АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/913/15 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 644/1709/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 березня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Харківської виправної колонії №43 і спостережної комісії Орджонікідзевської районної адміністрації Харківської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, раніше судимого:

1) 25.11.1998 року вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.140 КК України до 5 років позбавлення волі;

2) 02.06.2000 року вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч.1 ст.229-1 КК України до 2 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком 2 роки та штрафу 250 грн;

3) 09.10.2001 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково на 8 місяців 20 днів;

4) 16.07.2004 року вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.1 ст.263, ст.70, ст.71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 25.01.2011 року умовно-достроково,

засудженого 01.11.2012 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.317, 15- ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку покарання 26.01.2012 року. Кінець строку 26.07.2016 року. Відбув 3 роки 2 місяці 1 день, не відбутий строк -1 рік 3 місяці 29 днів.

В обгрунтування прийнятого рішення районний суд вказав про передчасність задоволення вимог подання адміністрації Харківської виправної колонії №43 і спостережної комісії Орджонікідзевської районної адміністрації Харківської міської ради, оскільки засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів виправлення.

Дослідженням даних про особу засудженого ОСОБА_7 суд встановив, що протягом відбування покарання засуджений наполегливо не ставав на шлях виправлення, допускав грубі порушення режиму утримання, за які був підданий до 1 стягнення у вигляді карцеру, яке погашене, але характеризує його поведінку як не сумлінну. Має не два, а одне заохочення від 30.12.2014 року, характеризувався з негативного боку, не приймає участі в культурно-масових заходах, не робить належних висновків із заходів виховного характеру, 15.05.2014 року і 19.11.2014 року адміністрацією установи були зроблені висновки про те, що він не став на шлях виправлення. Згадок про працевлаштування засудженого матеріали особової справи не містять. Позитивних змін за час до внесення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого суд не встановив, у чому виразилося його сумлінне ставлення до праці в третьому кварталі 2014 року, за яке йому була оголошена подяка, з матеріалів особової справи не вбачає.

В поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, постановити рішення, яким направити справу на новий судовий розгляд. Мотивуючи скаргу, вказує, що за час перебування в колонії не має стягнень, має два заохочення, адміністрацією колонії характеризується позитивно, за власним бажанням проявляє ініціативу по благоустрою колонії, відповідально відноситься до майна колонії, у нього ввічливі відносини з персоналом колонії. Дисциплінарне стягнення отримав в Харковському СІЗО до вступу вироку в законну силу.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та звільнити його від подальшого відбування покарання, представника виправної колонії №43, який також просив звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково, заперечення прокурора, який вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали особової справи засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Подання адміністрації Харківської виправної колонії №43 і спостережної комісії Орджонікідзевської районної адміністрації Харківської міської ради про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_7 обґрунтоване сумлінним ставленням засудженого до праці, наявністю лише одного стягненння, яке у встановленому законом порядку погашене, та двох заохочень, визнанням вини. За таких обставин, як вказано у поданні, засуджений ОСОБА_7 сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою довів своє виправлення.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року зазначено: оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання здійснює великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці і т.д..
Всупереч наведеним вимогам закону та рекомендаціям Пленуму ВСУ, суд першої інстанції належним чином не перевірив доводи подання адміністрації Харківської виправної колонії №43 і спостережної комісії Орджонікідзевської районної адміністрації Харківської міської ради та прийшов до недостатньо виваженого висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування призначеного йому покарання, пославшись на дані засудженого, що характеризують його з негативної сторони. Судом в повній мірі не враховані всі обставини, на які посилається в поданні адміністрація виправної колонії та спостережна комісія.

Згідно характеристики на засудженого, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.01.2012 року. Спочатку відбував покарання у виправній колонії №43, з 03.12.2012 року Харківському слідчому ізоляторі, з 15.08.2013 року у виправній колонії №43, де встановлений режим утримання не порушував, стягнень не мав, мав два заохочення.

19.10.2012 року отримав стягнення в виді 1 доби карцеру, накладене начальником Харківського СІЗО за зберігання заборонених предметів, яке винесене до набрання вироком законної сили.

Засуджений залучався до оплачуваних та неоплачуваних робіт на дільниці ремонту автотранспорту. До доручених робіт та своїх обов`язків ставиться сумлінно, добре поводиться. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, виконує їх законні вимоги, на заходи виховного впливу реагує позитивно, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Освіта» та «Підготовка до звільнення», відвідує заплановані заходи та робить для себе належні висновки, підтримує родинні зв`язки з тіткою. Даних про наявність цивільного позову не має, вину визнав, має позитивні наміри на майбутнє.

Наведені обставини підтвердив в судовому засіданні в апеляційному суді представник адміністрації Харківської виправної колонії №43 ВК та засуджений ОСОБА_7 .

За таких обставин мотиви, на які послався суд першої інстанції, відмовляючи в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , з урахуванням наведеної вище характеристики на нього та наданих документів, не можуть однозначно свідчити про те, що за час відбування покарання він не став на шлях виправлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у разі звільнення засудженого від подальшого відбування покарання умовно-достроково, він спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя у суспільстві, та не має установки на повернення до злочинної діяльності. Доводи подання про умовно-дострокове звільнення являються обґрунтованими про те, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів виправлення, та приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення його апеляційної скарги, скасування ухвали суду та прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, з урахуванням того, що ОСОБА_7 , згідно з п.3 ч.3 ст.81 КК України, фактично відбув більше ? строку призначеного йому покарання, невідбутий строк покарання становить 1 рік 1 місяць і 18 днів .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376,405,419 КПК України, колегія суддів,-

П О СТ А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задоволити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 березня 2015 року стосовно засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Подання адміністрації Харківської виправної колонії і спостережної комісії Орджонікідзевської районної адміністрації Харківської міської ради задоволити.

ОСОБА_7 звільнити умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 01.11.2012 року, на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 18 днів.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дати отримання судового рішення.

СУДДІ:

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_8