У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Верещак
В.М.,

суддів

Жука В.Г., Мороза М.А.,

за участю: прокурора

Гладкого О.Є.,

ОСОБА_1

розглянула
у судовому засіданні 20 березня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора на постановлені щодо ОСОБА_1 судові
рішення.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 серпня 2007 року скасовано постанову слідчого
прокуратури Вінницької області від 19
жовтня 2004 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької
області від 28 вересня 2007 року постанову залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурор просить скасувати судові рішення і направити
справу на новий судовий розгляд. Посилається на те, що справу було порушено з
дотриманням вимог ст. 94 КПК України при наявності достатніх підстав та
приводів, проте судовими інстанціями постанову про порушення кримінальної
справи відносно ОСОБА_1 незаконно скасовано.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора,
який підтримав доводи касаційного подання, обговоривши доводи касаційного
подання та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що воно
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зазначені судові рішення, на думку колегії суддів, є недостатньо
мотивованими та поспішними.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 94 КПК України приводом для порушення кримінальної
справи є безпосереднє виявлення органом дізнання, слідчим, прокурором або судом
ознак злочину.

З матеріалів справи убачається, що органи слідства порушили кримінальну
справу щодо ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК
України, у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи щодо колишнього
начальника відділу неторгових операцій та роботи з населенням ВОД АППБ «Аваль»
ОСОБА_2 Зокрема, ОСОБА_2 обвинувачувався у тому, що він у період із травня по
грудень 2002 року умисно, зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам
служби, із метою заволодіння валютними готівковими коштами банку в особливо
великому розмірі, переконуючи касирів банку у тому, що його дії узгоджені з
керівництвом дирекції банку та що у разі невиконання його розпоряджень касири
будуть звільнені, неодноразово надавав усні вказівки касирам Вінницької
обласної дирекції банку, а у тому числі
ОСОБА_1, щодо передачі йому великих сум валютних готівкових коштів банку
на загальну суму 765 388 грн.53 коп., які привласнив.

Під час розслідування даної справи органами слідства встановлено, що
ОСОБА_1, працюючи касиром обмінного пункту № 8 Вінницької обласної дирекції
(ВОД) АППБ «Аваль», являючись матеріально відповідальною службовою особою,
неналежно виконуючи свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них,
виконував вказівки начальника відділу
ОСОБА_2 стосовно передачі йому валютних коштів, що спричинило тяжкі
наслідки. Зазначені обставини й стали приводом для порушення кримінальної
справи щодо ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Скасовуючи постанову слідчого прокуратури Вінницької області від 19 жовтня 2004 року про
порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1, суд не зазначив, з чого можна
зробити висновок про відсутність підстав для порушення кримінальної справи.
Вказівка суду про те, що у постанові про порушення кримінальної справи не
зазначено розмір матеріальної шкоди, заподіяної безпосередньо ОСОБА_1 є
необґрунтованою, оскільки ця обставина згідно п. 4 ст. 64 КПК України підлягає
доказуванню під час провадження досудового слідства.

Крім того, суд у постанові вказав на порушення строків, встановлених чинним
кримінально-процесуальним законодавством для проведення досудового слідства, та
незаконне отримання джерел та доказів, проте, не вказав, у чому саме полягають
зазначені порушення та незаконність, та не обґрунтував це належним чином.

Апеляційний суд не тільки не виправив помилки суду першої інстанції, а й
взагалі не перевірив доводів апеляції прокурора в повному обсязі і не дав їм
належної оцінки. Ухвала апеляційного суду не
відповідає вимогам ст. 377 КПК України.

Тому рішення судових інстанцій є необґрунтованими і підлягають скасуванню,
а справа-направленню на новий судовий розгляд, під час якого має бути враховано
наведене у даній ухвалі, перевірені доводи, викладені у касаційному поданні
прокурора, і в залежності від установленого повинно бути прийнято рішення, яке
б відповідало вимогам закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

касаційне
подання прокурора задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 серпня 2007 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області від 28 вересня
2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати
та направити справу на новий судовий розгляд.

С у д д і :

Верещак В.М.
Жук В.Г. Мороз М.А.