АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19.03.2008 року вироком Оболонського районного суду міста Києва за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком на 2 роки;
- 18.12.2008 року вироком Оболонського районного суду міста Києва за ч.2 ст.186, ст.304, ст.ст.70,71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років;
- 22.06.2009 року вироком Подільського районного суду міста Києва за ч.1 ст.296, ст. 198, ст.ст.70,71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці. Звільненого 03.01.2014 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
В провадженні вирішено питання про речові докази.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 22 вересня 2014 року приблизно о 7 годині 30 хвилин, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше сховище, через діру в стіні проник до приміщення котельні, яка розташована на охоронюваній території ДП завод «Генератор», що по вул. Полярній, 20 м. Києва, звідки намагався викрасти металобрухт вартістю 287,50 грн., однак не зміг довести злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений та затриманий працівниками держаної служби охорони.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити, в зв`язку з невідповідністю призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, внаслідок надмірної суворості.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання в достатній мірі не врахував, що він щиро розкаявся у вчиненому, своїми діями не заподіяв збитків, оскільки намагався викрасти металобрухт, вартість якого є невеликою і потерпілі до нього не мають претензій. Суд також в достатній мірі не врахував дані про його особу, а саме те, що після звільнення з місць позбавлення волі він став на шлях виправлення, своєчасно став на облік та з`являється на реєстрацію до правоохоронних органів, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, проживає в багатодітній сімї та є єдиним годувальником.
За результатами апеляційного перегляду просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання та призначити йому більш м`яке покарання.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника потерпілого ОСОБА_6 , який просив пом`якшити обвинуваченому покарання, прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги та вважав вирок законним і справедливим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , за згодою сторін визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.
В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який законом віднесений до категорії тяжких, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має місце роботи, хоча офіційно не працевлаштований. Суд обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - його щире каяття, а обставиною, що обтяжують покарання, - рецидив злочину.
Колегія суддів визнає обґрунтованими апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не дотримався вимог ст.65 КК України, оскільки в достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, наявність інших обставин, що пом`якшують його покарання.
Колегія суддів, крім наведеної судом першої інстанції в ухваленому вироку, визнає обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 невелику вартість майна, яке намагався викрасти обвинувачений, яка є наближеною до мінімальної, та з якої настає кримінальна відповідальність.
Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, дають суду апеляційної інстанції правові підстави на підставі ст.69 КК України призначити основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 3 статті 185 КК України, оскільки призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, що є мінімальною межею, визначеною санкцією частини третьої інкримінованої статті, буде за своїм розміром невідповідним ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, через надмірну суворість.
З наведених підстав вирок суду підлягає зміні, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , задовольнити.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 , змінити.
Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ _________________ _______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3