Справа
№1-284 за 2007р.
ВИРОК

Іменем України

9 серпня 2007 року
Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді
Качмар В.Я. при секретарі - Король A.M. з участю
прокурора - Кігічак І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Дрогобич кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, з ІНФОРМАЦІЯ_2 освітою, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 згідно виконавчого листа НОМЕР_1, виданого
Дрогобицьким міським судом від ІНФОРМАЦІЯ_5, повинен сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_2 для утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 народження, в розмірі 14
частини із всіх видів заробітку, але не менше 50 % неоподаткованого мінімуму
доходів громадян на дитину, щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_7 до її
повноліття. Однак, ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_8 злісно ухилявся від сплати
встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини(аліментів) і згідно
розшифровки ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції станом на
ІНФОРМАЦІЯ_9 утворив заборгованість в сумі 2564 грн. 16 коп..

Допитаний в судовому засіданні підсудний свою вину визнав
повність і показав, що в ІНФОРМАЦІЯ_10 розлучився із своєю дружиною ОСОБА_2,
яка раніше в ІНФОРМАЦІЯ_5 звернулася до суду з позовом про стягнення з нього
аліментів на утримання їхньої ОСОБА_3. ОСОБА_2 в ІНФОРМАЦІЯ_11 померла. На ІНФОРМАЦІЯ_12 опікуном її дочки було призначеної
його тещу ОСОБА_4 - потерпілу по справі. До ІНФОРМАЦІЯ_13 працював
ІНФОРМАЦІЯ_14, тому вчасно сплачував аліменти. Після звільнення з роботи,
утримувався випадковими заробітками, аліментів не сплачував, офіційної роботи
не міг знайти. Потерпіла нагадувала йому про необхідність сплати аліментів,
однак цього не робив, бо не мав грошей. Щиросердечно розкаюється у вчиненому,
обіцяє сплачувати аліменти на утримання дочки. Просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що з
ІНФОРМАЦІЯ_12 є опікуном своєї внучки, а дочки підсудного, ОСОБА_3, оскільки її
мати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 померла. Ще раніше, за життя, в ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2
подала до суду позов про стягнення з підсудного аліментів на дочку, який був
задоволений. В ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_2 розірвала з підсудним шлюб. До
ІНФОРМАЦІЯ_8 останній справно сплачував аліменти, однак після цього протягом
року не отримала від нього жодних коштів. Неодноразово нагадувала йому про
необхідність платити аліменти, бо сама не може утримати внучку, однак він не
реагував. Просить не застосовувати до нього суворих мір покарання, лише
спонукати вчасно сплачувати аліменти.

Підсудний визнав себе винним повністю у вчиненому
злочині, фактичні обставини справи не
оспорюються учасниками судового
розгляду і вони
не

заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів стосовно цих
обставин справи. Таким чином, суд, впевнившись у правильному розумінні
підсудним змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності та
істинності його позиції, відповідно до ч.3 ст.299 КК України, визнав
недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в
сукупності, суд знаходить винуватість підсудного доведеною. Він умисно ухилявся
від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей(аліментів), а
тому його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні покарання підсудному суд враховує
обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Підсудний щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв
розкриттю злочину, що пом'якшує його покарання.

Обставин, що обтяжують
покарання підсудному, по справі не встановлено.

Враховується також, що підсудний вчинив злочин невеликої
тяжкості і вперше, позитивно характеризується по місцю постійного проживання,
потерпіла просить не застосовувати до нього суворих мір покарання.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд
приходить до висновку, що виправлення підсудного та попередження вчинення нових
злочинів можливе шляхом застосування до нього покарання у вигляді обмеження
волі, яке буде для нього необхідне та достатнє, однак без відбування такого,
надавши випробувальний термін.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК
України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним та засудити ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КК
України на 1 (один) рік обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням, надавши іспитовий строк в 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти обов'язки на
ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, куди періодично з'являтись для реєстрації та
повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу
відносно ОСОБА_1 залишити попередню - підписку про невиїзд з постійного місця
проживання.

На вирок протягом 15-ти діб з моменту його проголошення
може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через
Дрогобицький міськрайонний суд.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.