У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

Головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Пекного С.Д., Нікітіна Ю.І.

розглянула в судовому засіданні в
м.Київ “ 18 “ березня 2008 року
кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1. та його
захисника ОСОБА_2. на судові рішення стосовно скасування звільнення ОСОБА_1.
від відбування покарання з випробуванням.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 5 березня
2003 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1

відповідно до
ст.55 КК України не судимий,

засуджений:

- за ст.185 ч.2
КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ст.185 ч.5 КК України із
застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна;

- за ст.357 ч.1 КК України на 1 рік
обмеження волі.

Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів Хоменку Р. визначено
покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_1. від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно зі ст.76 КК України, на ОСОБА_1. покладено обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

В апеляційному та в касаційному порядку вирок ОСОБА_1. не оскаржував.

Постановою Корольовського районного суду м.Житомир від 3 листопада 2004
року:

- скасовано
звільнення ОСОБА_1. від відбування покарання, призначеного вироком
Житомирського районного суду Житомирської області від 5 березня 2003 року;

- направлено ОСОБА_1. для
відбування покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

- постановлено рахувати строк
відбування покарання з моменту затримання ОСОБА_1..

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10 квітня 2007 року
постанову щодо ОСОБА_1. залишено без зміни.

У касаційних скаргах:

- захисник ОСОБА_2. стверджує, що у суду не
було підстав вважати, що ОСОБА_1. не бажав стати на шлях виправлення, оскільки
ОСОБА_1. не вчиняв правопорушень під час іспитового строку, влаштувався на
роботу, а про зміну місця проживання повідомив працівника виконавчої служби,
проте судом не досліджені ці питання, а сам факт не з'являння для реєстрації не
є підставою вважати, що засуджений не став на шлях виправлення. Також захисник
звертає увагу на те, що судом хибно встановлений строк відбування покарання, і
просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд;

- засуджений ОСОБА_1. посилається на те, що
суд протизаконно розглянув справу за його відсутності, а отже, допустив
однобічність і неповноту слідства і порушення його права на захист. ОСОБА_1.
стверджує, що не мав умислу ухилятися від виконання покладених на нього обов'язків, а також
посилається на неправильне визначення судом строку відбуття покарання і просить судові рішення скасувати.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.78 КК України, суд направляє засудженого для відбування
призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов'язки
або якщо він систематично вчинює правопорушення, які потягли за собою
адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях
виправлення.

Судом установлено, а в скаргах не оспорюється, що ОСОБА_1. дійсно певний
час не з'являвся для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи, до чого
був зобов'язаний обвинувальним вироком суду на підставі ст.76 КК України. Також
ОСОБА_1. був відсутній за місцем проживання та за вказаною ним самим адресою,
чим також не виконав покладеного на нього обов'язку. Отже, кримінальний закон,
а саме ст.78 КК України, яка встановлює правові наслідки звільнення від
відбування покарання з випробуванням, застосований судом правильно.

Доводи касаційних скарг про порушення законних прав ОСОБА_1. у зв'язку з
розглядом даної справи за його відсутності також не свідчать про істотне порушення кримінально-процесуального
закону, оскільки ст.4082 КПК України, як регулює порядок скасування
звільнення від відбування покарання з випробуванням, не передбачає обов'язкової
участі засудженого в судовому засіданні. Колегія судів звертає увагу також на
те, що ОСОБА_1. був присутній
при перевірці законності даної постанови судом апеляційної інстанції.

Питання про визначення судом строку відбуття покарання і зарахування
терміну перебування ОСОБА_1. під вартою в рамках провадження у кримінальній
справі, де його засуджено вироком Житомирського районного суду Житомирської
області від 5 березня 2003 року, підлягають вирішенню Корольовським районним
судом м.Житомир у порядку, що встановлений у ст.ст.409, 411 КПК України для
вирішення всякого роду сумнівів і протиріч, які виникають при виконанні
судового рішення.

Таким чином, підстав для внесення даної справи в касаційний розгляд із
метою скасування судових рішень щодо ОСОБА_1. з мотивів, які наведені у
касаційних скаргах засудженого і його захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.394 КПК України,

у х в а л и л а :

відмовити в задоволенні касаційних скарг засудженого ОСОБА_1. та його
захисника ОСОБА_2..

судді:

Синявський О.Г. Пекний С.Д. Нікітін Ю.І.