Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Федченка О.С., Коротких О.А.
розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 11 грудня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Краснолуцького
міського суду Луганської області від 28 березня 2007 року, яким
уродженець м. Троїцьк Челябінської області,
громадянин України, судимий:
-1 березня 2001 року за ч. 3 ст. 140
КК України на 2 роки позбавлення волі;
-15 лютого 2005 року за ст. 297, ч. 3 ст. 185,
ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі, звільнений умовно-достроково
8 вересня 2006 року на 1 рік 16 днів,
засуджений за ч. 1 ст. 309 КК
України на 1 рік позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки
позбавлення волі, за ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення
волі, за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі
з конфіскацією всього
особистого майна, а на підставі
ст. 70 КК за сукупністю злочинів на 7 років позбавлення волі з конфіскацією
всього особистого майна.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначено 7
років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Цим же вироком засуджені ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які касаційних скарг не
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь: потерпілого ОСОБА_5
по 1222 грн. 50 коп. з кожного; НДЕКЦ при УМВСУ в Луганській області по 251
грн. 09 коп. з кожного, та по 139 грн.
49 коп. із кожного з них та ОСОБА_3
Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 22 червня 2007 року вирок
відносно ОСОБА_1 залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 21 вересня 2006 року
близько 1-ої год. за попередньою змовою зі своїм братом ОСОБА_2, повторно
таємно викрав із домоволодіння ОСОБА_5, що АДРЕСА_1, автомобільний двигун та
інші речі, заподіявши збитки на суму 2 445 грн.
Крім того, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за
попередньою змовою з ОСОБА_2 в ніч з 13 на 14 грудня 2006 року намагалися
повторно таємно заволодіти чужим майном із магазину ПП “ОСОБА_6” на загальну
суму 677 грн. 67 коп., проте були викриті працівником магазину і не довели свій
намір до кінця з незалежних від їх волі причин.
14 грудня 2006 року близько 3-ої год. 30 хв. ОСОБА_1 за попередньою змовою
з ОСОБА_4 і ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, шляхом
вільного доступу проникли до будинку АДРЕСА_2, де вчинили розбійний напад на
ОСОБА_7 із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я,
внаслідок чого заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження і
заволоділи його ювілейними медалями в кількості 6 штук та грошима в сумі 380
Також ОСОБА_1 у листопаді 2006 року незаконно придбав, виготовив і зберігав
без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 11,4 г,
зірвавши верхівки дикоростучої коноплі в балці “Должик” в м. Красний Луч та висушивши
і зберігаючи їх за місцем свого проживання для власного вживання.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення
щодо нього і повернути справу на нове розслідування, оскільки воно було
проведено однобічно і неповно, а матеріали справи сфабриковані. Також просить
викликати його в судове засідання касаційної інстанції. Вважає, що в його
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Вказує, що суд не
забезпечив його право на захист, не призначивши адвоката і не фіксувавши
судовий розгляд технічними засобами.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга засудженого задоволенню не
підлягає з таких підстав.
Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини злочинів,
вчинених ОСОБА_1 і відповідно доказам у справі застосовано матеріальний закон.
Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1 у скоєнні розбійного нападу,
за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, небезпечного
для життя та здоров'я потерпілого, вчиненого з проникненням у житло,
відповідають фактичним обставинам справи і
підтверджені зібраними і дослідженими по справі доказами, зокрема свідченнями
потерпілого ОСОБА_7, що тієї ночі ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 прийшли до
нього і стали вимагати гроші, після чого обшукали будинок, а коли він став їх
виганяти і замахнувся совком, вони повалили його і наносили удари ногами по
голові та ребрам. Знайшовши гроші та медалі, забрали їх. Йому вдалося вибігти
на вулицю і з приміщення міськвиконкому викликати міліцію, а коли він
повернувся додому, то ОСОБА_1 і ОСОБА_4 вже втекли, а ОСОБА_3 сиділа на
стільці, тоді він спробував її затримати, але повернулися ОСОБА_1 і ОСОБА_4 і
продовжили його побиття.
Такі покази потерпілого узгоджуються із висновком судово-медичної
експертизи щодо характеру і локалізації заподіяних йому тілесних ушкоджень та
були підтверджені ОСОБА_1 під час очної ставки з потерпілим та при відтворенні
обстановки і обставин події, в ході яких він
розказав і детально показав, у який спосіб наносилися удари потерпілому
ОСОБА_7, як обшукували будинок з метою знайти гроші.
Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що його дії щодо ОСОБА_7 не містять
складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, є безпідставними,
оскільки наведеним встановлено і доведено факт застосування насильства щодо
потерпілого ОСОБА_7 і ОСОБА_1 при цьому діяв скоординовано і узгоджено з
ОСОБА_3 і ОСОБА_4. їх спільні зусилля були спрямовані на заволодіння майном
потерпілого шляхом розбою.
Тому суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у розбійному нападі з метою
заволодіння індивідуальним майном громадян, поєднаному з насильством,
небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб,
вчиненому з проникненням у житло, і правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що при проведенні досудового
слідства і судовому розгляді не допущено порушень кримінально-процесуального
закону, які б перешкоджали суду повно і всебічно дослідити всі обставини
справи.
На початку судового засідання ОСОБА_1 виявив бажання самостійно захищати
свої права, в процесі судового слідства заявив клопотання про надання йому
адвоката, яке суд задовольнив. (т. 1 а.с. 204, 225).
Також судом ретельно перевірялися доводи всіх засуджених про застосування
до них незаконних методів слідства і не знайшли свого підтвердження.
Не підтверджуються матеріалами справи і посилання засудженого на порушення
вимог ст. 87-1 КПК України, оскільки як видно з протоколу судового засідання
жоден із учасників процесу не заявляв клопотання про повне фіксування судового
процесу технічними засобами.
Тому доводи касаційної скарги з цих приводів є безпідставними.
покарання призначена ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 65 КК України і підстав
для її пом”якшення немає.
За змістом ст. 391 КПК України клопотання засудженого, який утримується під
вартою, про виклик його для дачі пояснень при касаційній перевірці судових
рішень, є обов'язковим для суду касаційної інстанції лише у випадках,
передбачених ч.1 ст.383 КПК України, а не ч. 2 цього закону.
З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для призначення
справи до касаційного розгляду.
Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів
відмовити у задоволенні касаційної
скарги засудженого ОСОБА_1.
Короткевич М.Є. Федченко О.С. Коротких О.А.