АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1207/15 Справа № 186/479/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Першотравенськ, громадянин України, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ,

був визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_7 був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з призначенням іспитового строку 1 рік, та покладенням відповідних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок суду підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд, визнавши доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 185 КК України за фактом крадіжки 23.09.2014р. у ОСОБА_8 , за ознакою повторності, застосував закон, який не підлягає застосуванню, оскільки судимість за злочин, який утворював цю повторність, знято у встановленому законом порядку, так як вироком Першотравенського міського суду від 06.04.2014 року його засуджено за ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт строком на 180 годин. На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування покарання. Таким чином, на думку прокурора, визнавши доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч.2 ст.185 КК України за фактом крадіжки 23.09.2014 року майна у ОСОБА_8 за ознакою повторності, застосував закон, який не підлягав застосуванню, оскільки судимість за злочин, який утворював цю повторність, знято в установленому законом порядку.

Зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вважає, що ОСОБА_7 призначено покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України та є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України. У решті вирок суду просить залишити без змін.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 близько о 11:20 годині 23 вересня 2014 року, знаходячись в кімнаті спальні квартири яка розташована по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу до квартири таємно викрав мобільний телефон FLY IQ449 PRO чорного кольору вартістю 759,05 грн. в якому знаходилася сім картка оператора МТС вартістю 20 грн., на рахунку якої була 1 грн. та картка пам`яті на 2 Гб, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 780,05 грн.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, який її подав, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, розглядаючи провадження у межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, є обґрунтованими та ніким з учасників провадження не оспорюються.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам та належним чином мотивував у вироку свої висновки.

В той же час, кваліфікуючи дії обвинуваченого, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, суд вийшов за межі висунутого обвинувачення через наступне.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_7 вчинив одне правопорушення проти власності, органом досудового розслідування його дії кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як викрадення чужого майна, повторно. Прокурором вказане обвинувачення не змінювалось та не доповнювалось в порядку, передбаченому ст.ст.338, 339 КПК України.

Разом з тим, визнавши доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч.2 ст.185 КК України за фактом крадіжки 23.09.2014 року майна у ОСОБА_8 за ознакою повторності, суд не звернув увагу на те, що на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06.04.2014 року за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 180 годин громадських робіт, застосувавши закон, який не підлягав застосуванню, оскільки судимість за злочин, який утворював цю повторність, знято в установленому законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.88, ст.89 КК України особа визнається такою, що має судимість з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до ч.3 ст.88 КК України особи, засуджені за вироком суду із звільненням від покарання, визнаються такими, що не мають судимості.

Тому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону та безпідставну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене повторно.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень ст.409 КПК України, оскаржуваний вирок суду підлягає зміні з виключенням з його мотивувальної частини вказівки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ознакою повторності та перекваліфікацією дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.185 на ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

У зв`язку зі зменшенням об`єму обвинувачення підлягає пом`якшенню і призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини зазначеного вироку вказівку суду про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ознакою повторності та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, або навчання;

· періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді: