АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року колегія
суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
міста Києва у складі:

головуючого судді
Мосьондза І.А.,

суддів
Полтавцева Г.А., Корнієнко Т.Ю.,

з участю секретарів
Вендоліної А.М., Ковби А.В.,

прокурора
Андросенко К.П.,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3,

представника, особи, яка подала скаргу

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду м. Києва матеріали судового
провадження за скаргою ОСОБА_3 на
бездіяльність слідчого, з апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого
судді Шевченківського районного суду
м. Києва від 15 листопада 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді
Шевченківського районного суду м.
Києва від 15 листопада 2013 року
відмовлено у відкритті провадження за
скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність
слідчого ГВ ПМ ДПІ у Шевченківському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві Головка
С.С., яка полягає у неповерненні
тимчасово вилученого під час обшуку
майна.

Своє рішення суд мотивував тим, що
скарга подана на дії слідчого, що не
підлягають оскарженню в установленому
законом порядку. При цьому суд послався
на те, що відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК
України володілець тимчасово
вилученого майна на досудовому
провадженні може оскаржити
бездіяльність слідчого, прокурора, яка
полягає у неповерненні тимчасово
вилученого майна лише у відповідності
до вимог ст.169 КПК України. З
урахуванням того, що обшук, під час
якого виявлено і вилучено речі,
предмети і документи, здійснено на
підставі ухвали слідчого судді,
правові підстави для розгляду скарги
ОСОБА_3 в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України
відсутні, оскільки в даному випадку
вилучене при обшуку майно не належить
до тимчасово вилученого.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, із
уточненнями, в якій просить скасувати
ухвалу слідчого судді, задовольнити
його скаргу та зобов'язати слідчого
повернути йому все тимчасово вилучене
майно, яке належить до його володіння і
вилучене згідно протоколу обшуку від
21.03.2013 року в приватній квартирі за
адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування
апеляційних вимог ОСОБА_3 зазначає, що
відповідно до ч.4 ст.304 КПК України
слідчий суддя, суд відмовляє у
відкритті провадження лише у тому разі,
якщо скарга подана на рішення, дію чи
бездіяльність слідчого, прокурора, що
не підлягає оскарженню. Однак, у
поданій ним скарзі на бездіяльність
слідчого ГВПМ ДПІ у Шевченківському
районі м.Києва ГУ Міндоходів у м.Києві
він зазначив, що в ухвалі слідчого
судді Шевченківського районного суду
м.Києва про проведення обшуку від 6
березня 2013 року не було зазначено про
необхідність відшукання та вилучення
будь-яких предметів та документів за
адресою АДРЕСА_1, у тому числі і
виявлених грошових коштів. Відповідно
до ч.7 ст. 236 КПК України вилучені речі та
документи, які не входять до переліку,
щодо якого прямо надано дозвіл на
відшукання в ухвалі про дозвіл на
проведення обшуку, та не відносяться до
предметів, які вилучені законом з
обігу, вважаються тимчасово вилученим
майном. Вважає, що вилучені 21.03.2013 року
згідно протоколу обшуку грошові кошти
у розмірі 176 978 гривень, мобільні
телефони та інші речі мають статус
тимчасово вилученого майна. Ні слідчий,
ні прокурор в установлений законом
строк не звернулись в порядку ч.5 ст.171
КПК України до слідчого судді з
клопотанням про накладення арешту на
тимчасово вилучене майно, а тому у
слідчого відсутні будь-які законні
підстави утримувати належні йому
грошові кошти та майно, які у нього були
вилучені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_2, які підтримали
апеляційну скаргу, прокурора у
кримінальному провадженні, який
заперечував проти доводів апеляційної
скарги та вважав рішення слідчого
судді законним, вмотивованим та
обґрунтованим, вивчивши матеріали
судового провадження та надані слідчим
належним чином завірені документи
кримінального провадження №0000073,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступних підстав.

Положеннями ч.7 ст.236 КПК України
визначено, що тимчасово вилученим
майном можуть вважатися речі, які не
входять до переліку, щодо якого прямо
надано дозвіл на відшукання в ухвалі
про дозвіл на проведення обшуку, та не
відносяться до предметів, які вилучені
законом з обігу. З наданих
апеляційному суду матеріалів судового
провадження №1-кс/761/9926/13 та даних
кримінального провадження за
№0000073 вбачається, що ухвалою
слідчого судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 06 березня 2013
року задоволено клопотання слідчого СВ
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
ДПС Павлючок А.М., погодженого з
прокурором, про надання дозволу на
проведення обшуку в приватній
квартирі, розташованій за адресою
АДРЕСА_1, яка на праві власності
належить ОСОБА_6, оскільки наведені в
клопотанні обставини свідчать про
наявність достатніх підстав вважати,
що в даній квартирі можуть знаходитись
документи, предмети та речі, які
підтверджують злочинну діяльність та
можуть бути використані для проведення
необхідних податкових перевірок з
метою встановлення розміру завданих
збитків державі та підприємств -
вигодонабувачів реального сектору
економіки.
Під
час обшуку в приватній квартирі,
розташованій за адресою АДРЕСА_1, яка на
праві власності належить ОСОБА_6,
проведеного 21 березня 2013 року на
підставі ухвали слідчого судді
Шевченківського районного суду м.
Києва від 06 березня 2013 року, виявлено та
вилучено 176 978 грн, а також інші речі,
зазначені в протоколі обшуку.

Із наданих до суду апеляційної
інстанції матеріалів кримінального
провадження №0000073 вбачається, що
в подальшому вилучені під час обшуку
грошові кошти та інші речі згідно
постанови слідчого від 05 грудня 2013 року
визнані речовими доказами та долучені
до матеріалів кримінального
провадження. Питання щодо речових
доказів може бути вирішено в порядку
ст.100 КПК України. З цих підстав їх не
можна розцінювати як тимчасово
вилучене майно, у відповідності з
приписами ч.7 ст.236 КПК України.
Згідно положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України,
на які посилається особа, що подала
скаргу, до слідчого судді можуть бути
оскаржені бездіяльність слідчого,
прокурора, яка полягає у неповерненні
саме тимчасово вилученого майна,
згідно з вимогами ст. 169 КПК України, а
також у нездійсненні інших
процесуальних дій, які він зобов'язаний
вчинити у визначений законом строк.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що викладені у скарзі
ОСОБА_3 доводи про бездіяльність
слідчого, яка полягає у неповерненні
вилучених під час обшуку у орендованій
ним квартирі грошових коштів та інших
речей, статус яких, на думку особи, що
подала скаргу, не визначений, оскільки
вони не арештовані, а тому є тимчасово
вилученим майном і підлягає
поверненню, є безпідставними.
З огляду на викладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що слідчим ГВПМ ДПІ у Шевченківському
районі м.Києва ГУ Міндоходів у м.Києві
не допущено такої бездіяльності, яка
може бути оскаржена в порядку п.1 ч.1
ст.303 КПК України, а тому слідчий суддя
Шевченківського районного суду м.
Києва на законних підставах відмовив у
відкритті провадження.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу
слідчого судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 15 листопада
2013 року, якою відмовлено у відкритті
провадження за скаргою ОСОБА_3 на
бездіяльність слідчого ГВ ПМ ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві Головка С.С., яка полягає у
неповерненні тимчасово вилученого під
час обшуку майна, залишити без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без
задоволення. Ухвала оскарженню
в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________________ _________________ _______________

Мосьондз І.А. Корнієнко Т.Ю.
ПолтавцеваГ.А.