.
Стр. 1 із 3
Справа № 303/191/15-к
1-кп/303/72/15
Номер рядка стат. звіту - 43
В И Р О К
1)
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2015 року м.Мукачево
МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Мукачеві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №000007 від 15.01.2015 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Сасово Виноградівського району, проживаючого АДРЕСА_1 , одруженого, військовослужбовець призваний за мобілізацією, рядовий, раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
з участю : прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
Військовослужбовець запасу рядовий ОСОБА_3 19 березня 2014 року у відповідності до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 та мобілізаційного плану призваний для проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до ст. 24 ч.1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату. 31 липня 2014 року близько 14 год. 00 хв. до одного з підрозділів військової частини НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ) по АДРЕСА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_3 прибула команда у складі 36 військовослужбовців, призваних за мобілізацією для подальшого проходження військової служби, серед яких був ОСОБА_3 . У подальшому з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби ОСОБА_3 31 липня 2014 року близько 23 год. 30 хв. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби у відповідності до ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України рядовий ОСОБА_3 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів
Стр. 2 із 3
України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок. Проте, рядовий ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, діючи умисно, не маючи на меті назавжди ухилитися від проходження військової служби, усвідомлюючи, що своїми діями скоює злочин, 31 липня 2014 року самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 (на даний час військова частина ПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) та маючи об`єктивні можливості прибути до нього, незаконно та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби по 16 жовтня 2014 року включно, перебуваючи весь вказаний період поза його розташуванням та проводячи час на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив самовільне залишення місця служби військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 ч. 3 КК України.
Під час досудового розслідування, 15.01.2015 року між заступником військового прокурора Ужгородського гарнізону Західного регіону України та ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Відповідно до умов угоди обвинувачений ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №000007 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, в угоді викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію, яка ніким не оспорюється, а також узгоджено призначення покарання обвинуваченому за ст. 407 ч. 3 КК України у виді 2 років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та із застосуванням п. 2, 3, 4, ч. 1 ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), визнає повністю.
Прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду на умовах, викладених у ній.
Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Відповідно ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не виявлено.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473
Стр. 3 із 3
КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КК України та КПК України.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором та ОСОБА_3 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Речові докази відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судових витрат не має.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 371, 373, 376, 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 січня 2015 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №000007 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки:
протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий підпис ОСОБА_1
Копія вірна. Оригінал знаходиться у матеріалах справи №303/191/15-к в Мукачівскому міськрайонному суді.
Суддя Мукачівського
міськрайонного суду ОСОБА_1