Справа №639/5920/15-к
Провадження №1-кп/639/359/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2015 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0001008 від 03.06.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
02 червня 2015 року приблизно о 22 годині ОСОБА_6 перебував за місцем свого мешкання в однокімнатному будинку АДРЕСА_1 , де розпивав спиртні напої разом із сином ОСОБА_7 та його співмешканкою ОСОБА_8 . В ході сумісного вживання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 раптово виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якої остання почала виражатись на його адресу нецензурною лайкою.
При цьому, ОСОБА_6 , відчуваючи особисту неприязнь до ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, проявляючи злочинну самовпевненість, передбачаючи можливість настання її смерті від вчиненої ним дії, однак, легковажно відносячись до настання таких наслідків, будучи переконаним в тому, що смерть її не наступить у зв`язку із спричиненням удару недостатньої, як на його думку, сили, наніс один удар відкритою долонею правої руки в область передньої поверхні живота потерпілої. Від отриманого удару ОСОБА_8 присіла на ліжко. Після цього конфлікт було вичерпано, а ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розраховуючи на те, що ОСОБА_9 у разі необхідності буде надано належну медичну допомогу.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 завдано тілесні ушкодження, а саме: закрита тупа травма живота у вигляді крововиливів у товщу підшкірно-жирової клітковини і прямого м`яза живота справа, надривів тканини вісцеральної поверхні печінки з крововиливом у черевну область (об`ємом 2000 мл), що підтверджується висновком судово-медичної експертизи її трупа №72/1685-ДМ/15 від 24.06.2015 року. Причиною смерті ОСОБА_10 явилась закрита тупа травма живота з надривами тканини печінки, яка ускладнилась в своєму перебігу розвитком шоку, що носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя, і явилось безпосередньою причиною її смерті.
Смерть ОСОБА_8 настала в ніч з 02 на 03 червня 2015 року та знаходиться у прямому причинному зв`язку із вказаними тілесним ушкодженнями, які їй спричинив ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.119 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує обставини вчинення злочину, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 пояснив, що 02.06.2015 року у вечірній час він повертався додому та поблизу супермаркету «Дигма» зустрів ОСОБА_8 , яка є співмешканкою його сина. Далі, вони разом прийшли додому, після чого почали вживати алкогольні напої, ОСОБА_8 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Приблизно о 22 годині між ними виникла сварка, під час якої він рукою штовхнув її в живіт, далі вона присіла на диван та трималась за живіт. Після цього, ОСОБА_8 залишилась вдома та нікуди не виходила, а він пішов із дому на вулицю, повернувся додому через 3 години. З показань підсудного, до вказаних подій загибла нічого не розповідала про те, що цього дня іншими особами їй спричинялись тілесні ушкодження. Прокинувшись зранку, підсудний ОСОБА_6 та його син ОСОБА_7 встановили, що ОСОБА_8 вночі померла.

З показань ОСОБА_6 встановлено, що під час досудового розслідування та судового розгляду показання він дає добровільно, заходи фізичного чи психологічного примусу до нього співробітниками міліції не застосовувались. Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 надала показання, що ОСОБА_8 є її рідною сестрою. 03.06.2015 року приблизно о 06 годині потерпіла знаходилась на роботі, їй на мобільний телефон зателефонувала племінниця та повідомила, що ОСОБА_8 померла. З показань потерпілої, її сестра проживала цивільним шлюбом із ОСОБА_7 , який є сином підсудного ОСОБА_6 . Потерпіла також пояснила, що її сестра - ОСОБА_8 останнім часом дещо зловживала алкогольними напоями, вцілому характеризується позитивно, у неї залишився син 8-річного віку, у відношенні якого вона не позбавлена батьківських прав, який до вказаних подій проживав із своїм батьком. Під час судового засідання потерпіла підтвердила, що вирішення питання щодо призначення винній особі покарання відносить на розсуд суду.

Враховуючи повне визнання підсудним ОСОБА_6 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого (підсудного), потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання вини ОСОБА_6 , винність підсудного у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими та перевіреними судом, а саме:

- протоколом огляду місця події від 03.06.2015 року, який складено у період часу з 08 год. 30 хв. до 10 год. 10 хв. у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого на дивані виявлено труп ОСОБА_8 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.06.2015 року, за участі свідка ОСОБА_7 , який у присутності понятих показав на механізм нанесення його батьком ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , а саме: вони знаходились стоячи один напроти одного на відстані витягнутої руки, далі ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 один удар долонею правої кисті в область живота;

- висновком судово-медичної експертизи трупа №72/1685-ДМ/15 від 24.06.2015 року, відповідно до якого: причиною смерті ОСОБА_10 явилась закрита тупа травма живота з надривами тканини печінки, яка ускладнилась в своєму перебігу розвитком шоку, що носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя, і явилось безпосередньою причиною її смерті. Вищевказана закрита тупа травма живота утворилась прижиттєво у строк, що обчислюється десятками хвилин годинами до настання смерті. Смерть потерпілої настала в період часу приблизно за 2-6 годин до огляду трупу на місці події. Згідно дослідження у крові трупа встановлено наявність спирту етилового у кількості 4,32 ‰, що відноситься до тяжкого ступеня алкогольної інтоксикації. Показання свідка ОСОБА_7 в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині способу та механізму утворення закритої тупої травми живота на тілі потерпілої.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій підсудного та визнання його винуватості.

Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність вини підсудного ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ч.1 ст.119 КК України, тобто вбивство через необережність.

Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з серпня 1985 року перебуває на обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» з діагнозом синдром залежності від алкоголю, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, тяжких хронічних захворювань чи інвалідності не має, має постійне місце проживання, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є щире каяття у скоєному злочині.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України є необережним злочином середньої тяжкості, наявність як пом`якшуючої так і обтяжуючої покарання обставини, дані про особу підсудного, у зв`язку судом призначається покарання за санкцією частини 1 статті 119 КК України у виді позбавлення волі у межах мінімального строку, що є необхідною і достатньою мірою покарання для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом враховується, як наявність пом`якшуючої покарання обставини (щире каяття), так і наявність обставини, що обтяжує покарання (вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння), дані про особу підсудного ОСОБА_6 , який в силу ст.89 КК України не судимий, однак раніше притягався до кримінальної відповідальності, той факт, що внаслідок вчиненого злочину загинула людина, тому суд не знаходить достатніх підстав для застосування положень ст.69 КК України, чи для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 судом було призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили змінити у відношенні нього запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань (№27), з метою запобігти його спробам переховуватись від відбування покарання, чи можливості вчинення підсудним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 не заявлено, що відповідно не позбавляє її права заявити позовні вимоги у порядку цивільного судочинства.

Судових витрат та речових доказів по кримінальному провадженню немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити із домашнього арешту на тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№27) УДПтС України в Харківській області, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного його затримання, тобто з 17.07.2015 року, зарахувавши у строк покарання час попереднього ув`язнення під вартою в порядку, визначеному ст.72 КК України.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1