Справа. №11-231 2007 p. Головуючий
Доповідач - Слісарчук
УХВАЛА

Іменем України

"
27 " березня 2007
року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

Головуючого Романова О. В.

суддів Михайловського
В. І.

Слісарчука Я. А.

за участю прокурора Селюченко 1.1.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на
вирок Романівського районного суду Житомирської області від ЗО січня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Великі Козари Романівського району, судимого 28.12.2000 року Романівським районним судом за ст.ст. 140 ч.3, 141 ч.3, 193 ч.2, 42 КК України на 7 років
позбавлення волі.Постановою Бо гунського районного суду м. Житомира від 26.04.2005 року
умовно-достроково на 2 роки 3 місяці 9
днів звільнений

від відбування покарання,

засуджено за ст.289 ч.2 КК України
на 5 років
позбавлення волі.

На підставі
ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднана
невідбута частина покарання за попереднім вироком і до відбуття остаточно
визначено 5 років 1 місяць
позбавлення волі.

Запобіжний захід
ОСОБА_1. залишено попередній -тримання
під вартою.

2

Строк відбуття
покарання йому визначено рахувати з 26
листопада 2006 року.

Питання про
речові докази вирішено відповідно до положень ст.81 КПК України.

Як визнав суд, 25 листопада 2006 року біля 14 години ЗО хвилин
ОСОБА_1., перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, в с.м.т. Романів підійшов до легкового
автомобіля „Москвич М 2140"
державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 3206,75 гривень, сів за кермо транспортного засобу, ключем, що
знаходився в замку запалення запустив двигун та поїхав в с. Великі Козари
Романівського району, тим самим незаконно заволодів автомобілем, який належить
ОСОБА_2.

Засуджений
ОСОБА_1. вирок просить змінити, пом'якшити покарання, призначене судом першої
інстанції. Вказує на те, що на його утриманні знаходилась мати пенсійного віку,
від вчиненого ним злочину не настало тяжких наслідків, потерпілий не
висловлював до нього будь-яких претензій майнового характеру.

Заслухавши
доповідь судді, прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає.

Висновки суду
про доведеність винності ОСОБА_1. у вчиненні злочину за який він засуджений,
ґрунтується на зібраних у справі і перевірених в судовому засіданні доказах,
оцінених в сукупності і ніким з можливих апелянтів не оспорюється.

Дії ОСОБА_1 за
ст. 28 9 ч.2 КК
України кваліфіковані правильно.

Що стосується
призначеного покарання то воно відповідає вимогам ст.65 КК України. Суд
врахував, що засуджений в минулому притягувався до кримінальної відповідальності
і під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання вчинив тяжкий
злочин в стані алкогольного сп'яніння, негативно характеризується за місцем
проживання, хоча визнав вину, щиро розкаявся, позитивно характеризується за
місцем відбування покарання і призначив йому мінімальну міру покарання,
передбачену санкцією ст.289 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі та
частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Підстав для
пом'якшення цього покарання, про що зазначає в своїй апеляції засуджений,
колегія суддів не знаходить.

На підставі
вищенаведеного, керуючись ст.365, 366
КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляцію засудженого
ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Романівського

з

районного суду Житомирської області від ЗО січня 2007 року щодо нього - без зміни.