Справа № 1-354/11
пр.№ 1/464/14/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.12.2014 Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бібрка Перемишлянського району Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_8 29.09.2009 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , увійшов в довіру до ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 та під вигаданим приводом оформлення віз для працевлаштування за кордоном отримав від ОСОБА_9 гроші в сумі 650 доларів США (що станом на 29.09.2009 року згідно з довідкою НБУ становить 5206,50 грн.), ОСОБА_5 гроші в сумі 650 доларів США (що станом на 29.09.2009 року згідно з довідкою НБУ становить 5206,50 гривень) та ОСОБА_10 гроші в сумі 850 доларів США (що станом на 29.09.2009 року згідно з довідкою НБУ становить 6808,50 гривень). В подальшому ОСОБА_8 жодних дій, спрямованих на виготовлення віз для працевлаштування за кордоном не вчинив, гроші не повернув, а розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на загальну суму 17221,50 гривень.

Крім того, ОСОБА_8 , повторно, 01.10.2009 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , увійшов в довіру до ОСОБА_11 та під вигаданим приводом оформлення віз для працевлаштування за кордоном отримав від останнього гроші в сумі 650 доларів США (що станом на 01.10.2009 року згідно з довідкою НБУ становить 5206,50 грн.). В подальшому ОСОБА_8 жодних дій, спрямованих на виготовлення візи для працевлаштування за кордоном не вчинив, гроші не повернув, а розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 5206,50 гривень.
Підсудний ОСОБА_8 свою винуватість у інкримінованих йому злочинах заперечив, дав показання, що будучи у червні 2008 року у свого брата ОСОБА_12 , який проживає у Австралії, домовився вести з ним спільний бізнес і він мав підшукувати людей, які хотіли виїжджати на роботу в ОСОБА_13 , а брат мав підшукати роботу для них. Повернувшись до Львова, він влітку 2009 року почав шукати людей, які хочуть виїхати на роботу за кордон. У подальшому до нього звернулась сім`я ОСОБА_14 і вони домовились, що він займеться оформленням документів по виїзду на роботу за кордон. Згодом він отримав від даної сім`ї 2150 доларів США. Крім того, на початку жовтня 2009 року до нього звернувся ОСОБА_11 , який прийшов разом з братом. У ОСОБА_11 він теж взяв 650 доларів США на тих самих умовах, про що теж власноручно написав розписку. З усіма він домовився, що поїде в Москву, оскільки на той час в Україні посольства Австралії не було, дізнається процедуру оформлення на роботу в ОСОБА_13 . За деякий час, в листопаді 2009 року він поїхав у Росію, а саме в Москву. Приїхавши в Москву, він оселився в м. Зеленоград, який неподалік від Москви. В той же день як приїхав, близько опівночі пішов щоб купити продукти харчування та цигарки. По дорозі до магазину його побили та пограбували. В подальшому він жив і працював в Москві, щоб заробити і повернути кошти. Наголошував, що в ОСОБА_15 їздив не оформляти візи, а дізнатися процедуру, бо гроші брав не за виготовлення віз, а за підготовку документів.
Незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_8 свою винуватість у інкримінованих йому злочинах не визнав, винуватість останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, доводиться зібраними по справі доказами, а саме:

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що у серпні 2009 року вона із оголошення дізналась, що чоловік працевлаштовує людей різних спеціальностей в Австралію. Після чого вона разом з братом ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_10 зателефонувала ОСОБА_8 та вони зустрілись в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час він проживав. При зустрічі ОСОБА_8 сказав, що він колишній юрист Львівської міської ради, а його дружина ОСОБА_16 працює в ЛДУ МВС і це розвіяло їх сумніви щодо обману. Після розмови вони погодилися на те щоб поїхати працювати в Австралію. За послуги з виготовлення віз ОСОБА_8 взяв від неї, її брата ОСОБА_9 по 650 доларів США з кожного, а з вагітної ОСОБА_10 . 650 та додатково 200 доларів США за послуги по укриттю вагітності при походженні медогляду у Москві. Крім того, по 1000 доларів США з кожного вони повинні були доплатити ОСОБА_8 вже по приїзду в Австралію. Про отримання грошей ОСОБА_8 власноручно написав зобов`язання. Під час розмови по працевлаштуванню ОСОБА_8 покликався на підтримку свого брата ОСОБА_17 , який живе у Австралії і займається цим питанням. Після того, як ОСОБА_8 поїхав у Москву, він 19.10.2009 року прислав листа, що його побито і пограбовано і що втрачені гроші йому надішле з Австралії брат. В подальшому, по Інтернету вони розшукали його брата ОСОБА_18 та поспілкувалися з ним. Останній розповів, що ОСОБА_8 аферист, що він вже йому пропонував бізнес, в якому ОСОБА_19 не був зацікавлений і з ним нічого спільного немає. Про контракти для них з ним ніхто не домовлявся. Після чого вони звернулись з заявою в міліцію (а.с.43-45).
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який дав показання аналогічні показанням ОСОБА_5 (а.с.54-55).
Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка дала показання аналогічні показанням ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , крім того доповнила, що візи мали бути річними (а.с.103-104).
Показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що в кінці вересня 2009 року від брата дізнався, що у Львові чоловік допомагає з виготовленням віз для виїзду в Австралію і попросив брата дізнатися умови. Згодом брат повідомив, що спілкувався з даним чоловіком і той обіцяє допомогти виготовити візу для виїзду в Австралію на роботу, але це буде коштувати 650 доларів США, а ще крім візи потрібно буде пройти медогляд, перекласти та завірити документи: паспорт, диплом та інші. 01.11.2009 року він приїхав з братом ОСОБА_20 у м. Львів і взяв з собою копію паспорту та диплому. Після чого вони разом пішли додому до ОСОБА_8 на АДРЕСА_1 . Під час розмови ОСОБА_8 показував свій паспорт, де була ОСОБА_21 віза і повідомляв, що окрім нього має ще декілька чоловік, яким він теж допомагає з працевлаштуванням. У подальшому ОСОБА_8 взяв у нього копії паспорту та диплому, а також гроші в сумі 650 доларів США, про що власноручно написав зобов`язання. В подальшому ОСОБА_8 повідомив, що їде в Москву для виготовлення віз. Оскільки останній не відповідав на його дзвінки та не зробив візи, зрозумівши що його обманули, він звернувся в міліцію (а.с.89-90).
Показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що він зустрічався з ОСОБА_8 на предмет виготовлення візи та працевлаштування в Австралії. В подальшому 01.10.2009 року він разом з братом ОСОБА_11 в обідній час зайшли до ОСОБА_8 додому на АДРЕСА_1 . Брат дав ОСОБА_8 гроші у сумі 650 доларів США та копії документів. Після чого ОСОБА_8 написав розписку про те, що він взяв гроші та зобов`язався протягом найкоротшого терміну виготовити візу, про що написав письмове зобов`язання. Вони обмінялись телефонами та розійшлись. Через деякий час ОСОБА_8 зателефонував до брата та повідомив, що їде в Москву і після того знати про себе не давав. Брат до нього телефонував на домашній та мобільний телефони, однак ніхто не відповідав. В подальшому брат звернувся в міліцію (а.с.105-106).
Даними протоколу впізнання осіб від 03.11.2011 року, згідно з яким ОСОБА_20 упізнав у ОСОБА_8 особу, якій його брат передав гроші на оформлення документів для виїзду на роботу в ОСОБА_13 (а.с.119-120).
Даними протоколу очної ставки між ОСОБА_8 та ОСОБА_20 , під час якої ОСОБА_20 підтвердив надані раніше показання та повідомив, що саме ОСОБА_8 взяв у його брата ОСОБА_11 650 доларів США за допомогу по виготовленню робочих віз в Австралію, однак нічого для цього не зробив (а.с.125-126).
Даними протоколу впізнання осіб по фотографії від 12.01.2009 року, згідно з яким ОСОБА_9 впізнав у ОСОБА_8 особу, якій його сім`я передавала гроші на оформлення документів по виїзду на роботу в ОСОБА_13 (а.с.92).
Даними протоколу впізнання осіб від 03.11.2011 року, згідно з яким ОСОБА_5 упізнала у ОСОБА_8 особу, якій її сім`я передавала гроші на оформлення документів по виїзду на роботу в Австралію (а.с.115-116).
Даними протоколу впізнання осіб від 03.11.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_10 упізнала у ОСОБА_8 особу, якій її сім`я передавала гроші на оформлення документів по виїзду на роботу в Австралію (а.с.117-118).
Даними протоколу очної ставки між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_5 підтвердила надані раніше показання та повідомила, що саме ОСОБА_8 взяв у неї 850 доларів США за допомогу по виготовленню робочих віз в Австралію, однак нічого для цього не зробив (а.с.121-122).

Даними протоколу очної ставки між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , під час якої ОСОБА_10 ствердила надані раніше показання та повідомила, що саме ОСОБА_8 взяв у неї 650 доларів США за допомогу по виготовленню робочих віз в Австралію, однак нічого для цього не зробив.
Оцінюючи показання підсудного ОСОБА_8 в частині заперечення ним своєї вини у вчинених злочинах, суд їх визнає їх неправдивими та направленими на ухилення від кримінальної відповідальності, способом захисту підсудного, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілих, свідків, які не мають підстав оговорювати підсудного, іншими доказами по справі.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що підсудний ОСОБА_8 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім того, підсудний ОСОБА_8 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.
Обираючи вид та міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу підсудного: раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, є особою похилого віку. Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підсудному слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, якою передбачено відповідальність за вчинені злочини.

Згідно зі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді двох років 6 місяців обмеження волі.
Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема, три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
За вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, санкцією статті визначено максимальне покарання у вигляді обмеження волі на строк до трьох років, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - позбавлення волі на строк до трьох років та згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 12 КК України такі є злочинами невеликої та середньої тяжкості відповідно.

Як встановлено п. 5 ч. 1. ст. 7-1 КПК України, провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з ч. 2 ст. 11-1 КПК України суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Таким чином, правовими підставами для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення цих строків, відсутність обставин, що порушують їх перебіг, а також згода підсудного на таке звільнення.

Виходячи з фактичних обставин, так як вони викладені в обвинувальному висновку, події злочину, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України, мали місце 29.09.2009 року та 01.10.2009 року, відтак на час судового розгляду сплинули передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний та п`ятирічний строки притягнення особи до кримінальної відповідальності з моменту вчинення злочину, перебіг строку давності не переривався та не зупинявся, що дає підстави для звільнення підсудного від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, однак, згода підсудного на таке відсутня, оскільки останній повністю заперечив свою вину у вчиненні злочинів та просив його виправдати, що перешкоджає звільненню його від відповідальності. Відтак, враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що підсудного ОСОБА_8 слід звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме коштами банківської установи, 16.11.2007 року подав у ЛОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що по вул. Матейка, 8 в м.Львові, завідомо підроблену довідку про свої доходи, про те, що він працює на посаді виконавчого директора в СПД-фізичної особи ОСОБА_22 і з травня 2007 року по жовтень 2007 року його сумарний дохід в даного СПД-ФО становить 27300 гривень, в той час як він ніде не працював, заробітної плати та доходів не отримував, а також ксерокопію трудової книжки, в якій ним було підроблено запис про те, що з 11.05.2007 року він прийнятий на посаду виконавчого директора СПД- фізичної особи ОСОБА_22 , в результаті чого 23.11.2007 року між ним та Львівською обласною дирекцією «Райффайзен банк Аваль» було укладено кредитний договір за № 014/0046/82/53837. З метою подальшої реалізації свого злочинного наміру, а саме заволодіння майном ПАТ «Райффайзен банк Аваль», ОСОБА_8 шляхом обману та зловживання довірою переконав свою дружину ОСОБА_23 стати його поручителем при отриманні даного кредиту, запевнивши останню, що грошові кошти по даному кредиту буде сплачувати самостійно а її зобов`язання в якості поручителя є формальністю, та між ЛОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_24 було укладено договір поруки за № 014/0046/82/53837, а в подальшому 06.12.2007 року між ЛОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_23 було укладено іпотечний договір за № 3572/0046/325570. Відповідно до кредитного договору № 014/0046/82/53837 від 23.11.2007 року ОСОБА_8 18.01.2008 року незаконно отримав кредит на суму 35600 доларів США, що згідно з довідкою НБУ № 13-019/5237 від 18.11.20011 року про офіційний курс гривні до долара США становить 179780 гривень, що згідно з КК України від 2001 року являється особливо великим розміром, і в подальшому своїх зобов`язань по виконанню кредитного договору, а саме повернення коштів ПАТ «Райффайзен банк Аваль», не здійснював, покинувши місце проживання за адресою реєстрації: АДРЕСА_3 , в той час як ОСОБА_23 , яка зрозумівши протиправні наміри свого чоловіка ОСОБА_8 по неповерненню коштів банківській установі, на виконання умов даного кредитного договору, поручителем по якому вона являлася, були сплачені ЛОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» грошові кошти в загальній сумі 15930,21 доларів США.
Підсудний ОСОБА_8 свою винуватість у інкримінованому йому злочині заперечив, дав показання, що весною 2007 року, працюючи у Львівській облдержадміністрації, він вирішив звільнитися із займаної посади та зайнятися бізнесом, а саме здійсненням торгівлі промисловими товарами, експортом товарів з України в Республіку Сінгапур. Про це було відомо його дружині ОСОБА_23 , з якою на той час він перебував у шлюбі. Для зайняття даним видом бізнесу йому потрібні були кошти у зв`язку із чим він вирішив звернутися в банк для того, щоб отримати кредитну позику. З цією метою він звернувся в «Райфайзен банк Аваль», що по вул. Матейка, 8 м. Львові. Оскільки йому була необхідна позика в сумі 35600 доларів США та в ході бесіди із кредитним інспектором банку йому стало відомо, що згідно із умовами кредитування фізичних осіб, для того щоб отримати дану суму грошей в позику в банк необхідно було надати наступні документи, а саме: копію паспорта громадянина України, ідентифікаційний код, довідку про доходи з місця праці за останні 6 місяців, також оскільки сума кредиту була значною, то необхідні були поручителі та заставне майно. Оскільки на той час він ніде офіційно не працював, вирішив власноручно виготовити фіктивну довідку про свої доходи для подальшої подачі її в «Райфайзен банк Аваль» з метою отримання кредиту. Йому було відомо, що його зять, а саме чоловік його дочки ОСОБА_25 - ОСОБА_22 являється суб`єктом підприємницької діяльності. Так, неодноразово перебуваючи в гостях у дочки ОСОБА_26 , яка проживає за адресою АДРЕСА_4 , в приміщені квартири на робочому столі зятя ОСОБА_22 він випадково побачив його робочі документи з юридичними та банківськими реквізитами, зокрема свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_22 , свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_22 , довідку про взяття на облік платників податків ОСОБА_22 , які непомітно взявши скопіював та в подальшому поклав на місце. Після чого, маючи в користуванні комп`ютер та принтер, він самостійно виготовив довідку про свої доходи із місця роботи у СПД-фізичної особи ОСОБА_22 , в якій вказав, що у вказаного СПД-ФО він працює на посаді виконавчого директора протягом семи місяців та сума його загального доходу за період з травня по жовтень 2007 року становить 27300 гривень. При цьому, у графах заробітної плати за кожен місяць, поцікавившись, яка приблизно орієнтовно має бути заробітна плата, він проставив вигадану заробітну плату за місяць в розмірі понад 4000 гривень. Виготовивши на комп`ютері дану довідку та перебуваючи в гостях у зятя ОСОБА_22 в приміщенні його квартири за адресою АДРЕСА_4 , маючи вільний доступ до речей, зокрема до робочих документів зятя ОСОБА_22 , які знаходилися в квартирі, він без відома зятя на виготовленій ним довідці про його доходи в графі «Приватний підприємець ОСОБА_22 » проставив підпис ОСОБА_22 із наслідуванням його підпису із його робочих документів, які проглядав, також дану довідку він завірив печаткою «Фізична особа - підприємець ОСОБА_22 », яку виявив в тумбі його робочого стола в приміщені квартири. Про це ОСОБА_22 та дружині ОСОБА_23 він не розповідав та про це їм нічого відомо не було. Дану фіктивну довідку про свої доходи він виготовив 15.11.2007 року. Після чого, маючи на руках всі вище вказані документи, у своїй трудовій книжці в графі про прийом на роботу він власноручно вписав, що з 11.05.2007 року прийнятий на посаду виконавчого директора суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_22 із вказанням його ЗКПО. Даний рукописний текст в своїй трудовій книжці він власноручно завірив підписом підприємця ОСОБА_22 із наслідуванням його підпису. Також повідомив, що оскільки для отримання кредиту необхідні були поручителі та заставне майно, то він попросив свою дружину ОСОБА_23 , щоб вона виступила його поручителем в банку, також щоб в заставу з метою забезпечення кредитного договору вона надала свою квартиру за адресою АДРЕСА_3 , власницею якої вона являлася. На його прохання дружина ОСОБА_23 погодилася. Після чого, прийшовши разом із дружиною ОСОБА_23 в «Райфайзен банк Аваль», що по АДРЕСА_5 , у вказаний банк він подав весь вище перелічений пакет документів, який був необхідний для отримання кредиту, серед якого знаходилася фіктивна довідка про його доходи та інші документи. При оформлені кредитного договору поручителем по даному договору виступала його дружина ОСОБА_23 , про що між нею та «Райфайзен банк Аваль» було укладено договір поруки. На підставі поданих документів 23.11.2007 року між ним та ЛОД «Райфайзен банк Аваль» було укладено кредитний договір про встановлення ліміту кредитування відповідно до якого він отримав кредит на суму 35600 доларів США. Також 06.12.2007 року між ЛОД «Райфайзен банк Аваль» та його дружиною ОСОБА_23 , було укладено іпотечний договір про заставу належної їй квартири АДРЕСА_6 з метою забезпечення укладеного ним договору. Отримавши в банку кошти в сумі 35600 доларів США, частину він перевів для зарахування на його особистий картковий рахунок, а частину він залишив дружині, в якій саме сумі згадати не може. Після чого в січні 2008 року він вилетів літаком із м. Бориспіль Київської області до м. Стамбул, звідки з пересадкою в Республіку Сінгапур. Прибувши в Республіку Сінгапур, а саме в м. Сінгапур він винайняв приміщення під офіс для зайняття підприємницькою діяльністю. Вид його діяльності полягав в тому, що він займався експортом рідкого мила із України в Республіку Сінгапур. В розвиток даного виду підприємницької діяльності, він вклав кошти, які попередньо отримав в позику у банку. Оскільки він не зміг реалізувати доставлений в Республіку Сінгапур, м. Сінгапур товар та витратив значну суму грошей на проживання, транспортування, розмитнення, зберігання товару, то він покинув країну та товар і повернувся в липні 2008 року в м. Львів. Приїхавши в м. Львів, в ході бесіди із дружиною ОСОБА_23 йому стало відомо, що за даний час всі зобов`язання з погашення кредиту згідно із графіком кредитного договору, а саме повернення кредитних коштів дружина ОСОБА_23 здійснювала сама. В ході бесіди із дружиною він їй повідомив, що всі взяті ним в банку кредитні кошти він витратив. Після чого він залишив місце проживання за адресою АДРЕСА_3 та поїхав на заробітки за межі України, а саме він перебував в Росії деякий час, після чого перебував на заробітках в Республіці Південна Осетія. В червні 2010 року він приїхав проживати в м. Київ, де винайняв житло та влаштувався на роботу майстром ремонтної дільниці ЖЕКу № 505 Оболонського району. На вказаній посаді він пропрацював до вересня 2010 року, після чого влаштувався на посаду головного спеціаліста управління організаційного забезпечення та організації ветеринарної справи державного комітету ветеринарної медицини України в м. Києві, де і працював по 07.11.2011 року. Уклавши кредитний договір 23.11.2007 року з ЛОД «Райфайзен банк Аваль», що по вул.Матейка, 8 в м.Львові та отримавши позику в сумі 35600 доларів США, дані гроші він витратив особисто на зайняття підприємницькою діяльністю. Будучи ознайомленим із графіком погашення заборгованості по кредитному договору, жодного погашення по даному кредитному договору він особисто не здійснював. Всі проплати по даному кредитному договору в банку здійснювала його дружина ОСОБА_23 .
Незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_8 свою винуватість у інкримінованому йому злочині не визнав, винуватість останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, доводиться зібраними по справі доказами, а саме:
показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що за адресою АДРЕСА_3 вона проживає з 1996 року, її чоловіком був ОСОБА_8 . Із ОСОБА_8 в спільному шлюбі вони прожили разом близько 5 років. З січня 2008 року вона свого чоловіка не бачила, в зв`язку з чим звернулася в суд з приводу розірвання шлюбу та в другій половині травня 2010 року згідно з рішенням Галицького районного суду м. Львова шлюб було розірвано. ОСОБА_8 постійно вчиняв психологічний тиск на неї з приводу того, щоб вона дала в заставу власну квартиру за адресою АДРЕСА_3 . Спочатку на пропозицію чоловіка ОСОБА_8 вона не погоджувалася, оскільки чоловік ніде не працював та доходів в нього для того, щоб в подальшому сплачувати кредит, не було. Навесні 2007 року чоловік почав мало не щодня підходити з проханням позичити у її знайомих гроші для нього на ведення бізнесу. На такі пропозиції вона не погоджувалась та кожна розмова про це завершувалась скандалами, під час яких він впадав в агресію, що викликало в неї острахи. Під час кожної сварки він погрожував їй фізичною розправою і ці погрози вона сприймала серйозно. Восени 2007 року чоловік у розмові із нею повідомив їй, що він був в банку, де йому пообіцяли видати кредит та для цього необхідна була її згода, як власниці квартири, яку потрібно було передати в заставу. Вона відмовлялася, але чоловік їй погрожував, говорячи, що якщо вона відмовиться, то він розправиться з нею фізичним способом. Остерігаючись за своє життя і здоров`я, вона погодилася на пропозицію чоловіка та 27.11.2007 року пішла із чоловіком до нотаріуса, де був оформлений договір іпотеки, предметом якого стала її квартира. Після чого вони з чоловіком ОСОБА_8 пішли в «Райффайзен Банк Аваль», що по АДРЕСА_5 , де було оформлено договір кредиту, заставою якого являлася її квартира, та ОСОБА_8 згідно з даним договором був позичальником, а вона майновим поручителем. Кредит був оформлений на суму 35600 доларів США. В січні 2008 року чоловік отримав в банку вказані гроші та повідомив їй, що їде за кордон, а саме в Республіку Сінгапур, де має намір відкрити власний бізнес. Коли ОСОБА_8 виїхав за кордон, всі зобов`язання по кредиту вона змушена була взяти на себе, оскільки час від часу ОСОБА_8 їй телефонував та казав, що з бізнесом в нього нічого не виходить, та він не має можливості висилати гроші. Через 6 місяців, а саме в липні 2008 року ОСОБА_8 повернувся додому. В ході розмови він їй повідомив, що ніякого бізнесу в нього немає. В цей же день вона із ОСОБА_8 посварилися та він переїхав проживати до себе додому за адресою АДРЕСА_1 та після цього вона його більше не бачила. В подальшому, спілкуючись із дітьми чоловіка ОСОБА_8 , які в нього були від іншого шлюбу, вона з`ясувала, що ОСОБА_8 виїхав на заробітки в Росію. В лютому 2010 року, прибираючи приміщення власної квартири, вона знайшла за книжками в шафі довідки про зарплату на ім`я колишнього чоловіка ОСОБА_8 , згідно з якою він працював у приватного підприємця ОСОБА_22 , який наскільки їй відомо являється його зятем, та на даному підприємстві він отримував заробітну плату, також копію трудової книжки з записом про трудову діяльність на цьому підприємстві. Знайдені довідки її дуже здивували, оскільки, як їй було відомо, ОСОБА_8 на той час ніде не працював. Вказані документи вона в подальшому разом із заявою про шахрайські дії відносно неї ОСОБА_8 передала працівникам міліції. З часу отримання кредиту до липня 2010 року всі оплати по даному кредиту вона здійснювала самостійно із власних грошей, так як ОСОБА_8 її обманув, скориставшись під приводом погроз її майном, яке було надано в заставу банку. В банк вона сплатила 4000 доларів США тіла кредиту та 12000 доларів США процентів за наданий кредит, хоча вважає, що цього робити не мала б, оскільки даний кредит не отримувала (т.1 а.с.78-80).
Показаннями представника цивільного позивача ОСОБА_27 про те, що 23.11.2007 року між ЛОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 у Базовому відділенні Львівської дирекції укладено кредитний договір № 014/0046/82/53837, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_8 кредит в сумі 35600 доларів США на споживчі цілі терміном до 23.11.2015 року з сплатою 14% річних відповідно до програми кредитування банку «Кредит під заставу нерухомості». Для отримання кредиту ОСОБА_8 було надано такі документи: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВСУ у Л/о від 04.04.1996 року, довідку про присвоєння індивідуального податкового номеру, довідку про доходи з місця його роботи в СПД-фізичної особи ОСОБА_22 станом на 15.11.2007 року, згідно з якою він працював на посаді виконавчого директора в даного СПД і з травня 2007 року по жовтень 2007 року його сумарний дохід становив 27300 гривень, світлокопію його трудової книжки, свідоцтво про одруження та інше. З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між ЛОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_23 було укладено договір поруки за № 014/0046/82/53837, а в подальшому 06.12.2007 року між ЛОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_23 було укладено іпотечний договір за № 3572/0046/325570, згідно з яким в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_6 , яка належала на праві власності ОСОБА_23 .. Як в подальшому з`ясувалося, в числі документів, які формували кредитну справу, довідка СПД-ФО ОСОБА_22 (індентифікаційний код ) про доходи ОСОБА_8 являлася підробленою та відомості, вказані у довідці, не відповідають дійсності і задекларованих доходів ОСОБА_8 не отримував. Під час дії кредитного договору, позичальником по якому являвся ОСОБА_8 та поручителем по якому являлася ОСОБА_23 , станом на 03.11.2011 року банку були повернуті кошти в загальній сумі 15930,21 доларів США. Йому відомо, що з 15.07.2010 року погашення по даному кредитному договору не відбувалося та у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору позичальнику неодноразово скеровувалися вимоги щодо необхідності погашення кредитної заборгованості, які по даний час невиконані. Станом на 03.11.2011 року загальна заборгованість позичальника становить 50175,86 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 400368,24 гривні (т.2 а.с.41-42).
Показаннями свідка ОСОБА_22 про те, що з 14.07.1998 року та по теперішній час він являється суб`єктом підприємницької діяльності-фізичною особою. За період його діяльності як СПД-фізичної особи, а саме в період з липня 1998 року по грудень 2007 року та по даний час ОСОБА_8 в нього ніколи не працював та відповідно заробітної плати не отримував. При огляді пред`явленої йому довідки із місця роботи на ім`я ОСОБА_8 повідомив, що дану довідку він не виготовляв та не видавав та в даній довідці в графі «приватний підприємець» свій особистий підпис не проставляв та печатки на дану довідку не ставив. При огляді пред`явленої йому трудової книжки на ім`я ОСОБА_8 повідомив, що ніякого запису в даній трудовій книжці він не робив та підпису від свого імені не проставляв. Про те, що його тесть ОСОБА_8 в 2007 році хотів отримати кредит в банку йому нічого відомо не було (т.2 а.с.1-3).
Протоколом очної ставки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від 02.11.2011 року, під час якої кожен настоював на своїх показах (т.2 а.с.16-20).
Повідомленням з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про те, що інформація на ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) по ФО-підприємцю ОСОБА_22 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) за період з травня по жовтень 2007 року по базі даних систем персоніфікованого обліку відомостей відсутня (т.2 а.с.69).
Матеріалами виїмки документів у ЛОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що по вул. Матейка, 8 в м.Львові, від 21.03.2011 року (т.1 а.с.135-221).
Протоколом огляду речових доказів та постановою про прилучення їх до матеріалів кримінальної справи від 23.04.2011 року (т.1 а.с.222-225).
Матеріалами виїмки документів від 09.11.2011 року, згідно яких було проведено виїмку трудової книжки заповненої на ім`я ОСОБА_8 (т.2 а.с.58).
Протоколом огляду речових доказів та постановою про прилучення їх до матеріалів кримінальної справи від 10.11.2011 року (т.2 а.с.66-67).

Меморіальними ордерами та платіжними дорученнями, за якими ОСОБА_6 здійснювалось погашення кредиту за кредитним договором від 23.11.2007 року № 014/0046/82/53837, укладеним між ОСОБА_8 та Львівською обласною дирекцією «Райффайзен банк Аваль» (т.4 а.с.5-57, 70-114).
Оцінюючи показання підсудного ОСОБА_8 в частині заперечення ним своєї вини у вчиненому злочині, суд їх визнає їх неправдивими та направленими на ухилення від кримінальної відповідальності, способом захисту підсудного, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілих, свідків, які не мають підстав оговорювати підсудного, іншими доказами по справі.

Так, з показів потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що на неї чинився тиск зі сторони підсудного, вона не знала про наміри колишнього чоловіка, який не повідомляв їй, що усі кошти отримані від кредиту він має намір вкласти в товар, займатись бізнесом за кордоном і в результаті таких дій вона ризикує втратити належну їй на праві власності квартиру по АДРЕСА_3 . Враховуючи постійні скандали, погрози, які вчиняв ОСОБА_8 відносно ОСОБА_6 , слід зробити висновок, що у такому стані, в якому вона перебувала, не можна було правильно оцінити і зрозуміти зміст дій, які в подальшому можуть позбавити її права на єдину квартиру.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 приховав як від потерпілої, так і від банку ту обставину, що ніде не працює, і з метою реалізації свого замислу щодо отримання кошів з використанням заставного майна потерпілої, підробив та використав підроблену довідку про доходи. Крім того слід зробити висновок, що умисно ним була замовчена інформація щодо своїх дійсних намірів не повергати зазначені кошти.

Таким чином, ОСОБА_8 використав особисте знайомство з ОСОБА_6 , так як перебував з нею на той час у шлюбних відносинах, зловживаючи її довірою, використавши її як поручителя, отримав у банку кредит, не маючи наміру повертати отримані кошти.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що підсудний ОСОБА_8 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, чим вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України.
Обираючи вид та міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного: раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, є особою похилого віку . Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підсудному слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, однак враховуючи тяжкість злочину, особу винного, обставини справи суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, згідно зі ст. 77 КК України застосування судом ст.75 КК України виключає застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Речові докази: кредитну справу (т.1 а.с.22-225) - залишити при справі.
З підсудного підлягають стягненню судові витрати за проведення експертиз в користь держави в сумі 2808,60 грн.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі,

за ч. 2 ст.190 КК України у виді двох років обмеження волі.

Згідно зі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі та звільнити його від покарання, у зв`язку із закінченим строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю два роки з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку повідомляти органи кримінально- виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Згідно зі ст. 77 КК України застосування судом ст. 75 КК України виключає застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази: кредитну справу (т.1 а.с.22-225) - залишити при справі.
Стягнути з засудженого ОСОБА_8 в користь держави 2808,60 грн. судових витрат за проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: