Єдиний унікальний № 500/3079/15-к
Провадження № 1-кп/500/307/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
19 червня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,
потерпіла ОСОБА_7 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001258, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Урай Тюменської області Російської Федерації, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
1. 14 травня 2015 року, приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав електротубрінку марки «Темп» у корпусі темно-синього кольору вартістю 230 грн., що належить ОСОБА_7 , тим самим спричинивши останній матеріальний збиток на зазначену суму, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

2. Далі, 17 травня 2015 року, приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , з дамської сумки, яка знаходилася у дитячій колясці у флігелі вказаного будинку, таємно, діючи повторно, викрав цифровий фотоапарат марки «CANON» у корпусі чорного кольору вартістю 800 грн., у якому знаходилася картка пам`яті об`ємом 16 Гб вартістю 80 грн., та матерчатий чохол чорного кольору вартістю 50 грн., тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 930 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочинів, щиро розкаявся в їх вчиненні та не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальних актах, зокрема, перелік та вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 14.05.2015 р. вдень він пішов у будинок АДРЕСА_2 , де робиться ремонт, та викрав звідти електротурбінку, яку продав за 20 грн. Після цього, працівники міліції повернули цю турбінку потерпілій. Далі, 17.05.2015 р., приблизно о 17:00 год., він з сумки, яка знаходилася у дитячій колясці, викрав фотоапарат, який продав тій же особі за 25 грн. Фотоапарат працівники міліції не повернули, а чому йому не відомо. Обидва рази, коли він вчиняв крадіжки, то перебував у стані сп`яніння. Потерпіла є його племінницею, з якою вони проживають в одному будинку. Рік тому він також був судимий за крадіжки у потерпілої ОСОБА_7 , але іспитовий строк вже закінчився.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів у добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , а також дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні злочинів також в повному обсязі підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 14.05.2015 р. ввечері вона побачила обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, а коли перевірила будинок під АДРЕСА_2 , то виявила зникнення електротурбінки, згодом обвинувачений зізнався, що викрав та продав за 20 грн. 17.05.2015 р. вона приїхала з дитиною та з коляскою з прогулянки, коляску, в якій була її сумка з приладдям, у тому числі з фотоапаратом, залишила у флігелі, та приблизно о 18:00 год. пішла на город. Наступного дня вранці вона виявила зникнення з її сумки фотоапарату, по обіді обвинувачений зізнався, що він його викрав та продав за 25 грн.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Тому суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а також за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини середньої тяжкості.

ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо, як особа, що зловживає алкогольними напоями.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд не вбачає.

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого, позиції потерпілої ОСОБА_7 , яка висловила думку про призначення обвинуваченому реальної міри покарання, того, що шкода потерпілій не відшкодована в повному обсязі, а також того, що хоч ОСОБА_6 і вважається таким, що в силу ст. 89 КК України не має судимості, але вчинив крадіжки через незначний проміжок часу після закінчення іспитового строку (через три тижні) і також відносно потерпілої ОСОБА_7 , то суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання нових злочинів можливе лише з призначенням йому реального покарання у виді арешту в межах строку, передбаченого санкціями ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК. Таке покарання як арешт повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для призначення більш суворого виду покарання.

Вказані обставини провадження а також те, що злочини вчинені при реальній сукупності дають підстави суду визначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в силу ст.70 КК України за сукупністю злочинів із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не затримувався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2015 р. відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 22.07.2015 року. Клопотань про зміну чи скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не надійшло, у зв`язку з чим строк його застосування слід вважати продовженим до набрання вироком законної сили. Разом з цим, з набранням вироком законної сили та зі зверненням його до виконання ОСОБА_6 з метою виконання вироку підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за:

ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту строком на два місяці;

ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на три місяці.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_6 за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді арешту строком на чотири місяці.

До набрання вироком законної сили строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 продовжити.

З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_6 затримати та взяти під варту, строк покарання ОСОБА_6 у виді арешту обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурорам вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1