Справа № 504/1863/15-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р. смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Комінтернівське кримінальнепровадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дворічанське, Дворічанського району, Харківської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, має на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 тафактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , старшого стрільця снайпера 1 відділення снайперів, 1 взводу снайперів, роти снайперів, військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,
- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України;
ВСТАНОВИВ:
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 з 12 жовтня 2011 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (після відмобілізування частини умовне позначення було змінено на ПП В0095) на посаді старшого стрільця-снайпера 1 відділення снайперів 1 взводу снайперів роти снайперів, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , тобто знаходиться у межах Одеського гарнізону, у військовому званні «солдат».
Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 49. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та своїх функціональних обов`язків, зобов`язаний суворо додержуватись у своїй службовій діяльності вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, бути зразком виконання службових обов`язків, ке допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.
У період з 28 серпня 2014 року по 3 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 перебував у щорічній основній відпустці за 2014 рік та проводив її за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ). Відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 27.08.2014 р., 4 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої за адресою: АДРЕСА_3 , та продовжитивиконання обов`язків за посадою.
Проте, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог та зобов`язань, 4 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу із відпустки до військової частина НОМЕР_1 . без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 7 квітня 2015 року включно, проводячи час у вказаний період на власний розсуд за своїм місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .
За викладених обставин, солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він. являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу на посаді старшого стрільця- снайпера 1 відділення снайперів 1 взводу снайперів роти снайперів вищезазначеного військового формування, дислокованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та своїх функціональних обов`язків. 4 вересня 2014 року вчинив нез`явлення вчасно на службу із відпустки до військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 7 квітня 2015 року включно, тобто тривалістю понад один місяць, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченою ч. 3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно з 12 жовтня 2011 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (після відмобілізування частини умовне позначення було змінено на ПП НОМЕР_3 ) на посаді старшого стрільця-снайпера 1 відділення снайперів 1 взводу снайперів роти снайперів, у військовому званні «солдат».
У період з 28 серпня 2014 року по 3 вересня 2014 року перебував у щорічній основній відпустці за 2014 рік та проводив її за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ). 4 вересня 2014 року повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 та продовжити виконання обов`язків за посадою.
Проте, діючи на порушення статутних вимог та зобов`язань, 4 вересня 2014 року не з`явився вчасно на службу із відпустки до військової частина НОМЕР_1 , без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 7 квітня 2015 року включно, проводячи час у вказаний період на власний розсуд за своїм місцем реєстрації: АДРЕСА_1 . У вчиненому кримінальному правопорушенні щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини з апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військовим службовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Крім того, судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те що він раніше не засуджувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК Україні: є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 ККУкраїни, судом не встановлено.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, суд дійшов висновку, що для його перевиховання та виправлення необхідно призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією даної статті, у виді арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гауптвахті.

Засоби забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 місяців арешту з відбуванням арешту на гауптвахті.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_4 .
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного прибуття на гауптвахту.
Вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно довимог ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченомута прокурору.

Суддя ОСОБА_1