Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №1-866/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2011 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у складі:

головуючого Цвіркуна О.С.,

при секретарі Власюк О.В.,

за участю державного обвинувача Карпюк І.М.,

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3,

розглянувши кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, непрацюючого, судимого, 14 червня 2011 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.3ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, -

в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України.

Судовим слідством, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4, бажаючи здобути гроші для власних потреб, повторно, скоїв таємне викрадення особистого майна громадян, а саме:

-5 березня 2010 року, о 20 год.00 хв. перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1, шляхом вільного доступу, таємно викрав телевізор торгової марки «Samsung» вартістю 1039 грн., мікрохвильову піч торгової марки «Delfa» вартістю 249 грн., магнітофон торгової марки «Majestic» вартістю 1500 грн. праску радянського виробництва вартістю 50 грн., комплект з білизною (простирадло, підодіяльник, дві наволочки) вартістю 600 грн. та дві пари гумових тапочок вартістю 50 грн., що належить громадянці ОСОБА_1, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 3488 грн.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4, бажаючи здобути гроші для власних потреб скоїв відкрите викрадення особистого майна громадян, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, а саме:

- 7 листопада 2010 року, о 1 год. 00 хв., поблизу ринку «Ювілейний» що по вул.. Макаровій в м.Рівне, шляхом вільного доступу, за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, з застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого шляхом нанесення двох ударів ногами та руками по руці та нозі потерпілої, відкрито викрав у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Fly E 145» вартістю 684 грн. 29 коп., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного звязку «Київстар» вартістю 30 грн., на рахунку якої було 5 грн. та картка памяті обємом 2 Гб вартістю 74 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 793 грн.29 коп.

- Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4, 12 листопада 2010 року, близько 19 години, в приміщенні під'їзду №5, що по вулиці Вербова, 46 в місті Рівне, шляхом ривка, відкрито викрав у ОСОБА_2 жіночу сумочку вартістю 700 гривень, в якій знаходилося: мобільний телефон марки «LG KE 770» іmеі 81491 вартістю 1267 гривень 20 копійок, в якому була сім-карта оператора мобільного зв"язку «Київстар» вартістю 30 гривень, на рахунку якої було 10 гривень та картка пам'яті на 128 мгб вартістю 60 гривень; шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 300 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 200 гривень; косметичка вартістю 60 гривень, в якій знаходилась наступна косметика : туш для вій вартістю 150 гривень, помада рожевого кольору вартістю 70 гривень, помада коричневого кольору вартістю 50 гривень, косметичне масло для тіла вартістю 50 гривень, дзеркальце вартістю 120 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на суму 3067 грн. 20 коп..

До підсудного ОСОБА_4, заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної їм матеріальної та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. та 2000 грн. відповідно.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4, винним себе у предявленому йому обвинуваченні та заявлений до нього цивільний позов визнав повністю і, підтвердивши вищевикладене, пояснив, що здійснював крадіжки та грабіж з метою отримати гроші для власних потреб.

Суд, зясувавши думку прокурора, потерпілих та підсудного щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи та цивільного позову, які ніким не оспорювались. При цьому суд зясував, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності та істинності їх позицій, а також розяснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному суді.

Оцінивши, досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4, 5 березня 2010 року, таємно, повторно скоїв викрадення чужого майна, потерілої ОСОБА_1 на загальну суму 3488 грн. а тому ці його дії кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України.

Дії, ОСОБА_4, який 12 листопада 2010 року, відкрито, повторно, скоїв викрадення чужого майна потерпілої ОСОБА_2, на суму 3067 грн., 20 коп., а 7 листопада 2010 року ще й, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, відкрито, повторно викрав майно потерпілої ОСОБА_5П.а саме: суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 до підсудного про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, а про відшкодування заподіяної моральної шкоди повністю, по наступним підставам.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог потерпіла ОСОБА_2М в судовому засіданні пояснила, що внаслідок відкритого заволодіння її майном їй було заподіяно матеріальну шкоду на суму 3000 грн.

В той же час судом встановлено і сторонами не заперечується що викрадений мобільний телефон марки «LG KE 770» іmеі 81491 вартістю 1267 гривень 20 копійок був повернутий потерпілій. Таким чином, суд приходить до переконання про відмову в задоволені позову на вищенаведену суму.

Щодо позовних вимог про відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпіла заявила, що ОСОБА_4 своїми неправомірними діями спричинив її моральні страждання, принизив її гідність і честь, заподіяв матеріальну шкоду.

Оскільки в судовому засіданні доведено, що моральна шкода, яку, з врахуванням обставин справи, а саме характеру та обсягу страждань потерпілої, істотності вимушених змін у житті останньої, становить 2000 грн., була заподіяна потерпілій ОСОБА_2 в результаті неправомірних дій підсудного ОСОБА_4, тому на підставі ст.ст. 1166,1167 ЦК України, суд рахує за необхідне стягнути з підсудного на користь потерпілої вказану суму.

При вирішенні питання про призначення підсудному виду та розміру покарання, суд в якості обставин, які його помякшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, визнає зявлення підсудного із зізнанням, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, а також приймає до уваги наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, судом встановлено, що органами досудового слідства заявлено судові витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 323,64 грн.

Однак дані, які б давали підстави для стягнення вищезазначеної суми з підсудного, суд з матеріалів справи не вбачає.

За ст..91 КПК України судовими витратами є витрати зроблені при провадженні справи органом дізнання, органом досудового слідства та судом. Стягнення безпосередньо із засудженого коштів на користь експертної установи законодавством не передбачено і є недопустимим. Порядок фінансування експертних установ встановлений ст..15 Закону України «Про судову експертизу»- проведення судових експертиз у кримінальних та адміністративних справах державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 322, 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4, визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених

ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, на підставі яких, призначити йому покарання :

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік;

- за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4(чотири ) роки;

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4(чотирьох) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_4, призначити шляхом зарахування частково відбутого покарання відповідно до вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2011 року, та призначити ОСОБА_4, остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки .

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати відповідно до вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області, а саме з 28 березня 2011 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 тримання під вартою залишити без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 до засудженого ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково на суму 1732,80 грн., а про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю, на суму 2000 грн., в звязку з чим стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_2 вказані суми.

Речові докази по даній кримінальній справі, після набрання вироком законної сили, а саме: мікрохвильову піч торгової марки «Delfa», магнітофон торгової марки «Majestic», дві пари тапочок які передані на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_1, мобільний телефон марки «Fly E 145» який переданий на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_6, мобільний телефон марки «LG KE 770» іmеі 81491 який переданий на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_2 - рахувати повернутим по належності.

Судові витрати віднести на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 15 діб з моменту оголошення вироку, а засудженим з моменту вручення копії вироку.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя підпис

Копія вірна

Суддя Рівненського міського суду О.С. Цвіркун