У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

Головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Гриціва М.І., Нікітіна Ю.І.

з участю прокурора

Пересунька С.В.

розглянула в судовому засіданні в
м.Києві “ 27 “ лютого 2007 року кримінальну справу за касаційним
поданням заступника Генерального прокурора України на вирок Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2005 року, яким

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

громадянка України,
не працююча,

не судима -

засуджена:

- за ч.3 ст.185
КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік
обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено 3 роки позбавлення
волі.

На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та зобов'язана на підставі
ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органів кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи та повідомляти ці органи про
зміну місця проживання.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

ОСОБА_1 визнана винною у крадіжці майна ОСОБА_2. з проникненням у житло
потерпілої по АДРЕСА_1та у
незаконному виготовленні у себе вдома у м.Бердянську і зберіганні при собі
наркотичного засобу без мети збуту за обставин, викладених у вироку.

У касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1 змінити у зв'язку
з неправильним застосуванням ст.61 КК України, звільнити засуджену від
покарання, призначеного за ч.1 ст.309 КК України, та вважати її засудженою за
ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України на 3 роки позбавлення
волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання касаційного подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія суддів
вважає, що касаційне подання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до
жінок, які мають дітей віком до 14 років. Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 має дочку ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, однак суд призначив їй за ч.1 ст.309
КК України покарання у вигляді 1 року обмеження волі, тобто застосував
кримінальний закон, який не підлягав застосуванню, хоча санкція цього
кримінального закону передбачає інший вид покарання.

Згідно з роз'ясненнями
п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику
призначення судами кримінального покарання” №7 від 24 жовтня 2003 року, у
випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише
такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані,
суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК повинен закрити
справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити
обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Згідно з вимогами ст.395 КПК України, касаційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість судового рішення в тій частині, в якій воно було оскаржене, та не вправі
вийти за межі касаційних вимог, якщо цим погіршується становище засудженого.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити
подання прокурора у зв'язку з неправильним застосуванням судом ст.61 КК України
та звільнити ОСОБА_1 від покарання у вигляді 1 року обмеження волі,
призначеного їй за ч.1 ст.309 КК України.

Керуючись ст.ст.395, 396 КПК України, -

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника Генерального прокурора України задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня
2005 року відносно ОСОБА_1змінити, на підставі ст.7 КПК України звільнити
ОСОБА_1 від покарання у вигляді 1 року обмеження волі, призначеного їй за ч.1
ст.309 КК України, та вважати її засудженою за ч.3 ст.185 КК України із
застосуванням ст.75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком
на 1 рік 6 місяців.

судді:

Синявський О.Г. Гриців
М.І.
Нікітін Ю.І.