Справа № 345/4722/14-к
Провадження № 11-кп/779/136/2015
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_11 на вирок Калуського міськрайонного суду від 21 січня 2015 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича, Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з початковою освітою, неодруженого, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше судимого 23.07.2014 року Калуським міськрайонний судом за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 1500 грн. штрафу, громадянина України, засуджено,-

за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу заставу - залишено без змін.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання речових доказів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 залишено без розгляду.

Згідно вироку суду ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло за таких обставин.

22.08.2014 року приблизно о 10 годині ОСОБА_12 через відчинені двері проник у житловий будинок АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , звідки таємно викрав золотий перстень 583 проби вагою 6 гр., вартістю 1850,82 грн.; золотий перстень 583 проби вагою 7 гр., вартістю 2159,29 грн.; золотий ланцюжок 583 проби вагою 3 гр., вартістю 925,41 грн.; золоту підвіску у вигляді підкови 583 проби вагою 0,97 гр., вартістю 299, 21 грн., золотий годинник без ремінця 583 проби вагою 15 гр. вартістю 4627,05 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 12021, 07 грн. згідно закупівельних цін на дорогоцінні метали в брухті, установлених розпорядженням Державної скарбниці України Національного Банку України від 22.08.2014 року №4/159.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_13 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, прокурор вважає даний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що у мотивувальній частині вироку не зазначено обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_10 , будучи засудженим вироком Калуського міськрайонного суду від 23.07.2014 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 грн., маючи у відповідності до ст.89 КК України непогашену судимість, повторно вчинив корисливий злочин. Тому вважає, що ст.69 КК України при призначенні покарання застосовано необґрунтовано.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив скасувати вирок суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок законним і просили залишити його без змін, представника потерпілої, який вважає, що саме завдяки призначенню ОСОБА_13 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, потерпіла отримала компенсацію за викрадені речі, тому просить вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини скоєного обвинуваченим ОСОБА_10 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за ч.3 ст.185 КК України, за якими він визнаний винним, грунтуються на сукупності зібраних у справі та належно досліджених доказах, є правильною і у поданій апеляційній скарзі не оспорюються, відповідно, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене покарання достатнім і справедливим.

Згідно вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_13 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його характеристику (а.с.65), перебування на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей та вагітної дружини, відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення, відшкодування збитків у повному обсязі, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просить суворо не карати обвинуваченого.

Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтв про народження ОСОБА_14 (а.с.32), ОСОБА_14 (а.с.33), ОСОБА_15 (а.с.34) та ОСОБА_16 ,(а.с.35) що містяться у матеріалах справи, ОСОБА_10 є батьком зазначених у свідоцтвах про народження чотирьох неповнолітніх дітей.

Судом обґрунтовано застосовано вимоги ст.69 КК України та призначено ОСОБА_13 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання і на підставі яких суд прийшов до вказаного висновку, відносяться: щире каяття у вчиненому, визнання вини та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При постановлені вироку судом враховано, що ОСОБА_10 , будучи засудженим вироком Калуського міськрайонного суду від 23.07.2014 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 грн., який, маючи відповідно до ст.89 КК України, непогашену судимість, повторно вчинив корисливий злочин.

Щодо апеляційних вимог прокурора в частині того, що суд у мотивувальній частині вироку не вказано обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_10 рецидив злочинів, колегія суддів виходить з наступного.

ОСОБА_10 , був засуджений вироком Калуського міськрайонного суду від 23.07.2014 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 грн., тобто маючи у відповідності до ст.89 КК України непогашену судимість, повторно вчинив корисливий злочин, як вказано в апеляційній скарзі прокурора. Але у вироку зазначено вказану обставину як кваліфікуючу ознаку злочинів ( вчинення їх повторно), за які ОСОБА_10 визнано винним та засуджено, що підтверджується змістом оскарженого вироку. Тому суд правильно вказав, що обставин, які обтяжують відповідальність, відсутні, оскільки вчинення злочину повторно та рецидив злочину, що передбачена ч.1 п.1 ст.67 КК України відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Відповідно, позиція прокурора про те, що повторність вчинення злочинів, наявність судимості за інший аналогічний злочин, слід визнати обставиною, що обтяжує покарання рецидив, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

З огляду на вище викладене, суд першої інстанції дотримався всіх вимог закону при постановленні вироку та призначенні покарання.

Колегія суддів вважає призначене ОСОБА_13 покарання достатнім і необхідним для попередження нових злочинів, виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а обставини, зазначені прокурором в апеляційній скарзі, також враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, тому підстав для застосування більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду від 21 січня 2015 року відносно ОСОБА_10 без змін.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4