Справа № 131/1824/14-к
Провадження №11-кп/772/133/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 01.12.2014 року по кримінальному провадженню № 0000210 від 04.07.2014 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Кузьминці, Барського району, Вінницької області , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк 1 рік. Цивільний позов ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 19517 грн. 81 коп. відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 10000 грн. відшкодування моральної шкоди, а всього, таким чином, 29517 грн. 81 коп.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

за участю

секретаря: ОСОБА_8 ,

прокурора: ОСОБА_9 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілого : ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого : ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 01.12.2014 року ОСОБА_5 визнано виним та засуджено за те, що він 3 липня 2014 року, біля 23 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині автодороги по вул. Центральній в с. Кам`яногірка , Іллінецького району, Вінницької області в напрямку с. Копіївка, Іллінецького району , Вінницької області в районі домогосподарства №71, порушив вимоги п.п.10.1, 12.4, і 2.9а Правил дорожнього руху а саме, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспорту, внаслідок чого не зміг постійно контролювати його рух, що призвело до виїзду автомобіля на зустрічну смугу, де з необережності допустив наїзд на мотоцикліста ОСОБА_6 , який перебував у стоячому положенні на узбіччі біля краю проїжджої частини дороги, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий, понад 21 день, розлад здоров`я у вигляді забійної рани лівого стегна та багатоуламкового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків.

Не погоджуючись з вироком суду законний представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій вважає, що вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 1 грудня 2014 року через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (м`якість призначеного покарання) та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження не в повній мірі відповідає закону, а тому підлягає скасуванню та направлянню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі вважає вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 1 грудня 2014 року незаконним виключно в частині задоволення цивільного позову та таким, що підлягає зміні через порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення вимог поданих апеляційних скарг та вважає вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги законного представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України , суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України . За приписом ч.3 ст.349 КПК України , суд недосліджував докази щодо обставин скоєння кримінального правопорушення .

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України , судове рішення першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин , які ніким не оспорюювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом не доцільним відповідно до положень частини 3 ст. 349 КПК України.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.

Дії ОСОБА_5 за ст. 286 ч. 1 КК України судом кваліфіковано вірно.

Тому колегія суддів не вбачає порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженого та на кваліфікацію його дій.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ч. 1 ст. 65 КК України , суд при призначенні покарання , має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так , доводи зазначені в апеляційні скарзі законного представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , щодо незаконності вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не підлягають задоволенню , оскільки при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно ст. 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно , в суді першої інстанції вину визнав , щиро розкаявся у вчиненому та сприяв розкриттю злочину, частково добровільно відшкодував потерпілому заподіяну злочином шкоду, окрім зазначеного суд першої істанції при призначені покарання врахував думку ОСОБА_10 законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні просила суд , не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_5 сувору міру покарання .

Тому колегія суддів вважає що , суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_5 покарання, належним чином виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Згідно зі ст.415 КПК України ,суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, зокрема, якщо встановлено порушення , передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7, частини другої статті 412 КПК України, та п.2,3 ч.1 ст.415 КПК України . При дослідженні доводів зазначених представником наповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 в апеляційній скарзі , колегія суддів не виявила підстав передбачених ст.ст. 412,415 КПК України , для скасування вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст 286 КК України .

Також суд вважає , що не підлягає задоволенню апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 виходячи слідуючого , Законом України « Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно п.35.1,ст.35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання стахового відшкодування потерпілий чи інша особа , яка має право на отримання відшкодування , протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає стаховику, у випадках передбачених ст.41 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заяву про страхове відшкодування .

Згідно заперечення АТ " СГ"ТАС " від 14.11.2014 року (а.к.п. 50-52) цивільний позивач ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_5 не подавали заяви про страхове відшкодування .

Відповідно до вимог ст.129 КПК України , суд ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Згідно вироку суду, обвинуваченого ОСОБА_5 визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст 286 КК України , чим було доведено матеріально-правові підстави позову, а саме заподіяння майнової та моральної шкоди неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 , що знаходиться у причиному зв"язку між кримінальним правопорушенням передбаченим ч.1 ст 286 КК України вчиненим обвинуваченим ОСОБА_5 та матеріальною і моральною шкодою заподіяною неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі , що вказує на визнання цивільного позову . Згідно вироку та журналу судового засідання законий представник неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , яка є цивільним позивачем та неповнолітній потерпілиї ОСОБА_6 , приймали участь в судовому засіданні .

Відповідно до вимог ст.326 КПК України , якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач , його представник чи законний представник , суд залишає позов без розгляду .

Тому колегія суддів вважає , що суд першої інстанції вирішуючи позов законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,вірно застосував вимоги ст. ст.129,326 КПК України і прийняв законне обгрунтоване рішення .

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що не підлягає до задоволення апеляційна скарга законного представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв"язку з відсутностю істотних порушень кримінально-процесуального закону, та відповідністю призначеного покарання ступенню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого , які б могли потягти за собою скасування вироку суду першої інстанції..

Керуючись ст.ст. 376, 405,407, 419 КПК України , апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 01.12.2014 року відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України по кримінальному провадженню № 0000210 від 04.07.2014 року - залишити без задоволення.

Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2014 року відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України по кримінальному провадженню № 0000210 від 04.07.2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Судді: з оргигіналом згідно : Суддя