АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/942/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005707 від 03.12.2014 року відносно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 5 березня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працюючий, судимий: 30 липня 2008 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 18 жовтня 2010 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 20 лютого 2013 року Московським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст.190 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік.

Міра запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишена тримання під вартою.

Строк відбування покарання відраховано з 12 грудня 2014 року.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним в тім, що 2 грудня 2014 року, близько 17-00 години, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Петровського, буд. 38, у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, суб`єктивно усвідомлюючи противоправність своїх дій, оскільки раніше був судимий за користливий злочин, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав ноутбук фірми «Apple» моделі «Mac Book Air» 11 діагоналі, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 216 від 09.12.2014 року, 17 000 гривень, який належить ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_7 в поданній апеляційній скарзі, не оспорюючи конкретних обставин та правової кваліфікації злочину, просить про зміну вироку в частині призначення покарання шляхом його пом`якшення, призначення йому покарання з застосуванням ст.ст. 69,75 КК України. В обгрунтування доводів вказує на вчинення злочину середньої тяжкості, визнання вини, допомогу слідству у розкритті злочину, на наявність постійного місця проживання, роботи за наймом, вагітної дружини, яка потребує його піклування та допомоги, не перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримував доводи поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглядом поданої апеляційної скарги в межах її доводів встановлено, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження докази щодо фактичних обставин справи не досліджував.

Із матеріалів кримінального провадження та технічного звукозапису судового засідання вбачається, що головуючий ретельно роз`яснив учасникам судового процесу порядок та наслідки розгляду кримінального провадження за ч.3 ст.349 КПК України, при дослідженні доказів обмежився допитом обвинуваченого, який повністю визнав вину, не оспорював фактичні обставини справи, та вивченням даних, що характеризують особу обвинуваченого, належним чином впевнився у добровільності такої позиції учасників процесу.

При таких обставинах вимог ч.3 ст.349 КПК України суд не порушив, з достатньою повнотою, в межах визначеного обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, обгрунтовано прийшов до висновку про його винуватість за ч.2 ст.185 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення у будь-якому разі не встановлено.

При перевірці вироку в частині правильності призначення покарання обвинуваченому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.65 КК України обрав йому покарання за ч.2 ст.185 КК України в виді одного року позбавлення волі. При цьому врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки. В достатній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в виді позбавлення волі, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, ніде не працював. До пом`якшуючих покарання обставин суд обгрунтовано відніс визнання ОСОБА_7 вини, щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин не встановлено. Суд врахував наявність у обвинуваченого вагітної дружини.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання в мінімальних межах санкції вчиненого кримінального правопорушення являється необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України, що не дає підстав для застосування йому ст.75 КК України, чи призначення покарання на підставі ст.69 КК України. Виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, який не має постійного місця роботи, суспільно-корисною працею не займався, в період непогашених судимостей за попередні злочини продовжив вчиняти злочини. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 5 березня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з дати отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3