Провадження № 1-кс/635/3/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Липецького ВМ Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) ГУ МВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_4 від 27.11.2014 року,

УСТАНОВИВ:

до Харківського районного суду Харківської області 3.12.2014 року звернулась ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого СВ Липецького ВМ Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) ГУ МВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_4 від 27.11.2014 року, в якій зазначила, що 24.11.2014 року ОСОБА_3 , яка є потерпілою у кримінальному провадженні № 0004793 подала слідчому клопотання, в якому просила призначити про справі проведення судової психологічної експертизи для визначення розміру моральної шкоди, спричиненої злочином, внести до ЄРДР відомості про злочин, за ознаками, передбаченими ст. 296 КК України, встановити повні анкетні дані та місце проживання охоронця садового товариства «Ольха», допитати його та провести одночасний допит зазначеної особи та потерпілої, витребувати від садового товариства «Ольха» трудовий договір з охоронцем та інші документи, що регулюють діяльність такої особи, проводити всі слідчі дії за з аудіо та відео фіксацією, видати копії всіх процесуальних документів та витребувати від потерпілої і залучити до матеріалів справи фотознімки тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні заявник повністю підтримала свої вимоги, пояснивши, що слідчим безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання в повному обсязі і додатково просила суд визнати голову садового товариства співучасником злочину та зобов`язати слідчого в подальшому не писати у процесуальних документах відомості про особу, що вчинила злочин, як невідома особа, оскільки потерпілою чітко вказано на конкретну особу, що вчинила злочин.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення заявника та дослідивши надані суду матеріали, судом встановлено наступне.

Постановою слідчого СВ Липецького ВМ Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) ГУ МВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_4 від 27.11.2014 року у встановлений законом строк розглянуто клопотання потерпілої від 24.11.2014 року. В задоволенні клопотання відмовлено частково.

Згідно мотивувальної частини постанови слідчий вважає, що експертиза по справі призначена, дані про події злочину до ЄРДР внесені із попередньої кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України, що в подальшому може бути змінено за наявності на то підстав, щодо витребування документів направлені відповідні доручення, копії відповідних процесуальних документів потерпілій вручені, а потерпіла не позбавлена права подавати слідчому докази, що зберігаються у потерпілої самостійно.

Крім того, в тій частині, де заявник просить суд провести одночасний допит потерпілої та підозрюваного, в задоволенні клопотання відмовлено з тих підстав, що підозру не пред`явлено і такий допит проводиться після окремого допиту зазначених осіб і відмовлено в проведенні фіксації процесуальних дій за відсутністю на то потреби.

Матеріали кримінального провадження № 0004793 дійсно містять відомості про часткове виконання вимог заявника, зокрема витребувані необхідні документи про які просить потерпіла, копії процесуальних документів вручені, необхідні експертизи призначені. Відмови слідчого про додаткове внесенню до ЄРДР відомостей про злочин за ознаками ст. 296 КПК України ґрунтується на нормах закону, оскільки відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР підлягає внесенню попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Остаточна кваліфікація злочину викладається слідчим в обвинувальному акті або в іншому процесуальному документі, яких закінчується досудове розслідування. Обґрунтованою є відмова слідчого про проведення одночасного допиту, оскільки згідно п. 9 ст. 224 КПК України слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. Матеріали справи таких підстав до цього часу не містять. Правомірним є посилання слідчого на можливість потерпілою самостійно надавати слідчому докази.

Отже, в цілому оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та такою, що відповідає дійсним обставинам справи.

Крім того, слід зазначити, що вимоги, заявлені потерпілою у судовому засіданні щодо зобов`язання слідчого визначити співучасником кримінального правопорушення іншої особи та зобов`язання слідчого в процесуальних документах зазначати конкретні дані про особу що винила злочин, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 303-307 КПК України слідчий суддя не вправі давати вказівки слідчому про притягнення до кримінальної відповідальності конкретної особи, оскільки це є підміною функцій досудового розслідування щодо пред`явлення підозри і не входить до компетенції слідчого судді і суд не вправі зобов`язати слідчого тим чи іншим засобом викладати процесуальні документи, оскільки в цій частині відповідно до вимог ст. 303 КПК України бездіяльність або дії слідчого не підлягають оскарженню.

Проте з висновками слідчого, викладеними в оскаржуваній постанові щодо відсутності підстав для фіксації процесуальних дій технічними засобами суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до положень, викладених у ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Отже, оскільки потерпіла просить слідчого забезпечити повну аудіо та відео фіксацію технічними засобами ходу процесуальних дій, то слідчий не вправі відмовити потерпілій в задоволенні такого клопотання, оскільки фіксація слідчих дій технічними засобами є обов`язковою і тягне за собою недійсність доказів, зібраних з порушенням такої вимоги закону. Проте, слідчим не тільки допущено таке грубе порушення закону при винесенні оскаржуваної ухвали, а і проведено допит підозрюваної 15.01.2015 року без застосування технічних засобів фіксації слідчої дії, про що на теперішній час заперечує потерпіла.

Підсумовуючи наведене, суд вважає необхідним каргу задовольнити частково, скасувавши постанову в частині відмови проводити слідчі дії за участі потерпілої із застосуванням технічних засобів аудіо та відео фіксації слідчої дії, зобов`язавши слідчого провести всі слідчі дії за участі потерпілої із застосуванням таких засобів. В іншій частині вимоги потерпілої суд не задовольняє.

Керуючись ст. 307 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого СВ Липецького ВМ Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) ГУ МВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_4 від 27.11.2014 року в частині відмови потерпілій в задоволенні клопотання у застосуванні технічних засобів фіксування кримінального провадження скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Липецького ВМ Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) ГУ МВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_4 при проведенні процесуальних дій за участі потерпілої ОСОБА_3 застосовувати технічні засоби аудіо і відео- фіксування кримінального провадження.

В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: