Справа № 11-277/07 Головуючий у 1
інстанції Остапу к В. І.
Категорія: ст.ст. 122 ч.1,296 ч.2, Доповідач Матат О.В.
342 ч.2, 345 ч.2, 358 ч.3 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Луцьк 18 травня 2007 р.

Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Матата О.В. суддів Силки
Г.І., Лозовського А.О. з участю прокурора Жельчика І.В., захисників
ОСОБА_1., ОСОБА_2. засуджених ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6.,
ОСОБА_7, ОСОБА_8., розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляціями прокурора Жельчика І.В., який брав участь
у розгляді справи судом 1 інстанції, засуджених ОСОБА_4. та ОСОБА_3 і їх
захисника ОСОБА_1., потерпілих ОСОБА_9. та ОСОБА_10. на вирок Луцького
міськрайонного суду від 20 листопада 2006 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеним вироком засуджено:

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Нововолинська Волинської області, українця, гр-на
України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, мешканця м.Луцьк,АДРЕСА_1,
Волинської області, згідно ст.89 КК України судимості немає,-

за ст. 358 ч.3 КК України - 2 (два) роки обмеження волі;

за ст. 342 ч.2 КК України - 1(один) рік позбавлення волі;

за ст. 345 ч.2 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення
волі;

за ст. 296 ч.2 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення
волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань,
остаточно визначено ОСОБА_3. до відбуття - 4 (чотири) роки 6 (шість)
місяців позбавлення волі.

За ст.ст.27 ч.3, 190 ч. 4, 27 ч. З,
289 ч. З КК України ОСОБА_3 виправдано за недоведеністю його участі у цих злочинах.

2

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_3. залишено попередній -тримання під вартою.

Строк відбуття покарання
засудженому ОСОБА_3 постановлено
рахувати з 18 жовтня 2005 року.

ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця та мешканця м.Луцька, АДРЕСА_2 Волинської області, непрацюючого,
неодруженого, з незакінченою вищою освітою, згідно ст.89 КК України судимості
немає, - ст.358 ч.3КК України на 2 (два) роки обмеження волі.

Зараховано ОСОБА_6. в спірок відбуття
покарання термін перебування під
вартою з 18 жовтня 2005 року по 20 листопада 2006 року.

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_6. змінено
з тримання під вартою на підписку про невиїзд, і його звільнено з-під варти із
залу суду в зв'язку з відбуттям покарання.

За ст.ст. 190
ч.4, 289 ч.3 КК України ОСОБА_6.
виправдано за недоведеністю його
участі у цих злочинах.

ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м.Тлумач Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою
освітою, непрацюючого, неодруженого, мешканця м.Луцька, АДРЕСА_3, судимого:

1. 31.03.1998року
Любомльським районним судом. Волинської області

за ст.ст. 141 ч.2, 46і КК України на 3 роки позбавлення волі з
конфіскацією

майна, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки та сплатою штрафу в

розмірі 2000 гривень в дохід держави;

2. 17.02.1999 року
Луцьким міським судом Волинської області за

ст.ст.
142 ч.2, 43 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією

майна,
ухвалою Волинського обласного суду від 16.03.1999 року, вирок

змінений,
обрано покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з

конфіскацією майна. Постановою Ківерцівського районного
суду Волинської

області
від 17.05.2002 року звільнений умовно-достроково на невідбутий

термін 1
рік 11 місяців 21день,-

за ст.296 ч. 1 КК України на 2
(два) роки обмеження волі;

за ст.342 ч.2 КК України на 2 (два)
роки обмеження волі;

за ст.345 ч.2 КК України на 3 (три) роки позбавлення
волі.

На підставі ст.
70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового
складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_5. до відбуття
- 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Зараховано в строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5. термін
перебування під вартою з 1 по 2 липня 2005року включно.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_5 від відбуття покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком З
(три) роки та з покладенням, відповідно до ст.76 КК України обов'язку не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи та періодично з'являтися в ці органи для
реєстрації.

3

Запобіжний захід ОСОБА_5. залишено попередній-підписку про невиїзд.

ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.Красноярськ РФ, громадянина України, з середньою освітою, мешканця
м.Луцьк АДРЕСА_3, згідно ст.89 КК України судимості немає,-

за ст. 296 ч.2 КК України на 3 (три) роки позбавлення
волі;

за ст. 122 ч.1 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі На підставі ст.70
КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4. до відбуття - 3 (три) роки
позбавлення волі.

Зараховано в
строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4. термін перебування під вартою з
07 по 16 грудня 2005 року включно.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4. змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту і його взято під варту із
залу суду.

Строк відбуття
покарання засудженому ОСОБА_4. постановлено рахувати з моменту взяття під
варту.

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та мешканця м.Луцьк АДРЕСА_4
Волинської області, гр-на України, працюючого на посаді охоронця в ПП
"Каріна Плюс", неодруженого, з середньою освітою, раніше не
судимого,-

за ст. 342 ч.2 КК України на 1
(один) рік обмеження волі;

за ст.345 ч.2 КК України на 3 (три)
роки обмеження волі.

На підставі ст.
70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8. до
відбуття - 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ст.
75 КК України ОСОБА_8 від
відбуття покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком - 2 (два) роки
та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов'язку не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої
системи та періодично з'являтися в ці органи для реєстрації.

Запобіжний захід
ОСОБА_8. залишено
попередній - підписку про невиїзд.

ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_6 уродженця м.Мозир Гомельської області Республіки Польща,
громадянина України з середньою освітою, працюючого менеджером ВАТ ВКФ
"Луцьккондитер" мешкання м.ЛуцькАДРЕСА_5 Волинської області, згідно
ст.89 КК України судимості немає,-

за ст.358 ч.3 КК України на 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України
ОСОБА_7 від відбуття покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком -
2 (два) роки та з покладенням, відповідно до ст. 76 КК України обов'язку не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів

4

кримінально-виконавчої системи та періодично з'являтися в
ці органи для реєстрації.

За ст.ст. 190 ч.4,
289 ч.3 КК України ОСОБА_7. виправдано за
недоведеністю його участі у цих злочинах.

Запобіжний
захід ОСОБА_7. залишено попередній - підписку про невиїзд.

Вироком вирішено долю речових
доказів, судових витрат і цивільні позови.

Судом першої інстанції встановлено
наступне:

01 липня 2005
року близько 04 години в урочищі "Гряда" Шацького району Волинської
області, в приміщенні нічного клубу "Одісей", де проводились
культурно-масові заходи, підсудний ОСОБА_5. ігноруючи існуючі в суспільстві
елементарні правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок в частині
спокійних умов відпочинку людей, з мотивів явної неповаги до суспільства,
безпричинно з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю, наніс удар рукою
в обличчя потерпілому ОСОБА_11, в результаті цього потерпілому були заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді забою нижньої
щелепи зліва, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних
ушкоджень.

Після цього,
коли працівники правоохоронних органів, а саме міліціонери оперативного взводу,
окремої роти міліції особливого призначення "Беркут" УМВС України у
Волинській області прапорщики міліції ОСОБА_12. та ОСОБА_13, які виконували
свої службові обов'язки і несли патрульну
службу по забезпеченню громадського порядку в урочищі "Гряда"
і присікаючи хуліганські дії ОСОБА_5., виводили останнього з клубу
"Одісей". ОСОБА_3. разом з ОСОБА_5, ОСОБА_8. та іншою особою, справа
відносно якої виділена в окреме провадження, вчинили опір цим працівникам
правоохоронних органів під час виконання ними службових обов'язків у формі активної
фізичної протидії. При цьому ОСОБА_3. разом з ОСОБА_5, ОСОБА_8. та іншою
особою, справа відносно якої виділена в окреме провадження з метою перешкодити
виконанню працівникам правоохоронних органів - ОСОБА_12. та ОСОБА_13. своїх
службових обов'язків у вигляді поміщення ОСОБА_5. в патрульний автомобіль,
розпочали бійку, умисно наносячи руками та ногами по різних частинах тіла
ОСОБА_12. та ОСОБА_13. В результаті цього ОСОБА_12. були заподіяні легкі
тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я у вигляді
забійних гематом потиличної ділянки голови зі струсом головного мозку, а
ОСОБА_13. -легкі тілесні ушкодження у вигляді забою носа і м'яких тканин правої
половини обличчя.

10 липня 2005
року біля 04 години в урочищі "Гряда" Шацького району Волинської
області, на базі відпочинку "Дубок", ОСОБА_3. разом із ОСОБА_4 та
чотирма іншими невстановленими слідством особами, справа відносно яких виділена в окреме провадження, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, грубо порушуючи громадський порядок, з

5

мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи елементарні
правила поведінки і добропристойності, безпричинно, з хуліганських спонукань,
умисно, руками і ногами, з використанням дерев'яних палиць побили потерпілого
ОСОБА_14., заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді, закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку,
неврології нижньої гілки лівого лицьового нерва, забою потиличної
ділянки лівої половини обличчя, лівої кисті,
зсадження ліктьових і колінних суглобів, забою і крововиливів м'яких тканин
спини, гематоми лівого ока, синця правого ока. та побили потерпілого ОСОБА_15,
заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, підшкірних гематом
лівої орбіти, лобної ділянки, правого передпліччя та лівого плеча. Дані тілесні
ушкодження у потерпілих відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Крім того,
ОСОБА_4. під час цих хуліганських дій і нанесення ударів, умисно руками і ногами вдарив в обличчя ОСОБА_14., заподіявши
йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому виличного відростка верхньої щелепи зліва, які відносяться до
середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

ОСОБА_6. та ОСОБА_7. в жовтні -
листопаді 2004 року використовували завідомо підроблені документи, а саме
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 про реєстрацію
автомобіля "TOYOTA CAMRY", кузов НОМЕР_2, 2003 року випуску та в квітні 2005 року
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 про
реєстрацію автомобіля марки "NISSAN MAXIMA", кузов НОМЕР_4, 2004 року випуску на ім'я ОСОБА_16.

Підсудні ОСОБА_3., ОСОБА_6. та ОСОБА_7. у лютому 2005 року
використовували завідомо підроблене свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 про реєстрацію автомобіля марки "DODGE
GRAND CARAVAN", кузов №НОМЕР_6, 2002 року випуску, під час
користування цим автомобілем на ім'я ОСОБА_6.

Підсудний ОСОБА_6. в травні-червні
2005 року використовував завідомо підроблене свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 про реєстрацію автомобіля марки "CHRYSLER INTREPID", кузов НОМЕР_8, 2003 року випуску на ім'я ОСОБА_16. Підсумовуючи наведене, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_3. та ОСОБА_4. своїми умисними
діями, які виразились в хуліганстві, тобто в грубому порушенні громадського
порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою
зухвалістю, вчиненими групою осіб, скоїли
злочин, передбачений ст.296 ч.2 КК України; ОСОБА_4. своїми діями, які
виразились в умисному спричиненні середнього ступеню тяжкості ушкоджень, вчинив
злочин, передбачений ст.122 ч.1 КК України; ОСОБА_5. своїми умисними
діями, які виразились в хуліганстві, тобто в грубому порушенні громадського
порядку з мотивів явної неповаги до суспільства,

6

що
супроводжувались особливою зухвалістю, вчинив злочин, передбачений ст.296
ч.1 КК України; ОСОБА_5. своїми умисними діями, які виразились в хуліганстві,
тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжувались особливою зухвалістю, вчинив злочин, передбачений ст.296 ч.1 КК України; ОСОБА_3., ОСОБА_5.
таОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразились в опорі працівникам
правоохоронних органів під час виконання ними, службових обов'язків, вчинили
злочин, передбачений ст.342 ч 2 КК України,
а своїми діями, які виразились, в умисному заподіянні працівникам правоохоронних
органів легких тілесних ушкоджень у зв'язку з виконанням цими працівниками
службових обов'язків, ОСОБА_3., ОСОБА_5. таОСОБА_8 вчинили злочин, передбачений
ст.345 ч.2 КК України; ОСОБА_3., ОСОБА_6.
та ОСОБА_7., своїми умисними діями, які виразились у використанні
завідомо підроблених документів, вчинили злочин, передбачений ст.358 ч.3 КК
України.

Органами
досудового слідства ОСОБА_3., ОСОБА_6. та ОСОБА_7.
обвинувачуються також в тому, що вони в 2004 році створили стійку
організовану злочинну групу і в складі цієї групи, де організатором та
керівником був ОСОБА_3., вчинили ряд особливо тяжких злочинів, а саме: шляхом
обману та зловживання довірою, діючи в складі організованої групи, повторно в
період 2004-2005 років заволоділи грошима ОСОБА_17. ОСОБА_9. та ОСОБА_18,
наданими для сплати митних платежів, постановки на облік та реєстрацію
транспортних засобів в загальній сумі 199532 гри. 76 коп., тобто в особливо
великих розмірах; незаконно заволоділи транспортними засобами діючи в складі
організованої групи, повторно, із заподіянням великої матеріальної шкоди
ОСОБА_17,ОСОБА_9. та ОСОБА_18. в загальній сумі 320163 грн. Тобто ОСОБА_3. обвинувачується за ст.ст.27 ч.3,
190 ч.4, 27 ч.3, 289 ч.3 КК України, а ОСОБА_6. та ОСОБА_7. за ст.ст.
190 ч.4. 289 ч.3 КК України.

Суд виправдав
ОСОБА_3., ОСОБА_6. та ОСОБА_7 за недоведеністю їх вини у цих злочинах.

Прокурор Жельчик
І.В. в апеляції просить скасувати вирок щодо всіх засуджених по справі,
направити справу на новий судовий розгляд, а за змістом апеляції і доповнення
до неї він не погоджується з виправданням ОСОБА_3, ОСОБА_6. та ОСОБА_7 за
ст.ст. 190 ч.4, 289 ч.3 КК України. Вважає, що доказів їх винуватості у справі
зібрано достатньо.

Потерпілі
ОСОБА_9. та ОСОБА_17. у своїх апеляціях також зазначають,
що суд безпідставно виправдав цих трьох підсудних. Проте вони не
висловлюють прохання про скасування саме вироку.

Засуджений ОСОБА_3. і його захисник
ОСОБА_1. в апеляціях просять скасувати
вирок і закрити справу за відсутністю в діяхОСОБА_3 складу злочину. Вони
посилаються на відсутність доказів участі ОСОБА_3 у злісному хуліганстві, опорі працівникові правоохоронного органу,
насильстві щодо нього та у використанні підробленого документа.

7

Цей же захисник
в інтересах засудженого ОСОБА_4. і останній в апеляціях просять про пом'якшення
призначеного покарання.

Вислухавши
доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляцій, прокурора Жельчика І.В.,
захисника ОСОБА_1., засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4., кожен з яких підтримали свою апеляцію, а також засуджених ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_5., ОСОБА_8. та
захисників ОСОБА_2. і ОСОБА_18, які всі просили залишити вирок без зміни,
перевіривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про
необхідність задоволення апеляцій засудженого ОСОБА_4. і в його інтересах
захисника ОСОБА_1., зміни вироку щодо ОСОБА_4. з пом'якшенням призначеного йому
покарання, а в решті подані апеляції залишити без задоволення і вироку без
зміни.

Показаннями засудженого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_17 підтверджується, що
між ними існували цивільно-правові відносини, до яких були
залучені ОСОБА_3., ОСОБА_6. і які стосувалися інтересів ОСОБА_9. та ОСОБА_18

Згідно пред'явленого обвинувачення, яке було підтримано прокурором у судовому
засіданні, про незаконне переміщення через митний кордон України автомобілів,
постановку їх на облік і реєстрацію була першочергова домовленість між
ОСОБА_17. та ОСОБА_7.

ОСОБА_17.
купував у США та Канаді
автомобілі, надавав гроші для їх доставки на Україну і реєстрацію, а ОСОБА_7.,
ОСОБА_6. і ОСОБА_3. забезпечували перевезення автомобілів та їх реєстрацію.Такі
дії були багаторазові на протязі тривалого часу і створили взаємні зобов'язання
між учасниками цих дій. Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_7. мав мету
невиконання зобов'язань перед ОСОБА_17. не здобуто, а ОСОБА_3. і ОСОБА_6.
останній ніяких грошей не давав.

Отже, суд
правильно дійшов висновку, що обов'язок виконати певні зобов'язання - повернути
гроші чи надати розмитнені автомобілі був у ОСОБА_17 перед ОСОБА_18. та
ОСОБА_9, а в ОСОБА_7- зобов'язання , яке він не виконав ,- перед ОСОБА_17.

Суд у вироку
достатньо мотивував своє рішення про необхідність виправдання ОСОБА_3, ОСОБА_6.
та ОСОБА_7 за ст.ст. 190 ч.4, 289 ч.З КК України і воно відповідає фактичним
обставинам справи,які встановив суд.

Тому апеляції
прокурора і потерпілих ОСОБА_9. та ОСОБА_17 залишені без задоволення.

Причетність ОСОБА_3 до незаконної
початкової реєстрації автомобіля "DODGE GRAND CARAVAN" на
підставну особу і потім на ОСОБА_6. підтверджується показаннями ОСОБА_17,
ОСОБА_7 ОСОБА_6. Останній дав доручення ОСОБА_3. на право керування цим
транспортним засобом. ОСОБА_7. давав йому гроші для виготовлення документів про
постановку на облік та реєстрацію транспортного засобу в органах МРЕВ.

8

Отже, суд підставно визнав винним ОСОБА_3 у використанні завідомо підробленого
документа.

Таке рішення суд мотивував у вироку.

Апеляції
засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_1. обґрунтовуються тим, що деякі
учасники хуліганських дій та особи, які були при цьому присутні, - не вказували
в своїх показаннях на конкретні протиправні дії ОСОБА_3

Спростовуючи
такі доводи апеляцій колегія суддів звертає увагу та те, що події, які
відбувалися 1 липня 2005 року та 10 липня 2005 року сталися в нічний час, тобто у темну пору доби. Тому, до
уваги приймаються показання саме тих осіб, які бачили перебіг подій і
підтверджують участь у них тих осіб, яких вони запам'ятали.

З приводу подій,
що відбулися у ніч на 1 липня 2005 року, іОСОБА_12, і ОСОБА_13
показали, що біля нічного клубу "Одісей" саме ОСОБА_3. поводив себе
агресивно і першим вдарив працівника міліції, який присікав хуліганські дії.
їхні показання узгоджуються з показаннями ОСОБА_11. і є послідовними з
уточненнями. В даному випадку був не тільки опір працівникам правоохоронного
органу під час виконання ними службових обов'язків по присіканню хуліганства, а
й умисне заподіяння при цьому сумісними діями групою осіб легких тілесних
ушкоджень цим працівникам, а саме ОСОБА_13. та ОСОБА_12.

Підстав не
вірити цим потерпілим немає, а спричинення їм тілесних ушкоджень та
правомірність їх дій підтверджуються висновками судово-медичних експертиз,
показаннями ОСОБА_11., ОСОБА_19, ОСОБА_20., на що суд послався у вироку.

Винуватість
ОСОБА_3 у скоєнні злісного хуліганства 10 липня 2005 року підтверджується
показаннями потерпілих ОСОБА_14. та ОСОБА_15

їхні дружини
також ствердили, що ОСОБА_3. поводив себе агресивно, відрізнявся особливою
жорстокістю при побитті потерпілих.

Своє рішення про
скоєння ОСОБА_3. інкримінованих йому злочинів суд мотивував у вироку, навів
відповідні докази.

Тому апеляція
засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_1. в інтересах цього засудженого
залишається без задоволення.

На відміну від
інших засуджених по справі ОСОБА_4. повністю відшкодував матеріальну шкоду
потерпілим, спричинену спільними злочинними діями засуджених.

Це колегія
суддів враховує переглядаючи справу і приходить до висновку про можливість
виправлення ОСОБА_4. без відбування призначеного
покарання, з встановленням для нього терміну випробування і покладенням
на нього обов'язків, передбачених ст.76 КК України України.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

9

УХВАЛИЛА:

Апеляції
прокурора Жельчика І.В., засудженого ОСОБА_3 та в інтересах останнього захисника ОСОБА_1., потерпілих
ОСОБА_9. і ОСОБА_17 залишити без задоволення.

Апеляції
засудженого ОСОБА_4. та
в його інтересах захисника ОСОБА_1. задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 20 листопада 2006 року щодо ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8
залишити без зміни.

Цей же вирок
щодо ОСОБА_4 змінити. Залишити призначене йому на підставі ст. ст. 122 ч. 1,
296 ч. 2, 70 КК України покарання у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі і
на підставі ст. ст. 75, 76 КК України
звільнити його від цього покарання, якщо він протягом 3-х (трьох) років
випробування не вчинить нового злочину, не буде виїжджати на постійне місце
проживання за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
буде повідомляти цей орган про зміну місця
проживання, навчання, роботи і буде періодично з'являтися в цей орган для
реєстрації.

Запобіжний
захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4. скасувати та
звільнити його з-під варти в залі суду.

В решті вирок залишити без зміни.