справа № 1007/1336/2012
В И Р О К

Іменем України

20 лютого 2012 р. Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого судді Батюка В.В.

при секретарі Юхимович О.В.

з участю прокурора Таран Л.В..

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу

про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Києва, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, не одруженого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого: 16.03.2007 році Броварським міськрайонним судом Київської області по ст. 190 ч. 1 КК України до обмеження волі строком на 2 роки з іспитовим строком на 2 роки;

26.11.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва по ст. 190 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.Звільнений умовно - достроково 14.09.2011 року на невідбуту частину покарання 7 місяців 5 днів

в злочині, передбаченому ст. 122 ч.1 КК України,

встановив:

21.11. 2011 року, близько 16-ї години 30 хв, підсудний ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, у кімнаті кухні квартири №61 в будинку по вул Київська буд. 312 м.Бровари Київської області почав висловлюватись грубою нецензурною лайкою на свою маму ОСОБА_3та конфліктувати з нею. ОСОБА_1 знаходячись поруч, почав заспокоювати підсудного. Після чого, ОСОБА_2 умисно, штовхнув руками ОСОБА_1 у груди. Від вказаного товчка ОСОБА_1 впав правим боком на підлогу. Підсудний продовжив наносити удари правою ногою в область обличчя, тулуби та рук потерпілому, спричинивши при цьому ОСОБА_1 тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді крайового перелому дистального відділу середньої фаланги 5-го пальця правої кисті.

В предявленому обвинуваченні за ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_2 винним себе визнав частково. Показав, що 21.11.2011 року, приблизно о 16 годині, він прийшов додому у стані алкогольного сп'яніння, де на кухні почав розмовляв з матір»ю. При цьому він не кричав і матір не бив. В той час до них підійшов ОСОБА_1 та втрутився у його розмову з ОСОБА_3, та почав руками лізти у його сторону. Він двічі вдарив ОСОБА_1 рукою у вухо і той впав на підлогу і можливо від цього отримав травму. Більше він ОСОБА_1 не чіпав. Згодом він одягся та вийшов з квартири . Про те що у ОСОБА_1 вивився зломаний палець на руці він дізнався через два дні.

Не зважаючи на часткове визнання вини підсудним, його вина в інкримінованому злочині, передбаченому ст. 122 ч.1 КК України повністю доведена іншими дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_1 даними в суді, та під час досудового слідства, які досліджені судом і які потерпілий вважає правдивими, про те, що 21.11.2011 року, приблизно о 16 годині, коли він знаходився з дружиною ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, то додому прийшов ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння. Він бачив , що підсудний вчинив сварку з ОСОБА_3 без будь яких причин, при цьому схопив її та штовхнув на стілець, а після став її душити за горло. Він в той час втрутився у конфлікт з метою припинити його, та почав відтягувати підсудного від ОСОБА_3 Підсудний штовхнув його і він впав на підлогу. Коли він лежав на підлозі, підсудний вдарив його ногою в груди, а коли той почав його бити знову, він закривав обличчя руками і підсудний потрапив йому в руку, від чого він відчув сильний біль ( а.с.332);

- показаннями свідка ОСОБА_3 про те, що 21.11.2011 року, приблизно о 16 годині, вона перебувала на кухні в квартирі. Згодом додому прийшов її син ОСОБА_2, який був збуджений, на її думку він був у стані алкогольного сп'яніння. Без будь яких причин, підсудний почав до неї чіплятись, а згодом схопив її та штовхнув на стілець, ударив в обличчя, а після став її душити за горло. Вона помітила, що Єфремов втрутився у конфлікт та почав відтягувати від неї підсудного. Після чого ОСОБА_2 штохнув ОСОБА_1 і той впав на підлогу. Коли Єфремов лежав на підлозі, підсудний став його бити ногатми по тілу. Вона в цей час вирвалась та побігла до сусідів, звідки зателефонувала в міліцію;

- протоколом усної заяви /повідомлення про злочин від 21.11.2011 року, згідно якого ОСОБА_3 , будучи попередженою про завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявила, що 21.11.2011 року, близько 16 год, її син ОСОБА_2 заподіяв їй та ОСОБА_1 тілесні ушкодження; ( а.с.13);

- протоколом відтворення обстановки і обставин події від 18.01.2012 року з фото таблицею до нього, з якого вбачається, як потерпілий ОСОБА_1 розповів та на місці показав, при яких обставинах 21.11.2011 року ОСОБА_2 повалив його на землю та наніс йому ногами удари по тілу, в тому числі по правій руці та заподіяв тілесні ушкодження (а.с.55-58);

- протоколом відтворення обстановки і обставин події від 18.01.2012 року з фото таблицею до нього, з якого вбачається, як ОСОБА_2 розповів та на місці показав, при яких обставинах 21.11.2011 року він наніс потерпілому, який лежав на підлозі, правою ногою удари в область обличчя та тулубу. В цей час потерпілий закривав обличчя руками, тому удар прийшовся тому по руках. (а.с.59-62);

- висновком судово-медичної експертизи № 05/311/11 від 23.01.2012 року згідно з яким при судово-медичному огляді і згідно наданої медичної документації у ОСОБА_1 виявлено: крайового перелому дистального відділу середньої фаланги 5-го пальця правої кісті.; підшкіряну гематому в лівій тіменно-потиличній області; 2 різані рани в області 2-го пальця правої кисті; лінійні забої в області лівого плеча, правого передпліччя і лівої кисті;множинні крововиливи в області лівого плеча, лівої лопатки, в поясничному відділі зліва, на переднвй поверхнв грудної клітини;

Тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому дистального відділу середньої фаланги 5-го пальця правої кісті могли виникнути від дії тупих предметів і по строку можуть відповідати 21.11.2011 року. ( а.с.39);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 17/311/11 від 23.01.2012 року згідно з яким тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_1 могли виникнути за обставин, вказаних під час відтворення обстановки та обставин події за участю як потерпілого ОСОБА_4 так і ОСОБА_2 (а.с. 66) ;

Твердження підсудного в суді, про те , що він не наносив удари потерпілому по руці і що тілесні ушкодження той міг отримати при падінні суд оцінює критично, та не враховує при постановленні вироку оскільки вони не послідовні, містять протиріччя , спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності та не знайшли свого підтвердження в суді. Ці показання підсудного спростовуються дослідженими судом доказами : показаннями потерпілого ОСОБА_1, свідка ОСОБА_3, які суд вважає правдивими, оскільки вони послідовні та узгоджуються з іншими , дослідженими судом доказами: протоколом усної заяви /повідомлення про злочин від 22.11.2011 року, протоколами відтворення обстановки і обставин події від 18.01.2011 року , висновками судово-медичних експертиз № 05/311/11 від 23.01.2012 року та № 17/311/11 від 23.01.2012 року.

Таким чином, оцінючи в сукупності, зібрані в результаті їх дослідження в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина ОСОБА_2 в умисному заподіянні ОСОБА_1 тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ст. 122 ч.1 КК України

Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу підсудного, який посередньо характеризується по місцю проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом епізодичне вживання наркотичних засобів.

Обставин, що помякшують покарання судом не виявлено.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного спяніння .

Тому, враховуючи всі вищевикладені обставини та вчинення підсудним злочину після умовно дострокового звільнення , суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного не можливе без ізоляції від суспільства, а міра покарання йому повинна бути обрана у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 330,331,332 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України і призначити по ній покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі на строк 2(два ) роки 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до вироку приєднати 3 місяці невідбутого покарання у виді позбавлення волі за вироком Дніпровського районного суду м. Києва 26.11.2010 року і визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі на строк 2 (два) роки 9 місяців.

До вступу вироку в законну силу, міру запобіжного заходу ОСОБА_2 змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду та утримувати його в Чернігівському СІЗО ДДВП в Чернігівській області .

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту затримання ( приведення вироку у виконання).

На вирок протягом 15 діб може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя