романівський районний суд житомирської області
Кримінальне провадження № 282/601/13- к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2015 року Романівський районний суд Житомирської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
та представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Романові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 04.03.2013 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Полонне Хмельницької області, який працює як фізична особа-підприємець, має вищу освіту, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,
ВСТАНОВИВ:
23.09.2012 року, приблизно о 07:00 год., ОСОБА_5 , рухаючись на власному автомобілі по вулиці Котовського в селі Старий Любар Любарського району Житомирської області, зупинився біля в`їзду до Любарського кооперативного ринку, оскільки автомобільний причіп, залишений на дорозі ОСОБА_4 заважав проїзду його автомобіля. З даного приводу між ними виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 один удар рукою в обличчя та ще один удар рукою в область грудної клітки, чим завдав потерпілому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні ОСОБА_4 не визнав себе винуватим в інкримінованому йому діянні та пояснив, що будь-яких ударів потерпілому під час виникнення між ними конфлікту вранці 23 вересня 2012 року біля в`їзду на територію Любарського кооперативного ринку не наносив, а лише відштовхнув його від себе, обороняючись від нападу ОСОБА_5 .
Не зважаючи на повне невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєному, його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю стверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_7 суду показали, що 23 вересня 2012 року, близько сьомої години ранку вони власним автомобілем проїжджали по вул. Котовського в с. Старий Любар. Неподалік в`їзду на Любарський кооперативний ринок попереду руху автомобіля, прямо на проїжджій частині стояв автомобільний причеп, який не давав можливості подальшого проїзду. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_5 зробив зауваження власнику причепа і попросив надати можливість проїзду, однак той на зауваження не відреагував, внаслідок чого між ними виник конфлікт. Коли ОСОБА_5 намагався з`ясувати, чому він так себе поводить, то обвинувачений зі значною силою долонею правої руки наніс йому удар в лоб, від чого ОСОБА_5 відчув сильний біль та запаморочення в голові. Від отриманого удару він відскочив і, знову наблизившись до нього та намагався його схопити за одяг руками, що йому не вдалось. У цей час ОСОБА_4 сильно вдарив його в груди. Після цього почали кричати якісь жінки, а свідок ОСОБА_7 , дружина потерпілого, попросила, щоб він нікуди не втручався. Тоді ОСОБА_5 пішов до свого автомобіля і, оскільки звільнився проїзд, поїхав до місця роботи дружини.
Свідок ОСОБА_8 в суді пояснив, що вранці 23 вересня 2012 року, перебуваючи на дорозі біля Любарського кооперативного ринку чув спір між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також бачив, як ОСОБА_4 наніс руками удар в груди ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_9 в суді пояснив, що чув спір між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , який відбувся на в`їзді до ринку, так як останній своїм причепом заважав проїзду автомобіля ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_4 з силою відштовхнув від себе ОСОБА_5 , внаслідок чого той відійшов на відстань до 2 метрів.
Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що вранці 23 вересня 2012 року він, виконуючи замовлення, переносив товар із м`ясного павільйону до приміщення автостанції на Любарському кооперативному ринку. По дорозі свідок побачив, що відбувалась суперечка між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , біля яких знаходився ОСОБА_8 та розбороняв їх. Свідок стверджував, що не був очевидцем нанесення ударів один одному учасниками конфлікту, а чув лише словесну лайку між ними.
Свідок ОСОБА_11 в суді пояснив, що вранці 23 вересня 2012 року він, розкладаючи товари на своєму торговому місці на Любарському кооперативному ринку, почув суперечку між двома чоловіками біля торгового місця ОСОБА_4 . Підійшовши ближче для з`ясування причин конфлікту, свідок ОСОБА_11 дізнався, що суперечка виникла через загороджений причепом проїзд. Також свідок повідомив, що він не був очевидцем події на протязі усього часу конфлікту, з його торгового місця не було видно усіх обставин, а коли свідок підійшов до місця події, спір уже завершувався та ОСОБА_5 покинув місце події, оскільки звільнився проїзд по лівій стороні дороги.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не були очевидцями події на протязі усього часу конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, тому суд, оцінюючи їх покази в сукупності з показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , приходить до висновку, що усі показання вказаних осіб узгоджуються між собою і у суду відсутні підстави вважати такі покази суперечливими чи недостовірними.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.126 КК України як умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілому.
При визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а також відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, та вважає за необхідне обрати міру покарання в межах санкції ч.1 ст.126 КК України.
Разом з тим, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання за даним вироком на підставі ч.5 ст.74 та п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням на час ухвалення вироку строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.126 КК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжні заходи та заходи забезпечення кримінального провадження не обирались та не застосовувались, необхідність їх обрання чи застосування відсутня.
Керуючись статтями 368, 369, 371, 373, 374, 376, 532 КПК України, статтями 49, 74, 126 ч.1 КК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень нуль копійок).
На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, визначених п.1 ч.1 ст.49 КК України.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.
Cуддя: ОСОБА_1