У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.12.2014 Справа №607/18032/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання клопотання прокурора Тернопільської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_4 про вирішення питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні про обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2014 року прокурор Тернопільської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_6 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про вирішення питання щодо речових доказів у кримінальному правопорушенні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, - наркотичного засобу канабісу (марихуани), маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 5,62 грама, здані в камеру зберігання речових доказів ЛВ на ст. Тернопіль УМВС України на Львівській залізниці та стягнення із ОСОБА_5 процесуальних витрат в розмірі 196,56 гривень за проведення фізико-хімічної експертизи №797 від 20 жовтня 2014 року .

Клопотання обґрунтовано тим, що у вироці Тернопільського міськрайонного суду від 27 листопада 2013 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України не прийнято рішення щодо речових доказів, натомість у кабінеті зберігання речових доказів ЛВ на ст. Тернопіль УМВС України на Львівській залізниці знаходяться на зберіганні речові докази у кримінальному провадженні , а саме: наркотичний засіб - канабіс маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 5,62 грам . Також судом не прийнято рішення про стягнення в користь держави процесуальних витрат в розмірі 196,56 гривень за проведену у кримінальному провадженні фізико-хімічної експертизу №797 від 20 жовтня 2014 року .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просить задоволити.
Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що подання про вирішення питання щодо речових доказів та стягнення судових витрат підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного :

вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2014 року було затверджено угоду про визнання винуватості від 30 грудня 2014 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Тернопільської прокуратури за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_3 , ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Вказаний вирок ніким не оскаржувався та набрав законної сили 13 грудня 2014 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, а також питання про стягнення судових витрат вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

За ч. 3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.

У той же час, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурор, який приймав участь у розгляді справи, не надавав суду речових доказів, а також будь-яких документів, що їх стосуються та не порушував перед судом питання долі речових доказів.

У зв`язку із цим, суд, з огляду на принципи об`єктивності, неупередженості та диспозитивності, був позбавлений можливості самостійно вирішити долю речових доказів.

Разом із тим, згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 та п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, під час виконання вироків суд, який ухвалив вирок, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку .

У судовому засіданні встановлено, що у кабінеті зберігання речових доказів ЛВ на ст. Тернопіль УМВС України на Львівській залізниці знаходиться на зберіганні речовий доказ по кримінальному провадженні за № 0000208 про обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: наркотичний засіб - канабіс, масою 5,62 грам у перерахунку на висушену речовину.

Відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, майно, яке вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Тому суд приходить до переконання про необхідність знищення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Що стосується клопотання прокурора про стягнення із ОСОБА_5 процесуальних витрат за проведення експертизи, то суд вважає, що вказане клопотання не підлягає до задоволення ,оскільки в матеріалах кримінального провадження наявна банківська квитанція від 01 грудня 2014 року про добровільну сплату ОСОБА_5 196,56 гривень процесуальних витрат за проведену експертизи, а повторна сплата процесуальних витрат обвинуваченим законом не передбачена.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 100, 369-372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити частково.

Речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000208 про обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: наркотичний засіб - канабіс, масою 5,62 грам у перерахунку на висушену речовину, який знаходиться на зберіганні у кабінеті зберігання речових доказів ЛВ на ст. Тернопіль УМВС України на Львівській залізниці - знищити.

В задоволенні клопотання про стягнення із ОСОБА_5 в користь держави процесуальних витрат в розмірі 196,56 гривень за проведення фізико-хімічної експертизи №797 від 20 жовтня 2014 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1