Ухвала

іменем україни

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Тельнікової
І.Г.,

суддів
Франтовської Т.І., Кравченка С.І.,

при секретарі Холявчуку
А.А.,

розглянувши у судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
ЄРДР за № 0000010 за обвинуваченням

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця Республіки Молдова,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121
КК України,

за участю прокурора Парусова А.М.,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2
в інтересах засудженого ОСОБА_1 на
вирок Калінінського районного суду м.
Донецька від 27 березня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 7 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У касаційній скарзі з доповненнями
захисник засудженого ставить питання
про скасування постановлених судових
рішень, звільнення засудженого з-під
варти і призначення нового розгляду в
суді першої інстанції, посилаючись на
істотні порушення кримінального
процесуального закону,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.
Наголошує, що судові рішення
побудовані на недопустимих доказах,
щодо яких не було здійснено відкриття
матеріалів та відкинуті докази, на які
посилався захист, серед яких висновок
спеціаліста. Вважає, що висновок
судмедекспертизи не відповідає
вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який заперечував проти
задоволення скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
касаційні доводи скарги, колегія
суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Вироком Калінінського районного суду
м. Донецька від 27 березня 2013 року ОСОБА_1
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 9
років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 7 червня 2013 року вирок
залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний
винним у заподіянні тяжких тілесних
ушкоджень, що спричинили смерть
потерпілого за наступних обставин.

29 вересня 2012 року приблизно о 5 годині
перед входом в нічний клуб «СССР», що по
бул. Шевченка, 64 в Калінінському районі
м. Донецька виник, конфлікт між ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 з іншої. Перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, ОСОБА_1 умисно
підійшов до ОСОБА_4 з правої сторони та,
знаходячись поза зоною візуального
огляду потерпілого, позбавив його
можливості захищатися від удару. При
цьому, ОСОБА_1 усвідомлював, що від
ударів ОСОБА_4 може впасти на тверде
асфальтове покриття, отримати тяжку
травму і, як її наслідок, смерть та
свідомо допускав настання цих
небезпечних наслідків. Діючи умисно,
різко і несподівано ОСОБА_1 завдав
ОСОБА_4 сильний удар кулаком правої
руки в область обличчя, від якого
потерпілий впав і вдарився головою об
асфальт. Після цього, побачивши що
ОСОБА_4 лежить на землі без руху, завдав
не менш двох ударів ногою в голову
потерпілого. Своїми діями ОСОБА_1
заподіяв ОСОБА_4 тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя, і які
знаходяться у прямому причинному
зв'язку з настанням смерті потерпілого
ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22 год. 30 хв. у лікарні.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України
підставами для скасування або зміни
касаційним судом судового рішення є
істотне порушення кримінального
процесуального закону, неправильне
застосування закону України про
кримінальну відповідальність та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення та особі засудженого.

Однобічність або неповнота судового
слідства, чи невідповідність висновків
суду фактичним обставинам
кримінального провадження не є
предметом розгляду суду касаційної
інстанції.

Тому, при розгляді доводів касаційної
скарги колегія суддів виходить із
фактичних обставин справи,
встановлених судом.

Зокрема, висновки про винуватість
ОСОБА_1 в умисному спричиненні тяжких
тілесних ушкоджень, що спричинили
смерть потерпілого, за викладених у
вироку обставин, суд першої інстанції
обґрунтував дослідивши і
проаналізувавши показання
засудженого, який вину не визнав однак
не заперечував, що наносив потерпілому
удари; свідка ОСОБА_5, який повідомив
про обставини конфлікту та підтвердив,
що обвинувачений та його супутник
нанесли удари ногами йому та в голову
потерпілого; свідка ОСОБА_6, який
вказав, що бачив, як обвинувачений
вдарив рукою потерпілого, від чого
останній упав на землю.

Також суд дослідив протокол
пред'явлення особи для впізнання,
згідно з яким свідок ОСОБА_5 впізнав
обвинуваченого, як особу, яка наносила
удари потерпілому.

Взято судом до уваги і протокол очної
ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, під час
якої свідок підтвердив свої показання.

Проаналізовано судом і відтворення у
судовому засіданні матеріалів
зовнішнього відеоспостереження НК
«СССР», з яких вбачається, що під час
конфлікту ОСОБА_1 заподіяв потерпілому
ОСОБА_4 один удар в голову, від якого
потерпілий упав на асфальтове
покриття, після чого обвинувачений
наніс ногою не менше двох ударів ногою
в ділянку голови потерпілого.

Досліджений судом висновок
судово-медичної експертизи про
наявність і ступінь тяжкості тілесних
ушкоджень, виявлених у потерпілого, та
причину смерті ОСОБА_4, який підтвердив
допитаний у судовому засіданні
судово-медичний експерт ОСОБА_7

Критичну оцінку окремих доказів, суд
належним чином мотивував.

Суд дав належну оцінку зібраним у
справі та дослідженим у судовому
засіданні доказам у їх сукупності і
дійшов обґрунтованого висновку про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованого
правопорушення. Дії винного правильно
кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України.

Правильно, відповідно до вимог ст. 65 КК
України, з урахуванням обставин справи
та даних про особу винного, судом
призначено і покарання, яке є
необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження вчинення
нових правопорушень.

Разом з тим, заслуговують на увагу
доводи касаційної скарги захисника про
посилання суду на докази, щодо яких не
було здійснено відкриття матеріалів.

З матеріалів справи вбачається, що за
клопотанням прокурора, ухвалою суду
було доручено СВ Калінінського РВ ДМУ
ГУМВС України в Донецькій області
провести на місці подій слідчий
експеримент за участі судово-медичного
експерта ОСОБА_7, обвинуваченого ОСОБА_1
та свідка ОСОБА_5 (а. с. 134 том № 2) та з
урахуванням отриманих даних
призначено проведення судово-медичної
експертизи.

На виконання ухвали суду було
проведено слідчий експеримент,
проведено судово-медичну та додаткову
судово-медичну експертизи (том № 2 а. с.
153-159, 161-164).

Відповідно до ч. 6 ст. 333 КПК України,
прокурор зобов'язаний надати доступ до
матеріалів, отриманих внаслідок
проведення слідчих (розшукових) дій за
дорученням суду, учасникам судового
провадження в порядку, передбаченому
статтею 290 цього Кодексу, та надати їх
суду у встановлений строк.

З матеріалів справи убачається, що
зазначених вимог прокурором виконано
не було, доступ до матеріалів,
отриманих внаслідок проведення
слідчих дій за дорученням суду,
учасникам судового провадження не
надавався.

Згідно з ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо
сторона кримінального провадження не
здійснить відкриття матеріалів
відповідно до положень цієї статті, суд
не має права допустити відомості, що
містяться в них, як докази.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
дійшла висновку, що посилання, як на
допустимі докази вини ОСОБА_1, на
протокол проведення слідчого
експерименту; висновок судово-медичної
експертизи №17/2457 та додатковий
висновок судово-медичної експертизи
№15/2457, підлягають виключенню з
мотивувальної частини вироку та
ухвали, що не впливає на доведеність
винуватості засудженого у вчиненні
інкримінованого злочину за наявності
сукупності інших досліджених судом
доказів.

З огляду на викладене вирок і ухвала
апеляційного суду підлягають зміні з
виключенням з мотивувальної частини
судових рішень посилання на докази,
отримані за дорученням суду.

Висновок судово-медичного експерта №
2457 (а. с. 105-107) відповідає вимогам закону,
його зміст із посиланням на Акт
судово-медичного дослідження трупа
ОСОБА_4 від 01.10.12 р. спростовує доводи
захисника про відсутність у цьому
висновку даних про виконані
дослідження, оскільки такі відомості
містяться саме у зазначеному акті.

Інші доводи касаційної скарги
захисника не впливають на доведеність
винуватості і правильність засудження
ОСОБА_1

Істотних порушень кримінального
процесуального закону, які б давали
підстави для скасування судових рішень
та призначення нового розгляду в суді
першої інстанції, як про це йдеться у
касаційній скарзі, колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок Калінінського районного суду м.
Донецька від 27 березня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 7 червня 2013 року щодо ОСОБА_1
змінити.

Виключити з мотивувальної частини
судових рішень посилання суду, як на
докази вини ОСОБА_1, на протокол
проведення слідчого експерименту від 6
березня 2013 року; висновок
судово-медичної експертизи №17/2457 та
додатковий висновок судово-медичної
експертизи №15/2457 від 18 березня 2013 року.

В решті судові рішення щодо ОСОБА_1
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

І.Г.Тельнікова Т.І.Франтовська
С.І.Кравченко