20.07.2013 року
близько 22.00 год. біля під'їзду будинку
АДРЕСА_1 показали, що ОСОБА_2 крім
відмахування від ОСОБА_3 рукою, ніяких
інших ушкоджень їй не наносив.

Суд критично оцінює покази свідка
ОСОБА_7, оскільки такі є неоднозначними
та змінювалися свідком.

Суд надає віри поясненням ОСОБА_3 в
частині наявності на її тілі тілесних
ушкоджень та часу їх виникнення,
оскільки такі не суперечать та
підтверджуються висновком експерта
№957 від 22 липня 2013 року, на який сторона
обвинувачення покликається, як на
доказ факту вчинення кримінального
правопорушення відносно потерпілої.

Попри те, висновок експерта №957 від 22
липня 2013 року не є доказом винуватості
обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення,
оскільки за допомогою такого не можна
встановити наявність чи відсутність
дій обвинуваченого щодо потерпілої.

Представлений висновок експерта №957
від 22 липня 2013 року не стверджує
утворення синця правої половини чола
від удару долонею руки та спростовує
твердження потерпілої щодо ушкоджень в
правій виличній та привушно-жувальній
ділянках обличчя.

Суд відповідно до ст. 94 КПК України
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному й неупередженому
дослідженні всіх обставин
кримінального провадження, керуючись
законом, оцінює кожний доказ з точки
зору належності, допустимості,
достовірності, а сукупність зібраних
доказів - з точки зору достатності та
взаємозв'язку для прийняття
відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед
встановленої сили.

Отже, представлені стороною
обвинувачення докази як окремо так і
всі в сукупності, не можуть бути
покладені в безпосереднє
підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Інших доказів про те, що мала місце
подія - нанесення ОСОБА_3 ОСОБА_2
умисного тілесного ушкодження у
вигляді синця правої половини чола 20
липня 2013 року, близько 22:00 год., під час
словесного конфлікту біля під'їзду
будинку АДРЕСА_1 стороною
обвинувачення не представлено.

Згідно ст. 373 КПК України
виправдувальний вирок ухвалюється, в
тому числі, при встановленні судом
підстав для закриття кримінального
провадження, передбачених пунктами 1 та
2 частини першої статті 284 цього
Кодексу.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 29
червня 1990 року «Про виконання судами
України законодавства і постанов
Пленуму Верховного Суду України з
питань судового розгляду кримінальних
справ і постановлення вироку» судам
слід мати на увазі, виправдувальний
вирок постановляється: за відсутністю
події злочину, коли судовим розглядом
справи встановлено, що діяння, у
вчиненні якого обвинувачувався
підсудний, взагалі не мало місця або
відсутній причинний зв'язок між
діянням підсудного і шкідливими
наслідками, настанням яких
обумовлюється злочинність діяння,
зокрема, коли шкідливі наслідки
настали внаслідок дій особи, якій
заподіяно шкоду, або в результаті дії
сил природи тощо.

Відсутність події кримінального
правопорушення є підставою для
закриття кримінального провадження, а
якщо відсутність події кримінального
правопорушення виявляється під час
судового розгляду, суд зобов'язаний
ухвалити виправдувальний вирок
відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 284 КПК України,
тому по обвинуваченні за частиною 1
статті 125 КК України ОСОБА_2 слід
виправдати в зв'язку з відсутністю
події кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 284, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України
виправдати в зв'язку з відсутністю
події кримінального правопорушення.

На вирок суду може бути подана
апеляційна скарга через
Підволочиський районний суд
Тернопільської області протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя