Справа № 713/460/15-к
Провадження №1-кп/713/59/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2015 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 06.02.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Чернігівського району Запорізької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з освітою повною загальною середньою, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, демобілізованого 19.03.2015 року, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.402 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_4 призваний на військову службу за мобілізацією, яку до 18.11.2014 року проходив на посаді водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 у військовому званні «солдат».

18.11.2014 року тимчасово виконуючий обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 капітан ОСОБА_5 довів солдату ОСОБА_4 розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " № НОМЕР_1 від 17.11.2014 року та наказ військового комісара №22 від 18.11.2014 року про виключення його із списків особового складу військового комісаріату та вибуття для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Однак військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.4, 6 Закону України Про дисциплінарний статут Збройних Сил України, усвідомлюючи те, що на виконання вимог розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " №186/5/2/1719 від 17.11.2014 року та наказу тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №22 від 18.11.2014 року він зобов`язаний вибути за межі Чернівецької області до нового місця служби (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), а також будучи повідомленим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ та не вчинення дій щодо його виконання, з метою уникнення проходження військової служби за межами Чернівецької області умисно, відкрито відмовився виконати зазначені вище розпорядження і наказ та у подальшому, без поважних причин до нового місця служби не вибув.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

19.03.2015 року між заступником військового прокурора Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, яку учасники процесу під час проведення підготовчого судового засідання просили затвердити.

Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі повідомленої підозри та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі повідомленої підозри у судовому провадженні, погодився понести покарання за ст.402 ч.1 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст.402 ч.1 КК України щодо яких він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 вказував на те, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, приходить до висновку про відсутність підстав для відмови у її затвердженні.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Статтею 469 ч.4 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.402 ч.1 КК України, даний злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, санкція ст.402 ч.1 КК України передбачає покарання у виді службового обмеження на строк до двох років або тримання у дисциплінарному батальйоні на строк до двох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи те, що взяті на себе зобов`язання обвинуваченим ОСОБА_4 можуть бути реально виконані, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, постановивши відносно ОСОБА_4 обвинувальний вирок та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн., оскільки вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, повного визнання своєї вини, щирого розкаяння у вчиненому, активного сприяння розкриттю злочину, виключно позитивної характеристики за місцем проживання та проходження військової служби, та того, що він раніше не судимий.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Речових доказів немає. Цивільний позов не заявлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.314, 368-371, 374, 473-476 КПК України, Суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 березня 2015 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000 033 від 06.02.2015 року, укладену між заступником військового прокурора Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ст.402 ч.1 КК України.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.402 ч.1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень) в дохід держави.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1