Справа № 1-73/07
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

25 липня 2007
року Царичанський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючої -
судді Гудим О.М. при секретарі
- Чайковській В.В. з участю прокурора - Шило С.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
залі суду смт. Царичанка Дніпропетровської
області справу про обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Царичанка Дніпропетровської
області, за національністю
українця, громадянина України, що має вищу юридичну освіту, тимчасово не працюючого, військовозобов'язаного, неодруженого,
мешканця смт. АДРЕСА_1, раніше не
судимого у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 186 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ;

ОСОБА_1, 21 жовтня 2004 року, близько 00 год. 20 хв., перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння в парку „Перемоги", який розташований в центрі смт. Царичанка
Царичанського району Дніпропетровської області,
переслідуючи корисливі цілі,
відкрито викрав мобільний телефон марки „Бйорд-Флай", вартістю 660 грн. зі стартовим пакетом до
нього „Київстар", вартістю 40
грн., який за мотузку навмисно зірвав із
шиї гр.ОСОБА_2, при цьому не застосовуючи
до останньої фізичного чи психічного насильства, та не реагуючи на прохання ОСОБА_2. повернути
телефон.

Відкритим
викраденням вказаного телефону зі стартовим пакетом, потерпілійОСОБА_2. на час вчинення
злочину було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн., що для останньої являється значною.

Підсудний
ОСОБА_1 свою
вину визнав повністю, пояснивши, що в кінці жовтня 2004 року він прийшов
відпочивати до кафе-бару „Люкс" ПП „Меркурій", яке розташоване по вул. Комсомольській в смт.
Царичанка. Будучи трохи напідпитку, він
познайомився з двома дівчатами на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3. В один із моментів
відпочинку, у нього виникла необхідність
зателефонувати і він з відповідним проханням звернувся до нової знайомої на
ім'я ОСОБА_2, на що остання відповіла
відмовою, мотивуючи тим, що у неї відсутні кошти на рахунку телефона.
Пізніше ОСОБА_1. помітив, що ОСОБА_2 періодично
кудись телефонувала, що викликало у
нього сумніви щодо правдивості слів дівчини. На початку першої години ночі він
зібрався додому, коли помітив, що і його нові знайомі дівчата також
зібралися десь йти. Саме в той момент він і вирішив з'ясувати відносини з
ОСОБА_2 щодо телефону. Дочекавшись, коли
ОСОБА_2 вже йшла сама по алеї парку „Перемоги", він наздогнав її та знову попрохав телефон
для здійснення дзвінка, але отримав
негативну відповідь, після

чого він правою
рукою зірвав за мотузку із шиї ОСОБА_2 її телефон і направився з телефоном
додому, хоча ОСОБА_2 прохала повернути
телефон.

На
наступний день, зрозумівши, що він фактично вчинив злочин та злякавшись
відповідальності, він позбавився
телефону, а саме викинув його в річку
Оріль, в районі де проживає. Пізніше він
зустрівся з ОСОБА_2 та повністю відшкодував їй завдані збитки за телефон. В
своїй письмовій розпискі даній йому потерпіла ОСОБА_2. вказала, що претензій до ОСОБА_1. вона не має, оскільки останній компенсував їй вартість викраденого
телефону та завдану їй моральну шкоду.

У вчиненому щиро
кається, прохає суворо не карати.
Відповідно до ст.299 КПК України судом обмежено дослідження доказів у судовому
засіданні допитом підсудного та дослідженням письмових доказів. Вина ОСОБА_1.
доказана також матеріалами справи: рапортами працівників РВ УМВС (а.с. 4,
12-16, 19); протоколом усної заяви про злочин (а.с. 5) поясненнями та заявою
обвинуваченого ОСОБА_1.(а.с. 20, 53); заявою ОСОБА_2. від 12.06.2007
р. (ах. 27); протоколом впізнання гр-на ОСОБА_1. потерпілою ОСОБА_2. (а.с.
37-38). Таким чином, обвинувачення
ОСОБА_1. доказано повністю, його дії
вірно кваліфіковано за ст. 186 ч. 1 КК
України, як відкрите викрадення чужого
майна (грабіж).

При
призначенні міри покарання суд приймає до уваги дані про характер і ступінь
тяжкості скоєного злочину, особу
підсудного, його позитивну
характеристику з місця проживання, вчинення
злочину вперше, добровільне
відшкодування потерпілій завданої шкоди,
його щире каяття та вважає, що
покарання ОСОБА_1. слід призначити в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 186 КК України, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлений. Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК
України, суд

ПРИСУДИВ:

Визнати
винним ОСОБА_1 в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та
покарати його:

за ч. 1 ст. 186
КК України у виді 1 року позбавлення волі.

Згідно
ст.75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_1. звільнити з
випробуванням, із встановленням
іспитового строку 1 рік.

Згідно
ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1.
обов'язки протягом іспитового строку повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру
запобіжного заходу до набрання вироком чинності залишити ОСОБА_1. попередній -
підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15
днів з подачею апеляції через районний суд.