АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/368/15 Справа № 200/5331/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянство України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ УСБУ у Дніпропетровській області та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 до 18 травня 2015 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, яке віднесене до особливо тяжких та є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, крім того вказано, що покарання за ч. 1 ст. 258-3 КК України передбачене у вигляді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років, а тому існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню та здійснення незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своєї скарги, адвокат посилається на те, що ухвала слідчого судді не зовсім обґрунтована, підстави для запобіжного заходу вказані формально, підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, шкодує про те що трапилось.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника та підозрюваного, які, кожен окремо, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ УСБУ в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 00071 від 19.03.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

19.03.2015 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

20.03.2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Так, судом першої інстанції враховано, що відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке санкцією ч. 1 ст. 258-3 КК України передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Крім того, апеляційним переглядом встановлено, що згідно внесених змін до кримінального процесуального кодексу України щодо невідворотності покарання за окремі злочини проти основ національної безпеки, громадської безпеки та корупційні злочини, до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст. 258-3 КК України, не можуть бути застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту та застави. З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з реальним позбавленням волі, про що просить в своїй апеляції адвокат.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що слідчим суддею допущено помилку при визначенні строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України - строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У відповідності до частини другої цієї статті, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого з моменту затримання.

Згідно з ч. 5 ст. 115 цього ж Кодексу, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Як вбачається із наданих матеріалів, ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення 19 березня 2015 року, тому встановлений чинним кримінальним процесуальним законом строк тримання його під вартою закінчується 17 травня 2015 року.

При постановленні оскаржуваної ухвали слідчого судді вказані обставини і вимоги закону не були прийняті до уваги, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і слугує підставою для скасування судового рішення, яким було визначено строк тримання під вартою до 18 травня 2015 року, тобто більш ніж 60 днів з моменту затримання ОСОБА_8 .

Отже, враховуючи викладені обставини, колегія суддів, дійшла висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України у зв`язку із допущеними порушеннями кримінального процесуального закону та постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали суду апеляційної інстанції, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 травня 2015 року і вважає, що саме цей запобіжний захід зможе запобігти наявним ризикам та виключає можливість застосування щодо підозрюваного менш тяжких запобіжних заходів, на яких наполягала сторона захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою - скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Дніпропетровській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити - застосувати до ОСОБА_8 , 1991 року народження, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 17 травня 2015 року.

Судді апеляційного суду: