Справа № 146/304/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" квітня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
01 березня 2015 року біля 11:00 години ОСОБА_4 , скориставшись тимчасовою відсутністю господаря будинку, із корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, відкривши ключем двері, проник до будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 де з гаманця, що знаходився в дорожній сумці, викрав грошові кошти в сумі 50 Євро, які згідно розпорядження ПриватБанку №60/0.VIAW від 01.03.2015 року про встановлення курсу купівлі-продажу закордонної валюти за гривню становить 31,42 грн. за 1 Євро, тобто 1571 грн., після чого з місця події зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом. З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 пояснив, що вранці 01 березня 2015 року він перебував за місцем свого проживання та порався по господарству. Біля 10:00 год. вирішив відпочити та вжити спиртних напоїв, однак коштів на придбання яких у нього не було, тому він вирішив піти до будинку своєї тещі ОСОБА_6 з метою знайти там гроші для придбання спиртних напоїв. Взявши в кишені куртки своєї співмешканки ключ від будинку ОСОБА_6 , попрямував до її будинку. Відкривши вхідні двері, відразу почав шукати гаманця, який як йому було відомо знаходився в дорожній сумці у веранді будинку. Знайшовши гаманця він дістав звідти купюру номіналом 50 Євро, яку положив до своєї кишені, зачинив двері та пішов до свого будинку. Дані кошти він обміняв на гривні в незнайомого чоловіка на ринку в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області за 1500 грн., які згодом потратив на спиртні напої та продукти харчування.
Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у житло.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, судимостей немає, на диспансерному психіатричному та наркологічному обліку не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
З урахуванням викладеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів достатнім буде покарання у виді позбавлення волі та одночасно звільнити його від покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язатизасудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання,роботи або навчання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися у кримінально - виконавчу інспекцію для реєстрації.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1