Справа № 591/1844/14-к Провадження № 1-кс/591/281/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2014 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , на бездіяльність прокурора прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яку скаржник ОСОБА_3 підтримав в судовому засіданні та мотивував тим, що 26 лютого 2014 року вони звернулись до прокуратури Сумської області з заявою про вчинений на їх думку злочин слідчим прокуратури ОСОБА_6 щодо фальсифікації постанови про закриття матеріалів кримінальної справи в 2008 році, датованої 27 червня 2006 року. Проте прокурором було відмовлено у внесенні таких відомостей, про що йому було надано відповідь № 17-3198-14 від 13 березня 2014 року.
В судове засідання скаржник ОСОБА_5 не з`явилась, сторони не заперечували проти розгляду справи без участі одного з скаржників.
Прокурор вимоги скаржників не визнав, мотивуючи це їх необґрунтованістю, просив відмовити в задоволенні скарги в зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю вимог.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що 26 лютого 2014 року на адресу прокуратури Сумської області надійшла заява скаржників про вчинений на їх думку злочин слідчим прокуратури ОСОБА_6 , по якій скаржники отримали відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР (відповідь прокурора № 17-3198-14 від 13 березня 2014 року).
Отже, в контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії прокурора відповідали вимогам закону, оскільки заява була прийнята в прокуратурі Сумської області та зареєстрована в цій установі.
Також сторони не заперечували тих обставин, що відомості по заяві скаржників до ЄРДР внесені не були.
Ст. 214 КПК України передбачає, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року, згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Ця вимога передбачена і п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до ЄРДР.
Аналізуючи наведені норми, суд приходить висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
З дослідженої судом заяви про злочин ОСОБА_3 та ОСОБА_5 встановлено, що в ній відсутнє наведення достатніх ознак вчинення кримінальних правопорушень слідчим ОСОБА_6 , зокрема, об`єктивної сторони злочину, а вся заява пов`язана з незгодою скаржників щодо розслідування кримінальної справи за фактом смерті їх сина ОСОБА_8 , рішення по якій набрало законної сили, а законність винесених постанов від 27 червня 2006 року та від 31 жовтня 2008 року перевірялась судом, які їх залишили в силі, що підтверджено наданими суду копіями відповідних процесуальних документів.
Крім того, заява скаржників не містить взагалі викладу обставин стосовно злочинних дій слідчого як такових, а також в чому саме полягає фальсифікація постанови, вона носить узагальнений характер, викладена в формі необґрунтованих та невмотивованих припущень заявників і є їх фактичною незгодою з прийнятими слідчим процесуальними рішеннями щодо закриття кримінальної справи (для чого передбачений інший порядок), а отже прийнятими процесуальними рішеннями не на користь скаржників, які вони в такий спосіб намагаються оспорити.
Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на бездіяльність прокурора, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржників достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду, прокуратурою Сумської області обґрунтовано по зазначеному зверненню не внесені відомості до ЄРДР.
Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя
В задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , на бездіяльність прокурора прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві скаржників від 26 лютого 2014 року (відповідь прокурора № 17-3198-14 від 13 березня 2014 року), відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1