У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Паневіна В.О. і
Пекного С.Д.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 9 січня
2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в
інтересах засудженого ОСОБА_2 на судові рішення щодо останнього, -

встановила:

вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 5
грудня 2005 року

ОСОБА_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця міста Євпаторії Автономної
Республіки Крим, раніше не судимого, -

засуджено
за ст. 121 ч. 1 КК України на 5 років позбавлення волі.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування
спричиненої злочином матеріальної шкоди - 438 гривень 65 копійок та 20 000
гривень моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 лютого 2006
року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

ОСОБА_2 судом визнано винним і засуджено за те, що він, будучи в стані
алкогольного сп'яніння, 2 липня 2004 року близько 8-ої години 50 хвилин на
своєму робочому місці на пляжі підприємства „Курортні послуги” по АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних стосунків під
час сварки штовхнув ОСОБА_3 рукою у груди, а потім рукою схопив за шию і підняв
над землею, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисника ОСОБА_1 порушується питання про скасування
постановлених у справі судових рішень з направленням її на новий судовий
розгляд. Свою вимогу захисник обґрунтовує тим, що судом не усунуто
суперечностей у показаннях свідків та потерпілого з приводу механізму
спричинення тілесних ушкоджень. Захисник вважає, що від здавлювання шиї руками
не можуть настати такі тілесні ушкодження, які встановлено висновками
судово-медичних експертиз, а також при наявності таких тілесних ушкоджень
потерпілий не міг вести активних дій протягом тривалого часу. Крім того,
захисник не погоджується і з правильністю висновків зазначених експертиз,
оскільки, на його думку, вони зроблені на припущеннях і також містять
суперечності, що не усунуті.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для внесення справи на
касаційний розгляд з метою перегляду постановлених у ній судових рішень.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні злочину підтверджена сукупністю зібраних по
справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу вироку
доказів, зокрема, показаннями самого засудженого, в яких він не заперечував
факту конфлікту з потерпілим ОСОБА_3, показаннями потерпілого ОСОБА_3 про
обставини вчинення щодо нього злочину саме ОСОБА_2., свідка ОСОБА_3, який був
очевидцем події і детально розповів про обставини насильства щодо його брата,
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також показали про обставини вчиненого
насильства, інших свідків, даними висновків численних судово-медичних експертиз
про характер та локалізацію спричинених ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, іншими доказами.

Сукупність зібраних по справі доказів була ретельно проаналізована судом,
що дало можливості дійти обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні злочину. Тому доводи
скарги про незаконність його засудження є необґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ст. 121 ч. 1 КК України є правильною. Посилання
у скарзі про те, що внаслідок дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_3 не могли бути
спричинені тяжкі тілесні ушкодження, судом не було усунуто суперечностей у
показаннях свідків та потерпілого й не піддано сумніву висновки судово-медичних
експертиз, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.
Локалізація та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_3, було
встановлено відповідно до висновків судово-медичних експертиз, які проводилися
у відповідності до вимог закону. Вони перевірялися судом, для чого було
призначено додаткову судово-медичну експертизу, якою також у відповідності до
вимог закону було встановлено зазначені питання. Підстав сумніватися у правильності
цієї експертизи у суду не було, а тому її висновок правильно було визнано
допустимим та достовірним джерелом доказів і покладено в основу вироку.

Покарання ОСОБА_2 обрано у відповідності до вимог закону з урахуванням
характеру та ступеня суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про його
особу, а також усіх обставин справи. У даному випадку колегія суддів вважає
міру покарання необхідною та достатньою для виправлення ОСОБА_2 і попередження
нових злочинів.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або
зміни судових рішень щодо ОСОБА_2 та керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2, засудженого вироком Євпаторійського
міського суду Автономної Республіки Крим від 5 грудня 2005 року.

С у д д і:

Міщенко С.М. Паневін В.О. Пекний С.Д.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України
Паневін В.О.