Справа № 163/2070/14-к
Провадження № 1-кс/163/102/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року м. Любомль
Слідчий суддя Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на рішення старшого слідчого СВ Любомльського РВ УМВС України майора міліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000039 та про відвід слідчого, -

встановив:
Постановою старшого слідчого Любомльського РВ УМВС України у Волинській області майора міліції ОСОБА_6 від 05 березня 2014 року закрите кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 2 липня 2013 року в зв`язку з набранням чинності Закону України Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексу України щодо імплементації до національного законодавства положень ст. 19 Конвенції ООН проти корупції від 21.02.2014 року на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_7 від 28 квітня 2004 року за скаргою ОСОБА_5 вищевказану постанову старшого слідчого Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 як незаконну скасовано, а кримінальне провадження повернуте Любомльському міжрайонному прокурору для подальшого розслідування.

На підставі вказаної постанови, В.о. Любомльського міжрайонного прокурора виніс свою постанову від 30.04.2014 року про скасування постанови старшого слідчого СВ Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 18.02.2014 року про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 та ОСОБА_5 з ч.2 ст.364 на ч.1 ст.365 КК України як необґрунтовану.

Після чого, постановою старшого слідчого Любомльського РВ УМВС України у Волинській області майора міліції ОСОБА_6 від 11 липня 2014 року повторно закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 2 липня 2013 року, по факту надання у власність земельних ділянок громадянам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлових будинків , господарських будівель, яке розпочато за ч.2 ст.364 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КК України.

Проте, заявник ОСОБА_5 вважає, що вказана постанова про закриття кримінального провадження є незаконною з наступних підстав.

Так, слідчим під час винесення постанови у п.1 резолютивної частини було прийнято незаконне рішення про закриття кримінального провадження по факту, хоча дане рішення стосується особисто заявника, оскільки, як зазначалось вище, дана кримінальна справа була відкрита відносно ОСОБА_5 , ще 30 липня 2012 року і по цей день будь-яким способом ще не завершена. У той же час, в мотивувальній частині постанови слідчий зазначив, що прокурором, яким було визначено підслідність і направлено 8 липня 2012 року до слідчого відділу Любомльського РВ УМВС, яким цього ж дня було розпочате слідство. 21.07.2012 року заявнику було пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 364 КК України. Тобто згідно вищезазначеної постанови слідчого відносно заявника ОСОБА_5 ніхто обвинувачення чи підозри за ч.2 ст. 364 КК України не знімав, кримінальної справи не закривав. Проте, у цій же мотивувальній частині постанови, слідчий зазначив, що у діях ОСОБА_5 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. Однак у п.1 резолютивної частини

вищезазначеної постанови про закриття кримінального провадження слідчий закрив справу на підставі ч.1 п.4 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із тим, що набрав чинності закон, яким скасовано кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Скаржник також вважає, що така підстава для закриття провадження суперечить встановленим обставинам по справі, оскільки, як було зазначено у мотивувальній частині постанови, у діях ОСОБА_5 був відсутній будь-який склад злочину, тому кримінальне провадження потрібно було закривати за п.2 ч.І ст. 284 КПК України, а не за п.4 ч.І ст. 284 КПК України.

Крім того, ОСОБА_5 у своїй скарзі враховуючи повторність (постанова про закриття даного кримінального провадження від 05 березня 2014 року вже скасовувалась слідчим суддею Любомльського районного суду 28 квітня 20І4 року) такі дії слідчого щодо необ`єктивного завершення цього кримінального провадження, вважає, підставами для відводу слідчого ОСОБА_6 , оскільки в його діях вбачається явна упередженість до скаржника, оскільки відповідно до п.3 ч.І ст. 77 КПК України підставою для відводу слідчого є обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його упередженості.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 скаргу підтримали, просять скасувати постанову слідчого щодо закриття кримінального провадження №0000039 від 11 липня 2014 року так як вважають, що вказане кримінальне провадження, закрито по факту на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України необґрунтовано та незаконно оскільки в діянні ОСОБА_5 відсутній склад будь якого злочину і справа повинна бути закрита на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, при цьому просять задовольнити заявлений відвід до слідчого ОСОБА_6 скаржником.

Прокурор проти задоволення скарги заперечив та вважає, що вказане кримінальне провадження закрите на законних підставах.

Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, оскільки перебував у складі оперативно-слідчої групи на виїзді.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Згідно ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення, та з інших підстав.

Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому воно має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Дані вимоги закону, слідчим при винесенні постанови про закриття кримінального провадження №0000039 від 11 липня 2014 року не були дотримані.

Як вбачається з вказаної постанови про закриття кримінального провадження, слідчим ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не було встановлено одержання ОСОБА_8 та ОСОБА_5 будь-якої неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної особи або юридичної особи при наданні власність земельних ділянок ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , істотної шкоди чи тяжких наслідків не настало, тому кримінальне провадження №0000039 від 02 липня 2013 року слід закрити.

При цьому, слідчий зазначив в резолютивній частині вказаної постанови, що кримінальне провадження №0000039 від 02 липня 2013 року по факту надання у власність земельних ділянок громадянам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлових будинків , господарських будівель, яке розпочато за ч.2 ст.364 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України закрити.

З огляду на викладене слідчим вимоги закону при винесені постанови про закриття кримінального провадження від 11.07.2014 року не дотримано, остання належним чином не вмотивована, а висновки зроблені слідчим суперечать одна одній, зокрема в мотивувальній її частині слідчий констатує, що провадження №0000039 від 02 липня 2013 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_5 слід закрити посилаючись на мотиви такого рішення (фактично відсутністю в їх діях складу злочину), проте не зазначивши жодної з підстав, як це передбачено вимогами ст.284 КПК України, що є порушенням вимог чинного законодавства. Разом з тим, в резолютивній частині вказаної постанови від 11.07.2014 року слідчий вказує та зазначає, що кримінальне провадження №0000039 від 02 липня 2013 року слід закрити по факту, (а не відносно конкретних осіб) яке розпочате за ч.2 ст.364 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, однак не посилаючись при цьому на Закон який набрав чинності і яким

скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою, тобто висновки слідчого в мотивувальній частині постанови не відповідають висновкам які зазначені ним в резолютивній частині постанови, що є порушенням закону.

Зокрема, відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відносно ОСОБА_5 була порушена кримінальна справа за ч.2 ст. 364 КК України, і 22 серпня 2012 року органом досудового розслідування ОСОБА_5 був відсторонений від займаної посади начальника відділу містобудування, архітектури та ЖКГ Любомльської РДА. Згідно ст. 147 КПК України (в редакції 1960 року) в разі притягнення посадової особи до кримінальної відповідальності … слідчий зобов`язаний відсторонити її від посади, про що виносить мотивовану постанову. Відсторонення від посади скасовується постановою слідчого (прокурора) коли в подальшому застосуванні цього заходу відпаде потреба, а відповідно п.9 розділу ХІ Перехідних положень до Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Однак, слідчий ОСОБА_6 , всупереч вказаного законодавства, питання щодо скасування заходу у вигляді відсторонення від займаної посади обраного 22.08.2012 року відносно ОСОБА_5 при винесені постанови про закриття кримінального провадження №0000039 від 11.07.2014 року також не вирішив, що є порушенням чинного кримінально - процесуального законодавства.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, а також досліджених та перевірених в судовому засіданні доводів скарги ОСОБА_5 та його захисника, приходжу до висновку, що постанова старшого слідчого Любомльського РВ УМВС України у Волинській області майора міліції ОСОБА_6 від 11 липня 2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 2 липня 2013 року, по факту надання у власність земельних ділянок громадянам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлових будинків , господарських будівель, яке розпочато за ч.2 ст.364 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, підлягає до скасування оскільки винесена незаконно та необґрунтовано.

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога скаржника ОСОБА_5 про відвід слідчого ОСОБА_6 , оскільки дане питання вирішується в порядку Глави 3 пар.6, ст.75-83 КПК України, і така вимога повинна бути оформлена та подана у виді окремої зави (ч.3 ст.80 КПК України), а не у вигляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 303, 306, п.1 ч.2, ч. 3 ст. 307 КПК України,
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Любомльського РВ УМВС України у Волинській області майора міліції ОСОБА_6 від 11 липня 2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 2 липня 2013 року, по факту надання у власність земельних ділянок громадянам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлових будинків , господарських будівель, яке розпочато за ч.2 ст.364 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України як незаконну та необґрунтовану.

В решті вимог скарги ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1