Справа № 736/1253/13-к
Номер провадження 1-кп/736/78/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2013 року
м. Корюківка

Корюківський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Кутового Ю.С.,

при секретарі - Грінішиній О.І.,

за участю прокурорів - Веремієнка В.Б.,
Дерев'яшкіної А.Д., Федоренко В.Ю.,

захисника - ОСОБА_1,

обвинуваченого - ОСОБА_2,

потерпілого - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Корюківка кримінальне
провадження за № 0000012 від 16.01.2013 по
обвинуваченню: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Н. Сіверський,
Чернігівської області, громадянина
України, освіта
неповна-середня-спеціальна, не
одруженого, не працюючого, в силу ст. 89
КК України не судимого, у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст.101 КК України (ред.
1960 р.),-

В С Т А Н О В И В:

11 червня 1999 року близько 17-ї
години, перебуваючи біля 3-х
поверхового будинку по вул.
Чернігівській 30-а, смт. Сосниця
Чернігівської області між ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виникла словесна
сварка, яка переросла в бійку. В ході
бійки ОСОБА_2 наніс удар кухонним ножем
ОСОБА_3 в живіт. Умисними діями ОСОБА_2
потерпілому ОСОБА_3 були спричинені
тілесні ушкодження у виді одного
проникаючого колото-різаного
поранення середньої третини передньої
черевної стінки з ушкодженням петель
тонкого та товстого кишківника. Згідно
висновку комісійної судово-медичної
експертизи № 125 від 07 жовтня 2013 року,
тілесні ушкодження, спричинені ОСОБА_3
кваліфікуються як тяжкі тілесні
ушкодження, за ознаками небезпеки для
життя.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 вину визнав частково та пояснив,
що 11 червня 1999 року він вирішив сходити
до будинку своєї дружини, з якою на той
час оформляв розлучення, щоб провідати
дітей. Дітей у дворі не було, а в будинок
він заходити не захотів, бо з дружиною в
нього були напружені стосунки, тому
вирішив повернутися. На перехресті вул.
Щорса та Довженка його перестріли двоє
чоловіків, які їхали на одному
велосипеді, їх яких звали ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, прізвищ він не знає. В грубій
формі чоловіки почали його питати, чого
він ходить до будинку де проживає його
дружина та діти. Після словесних погроз
чоловіки кинулися до нього з метою
фізичної розправи. Першим до нього
кинувся битися ОСОБА_4, а потім
приєднався ОСОБА_3. Від удару ОСОБА_4,
він відбився нанісши удар кулаком в
обличчя, після чого став відходити
назад, слідкуючи за подальшими діями
чоловіків. Відійшовши на відстань
близько 50 метрів, до нього підбіг
ОСОБА_3 та намагався нанести йому удар
ногою, удар він відбив та продовжував
відступати. Йому здалося, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 перебували в стані алкогольного
сп'яніння. Продовжуючи викрикувати
погрози, чоловіки повернулися до місця
де залишили велосипед, а він пішов до
будинку своєї матері. Двері в квартиру
матері йому ніхто не відкрив. Тут він
згадав, що в кишені його брюк є ключ від
гаража, що належить його батькам. В
гаражі він взяв кухонного ножа, який
лежав разом з інструментами. Коли він
зачинив двері гаража, на велосипеді
приїхали громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_3.
Під'їхавши до будинку, скочили з
велосипеда та направились в нього бік.
ОСОБА_3 дістав мантачку, а ОСОБА_4
саморобну заточену викрутку. ОСОБА_4
замахнувся на нього викруткою, у
відповідь він дістав з кишені ножа та
на випереджання наніс ним незначний
удар ОСОБА_4 в ліву реберну частину
тіла. В цей час до нього підбіг ОСОБА_3
та збоку намагався нанести удар
мантачкою в голову, але він відхилився.
Після промаху ОСОБА_3 повторно
замахнувся на нього мантачкою за
траєкторією зверху до низу та
намагався нанести ще один удар в
голову, він відхилився від удару і
мантачка лише трохи пошкодила йому
шкіряний покрив на голові. Одразу після
отриманого удару по голові, він наніс
ОСОБА_3 кухонним ножем удар в живіт. З
місця пригоди він зник, забравши з
собою ножа. За допомогою знайомого він
залишив межі Сосницького району.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні
показав, 11 червня 1999 року він був у
гостях у ОСОБА_4. ОСОБА_4 зателефонував
ОСОБА_2 та почав погрожувати. Коли вони
ї з ОСОБА_4 йшли від нього, то по вул.
Щорса, смт. Сосниця зустріли ОСОБА_2.
Спочатку між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виникла
словесна перепалка, яка згодом
переросла у бійку. Потім, повертаючись
по вул. Чернігівській, вони побачили
ОСОБА_2 біля трьохповерхового будинку.
Вдруге почалася бійка між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4. Під час бійки ОСОБА_3 почав
заступатися за ОСОБА_4 в результаті
чого ОСОБА_2 наніс йому удар ножем у
живіт, після чого втік.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 показав, що 11 червня 1999 року він
та ОСОБА_3 перебували у нього вдома. На
той час він проживав з ОСОБА_7,
колишньою дружиною ОСОБА_2. В цей час
зателефонував ОСОБА_2 і почав
погрожувати фізичною розправою ОСОБА_7
та йому особисто. Потім зателефонував
його сусід, який на даний час покійний,
та повідомив що бачив ОСОБА_2, який
продовжував погрожувати фізичною
розправою. Після чого вони з ОСОБА_3
направилися до ресторану щоб
попередити про ці події ОСОБА_7.
Повертаючись від ресторану вони
побачили ОСОБА_2 після чого сталася
словесна сутичка, але бійки не було.
Через деякий час повертаючись вони
проїжджали по вул. Чернігівській і в
цей час від свого будинку вискочив
ОСОБА_2 після чого зав'язалася бійка під
час якої ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_3 ножем у
живіт. ОСОБА_2 після цього відразу втік.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснила, що вона товаришувала з
ОСОБА_7, колишньою дружиною ОСОБА_2 У
червні 1999 року вони разом святкували
професійне свято у ресторані «Полісся»
смт. Сосниця. Так як у неї вдома були
справи, вона пішла додому раніше. Потім,
коли їхала на город по вул.
Чернігівській в смт. Сосниця, в районі
5-ти поверхового будинку, побачила що за
ОСОБА_2 женуться двоє чоловіків, які
перебували в нетверезому стані, одного
вона впізнала, це був ОСОБА_4. ОСОБА_4
лаявся в бік ОСОБА_2 нецензурною лайкою,
іншого молодого чоловіка не знала. Про
конкретні обставини бійки їй нічого не
відомо.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 пояснила, що в червні 1999 року
вона їхала велосипедом по вул. Щорса в
смт. Сосниця. Під час руху біля
перехрестя побачила, що ОСОБА_2
переслідують ОСОБА_4, та незнайомий їй
чоловік. Під час переслідування ОСОБА_4
та його знайомий погрожували ОСОБА_2,
при цьому ОСОБА_4 кричав, що його вб'є.
Вона проїхала повз них не зупиняючись,
а коли поверталась назад та проїжджала
в районі «круга», то побачила, що біля
гаража ОСОБА_2 між чоловіками виникла
бійка. В руках ОСОБА_4 та його знайомого
знаходились невідомі металеві
предмети.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 пояснила, що в червні 1999 близько
17- години до неї зателефонували з
лікарні де вона працювала старшою
операційною сестрою та викликали на
роботу. В лікарню був доставлений
хлопець з ножовим пораненням в живіт. В
потерпілому вона впізнала ОСОБА_3 На її
запитання, що сталося, ОСОБА_3 відповів,
що вони побились. Пізніше їй стало
відомо, що ножове поранення ОСОБА_3
заподіяв ОСОБА_2.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 показала що про конкретні
обставини бійки їй нічого не відомо. У
червні 1999 року перебуваючи по вул.
Чернігівській вона бачила тільки
словесну перепалку між якимись
чоловіками.

Дослідивши та оцінивши докази у їх
сукупності, з точки зору достатності та
взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що
вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст. 101 КК України (ред.
1960 року) доведена та підтверджується
показами обвинуваченого, потерпілого,
свідків та іншими зібраними та
дослідженими у судовому засіданні
матеріалами кримінального
провадження.

Твердження обвинуваченого та його
захисника, що обвинувачений ОСОБА_2
заподіяв потерпілому тяжке тілесне
ушкодження при перевищенні меж
необхідної оборони, оскільки воно було
заподіяне після того як потерпілий
намагався нанести обвинуваченому
удари монтажною мантачкою, а тому його
дії слід перекваліфікувати на ст.124 КК
України, будь-якими об'єктивними,
належними та допустимими доказами не
підтверджені, судом оцінюються
критично і визнаються такими, що
спрямовані на уникнення обвинуваченим
відповідальності за вчинення більш
тяжчого кримінального правопорушення,
виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.36 КК України -
необхідною обороною визнаються дії,
вчинені з метою захисту охоронюваних
законом прав та інтересів особи, яка
захищається, або іншої особи, а також
суспільних інтересів та інтересів
держави від суспільно небезпечного
посягання шляхом заподіяння тому, хто
посягає, шкоди, необхідної і достатньої
в даній обстановці для негайного
відвернення чи припинення посягання,
якщо при цьому не було допущено
перевищення меж необхідної оборони, а
відповідно до ч.3 цієї ж статті -
перевищенням меж необхідної оборони
визнається умисне заподіяння тому, хто
посягає, тяжкої шкоди, яка явно не
відповідає небезпечності посягання
або обстановці захисту.

На думку суду показання свідка ОСОБА_9
не свідчать про крайню загрозу життю і
здоров'ю ОСОБА_2 з боку потерпілого.
Даний свідок про конкретні обставини, а
саме як відбувалась бійка не показала і
фактично її не бачила. Покази останньої
щодо наявності у руках під час бійки
потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 металевих
предметів не знайшли свого
підтвердження в ході судового
розгляду, спростовуються показами
інших свідків і суд дає критичну оцінку
показам ОСОБА_9 у цій частині.

Наявні суперечності у показах
потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо
обставин події, а саме чи була бійка під
час першої зустрічі останніх з
обвинуваченим не впливають на
кваліфікацію дій ОСОБА_2, оскільки їх
покази в частині обставин бійки в
результаті якої потерпілий отримав
тілесні ушкодження узгоджуються між
собою та матеріалами справи.

Крім показів обвинуваченого, показів
потерпілого, свідків його вина
доводиться іншими зібраними
матеріалами кримінального
провадження, а саме:

- рапортом оперативного чергового
Сосницького РВ УМВС про звернення
ОСОБА_3 до ЦРЛ з ножовим пораненням, яке
спричинив ОСОБА_2 ( а.с. 35);

- висновком експерта № 125 від 07
жовтня 2013 року згідно якого ОСОБА_3
11.06.1999 були заподіяні тілесні
ушкодження у виді: одного проникаючого
колото-різаного поранення середньої
третини передньої черевної стінки з
ушкодженням петель тонкого та товстого
кишківника за ознакою небезпеки для
життя в мить заподіяння, які
відносяться до категорії тяжких
тілесних ушкоджень. ( а.с.2-6 т.2);

- актом стаціонарної комісійної
судово-психіатричної експертизи №143
згідно якого ОСОБА_2 у період
правопорушення, в якому підозрюється
ОСОБА_2 не перебував у стані
тимчасового хворобливого розладу
психічної діяльності, виявляв ознаки
Синдрому залежності від алкоголю, за
своїм психічним станом на той період
часу міг усвідомлювати свої дії та
керувати ними. ( а.с. 145-148);

- іншими матеріалами
кримінального провадження;

Таким чином, вина обвинуваченого
ОСОБА_2 доведена повністю і його дії
кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 101 КК
України (ред. 1960 р.) як умисне
спричинення тяжких тілесних ушкоджень,
небезпечних для життя в момент
заподіяння.

Визначаючи вид та міру покарання
обвинуваченому, суд приймає до уваги
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
конкретні обставини справи, особу
обвинуваченого, який за місцем
проживання характеризувався
негативно, не працюючий, в силу ст. 89 КК
України не судимий, думку потерпілого
який при призначенні покарання
послався на розсуд суду, часткове
визнання вини.

Обставин що пом'якшують або обтяжують
покарання обвинуваченого ОСОБА_2 судом
не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що
перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2
можливе лише в умовах ізоляції від
суспільства, тому відповідно до вимог
кримінального закону і передбачених
цим законом санкцій, обвинуваченому
необхідно призначити для його
виправлення і запобігання новим
злочинам покарання у вигляді
позбавлення волі в межах санкцій
інкримінованої йому статті, з
відбуванням покарання в кримінально
виконавчій установі.

Речові докази відсутні. Цивільного
позову не заявлено.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК
України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним за ч. 1 ст. 101 КК
України (ред. 1960 року) та призначити
йому покарання у виді 2 (двох) років
позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу залишити обраний -
тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_2
рахувати з моменту фактичного
затримання, тобто з 27 лютого 2013 року .

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору. Учасники судового
провадження мають право отримати в
суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Чернігівської
області шляхом подання апеляції до
Корюківського районного суду
Чернігівської області протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю. С. Кутовий