У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Філатова В.М., Нікітіна Ю.І.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 06 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.

За вироком Святошинського районного
суду м. Києва від 25 серпня 2004 року ОСОБА_1, 1981 року народження, громадянин
України, раніше судимий:

22.02.2001 року за ст. 141 ч.2 КК
України до 1 року позбавлення волі,

засуджений
за ст. 289 ч.2 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2005 року зазначений
вирок змінено: виключено із його мотивувальної частини кваліфікуючу ознаку -
завдання потерпілому значної матеріальної шкоди та вказівку суду про рецидив
злочину, як обставину, що характеризує особу засудженого; пом'якшено призначене
ОСОБА_1 покарання за ст. 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. В
решті вирок залишено без змін.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 22 травня 2004 року, приблизно о 15
годині, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння поблизу будинку АДРЕСА_1 ,
він скористався відсутністю в салоні автомобіля ВАЗ-2106 його власника ОСОБА_2
і незаконно заволодів цим автомобілем. На ньому засуджений виїхав на міст
Белічанського шляхопроводу у м. Києві, де його затримали працівники міліції.

У касаційній скарзі, як видно із її змісту, засуджений ОСОБА_1 зазначає про
призначення йому занадто суворого покарання, у зв'язку з чим просить
постановлені щодо нього судові рішення змінити. Крім того, засуджений указує на
те, що він не мав наміру викрадати автомобіль потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі засудженого, колегія
суддів вважає, що її слід залишити без задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 398 КПК України підставами для
скасування або зміни судових рішень, зазначених у ч.2 ст. 383 КПК України є:
істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину
та особі засудженого.

Що стосується застосування кримінального закону, то
колегія суддів вважає висновки суду про необхідність кваліфікації дій
засудженого за ст. 289 ч.2 КК України такими, що відповідають дослідженим в
судовому засіданні доказам, яким суд дав належну оцінку, і така кваліфікація є
правильною.

Зокрема, обставини незаконного заволодіння засудженим
автомобілем потерпілого підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_2,
очевидця подій свідка ОСОБА_3 і свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, даними протоколу
огляду місця події та іншими дослідженими і наведеними у вироку доказами.

Крім того, із змісту касаційної скарги вбачається, що сам
засуджений ОСОБА_1 фактично не заперечує вчинення ним незаконного заволодіння
автомобілем потерпілого ОСОБА_2

Посилання засудженого у скарзі на відсутність у нього
намірів викрасти автомобіль потерпілого не можуть бути визнані підставою для
скасування або зміни судових рішень, оскільки відповідальність за ст. 289 КК
України настає незалежно від мотивів вчинення незаконного заволодіння чужим
автомобілем.

Що стосується призначення ОСОБА_1 покарання, то вирішення
судом першої інстанції цього питання, з урахуванням внесених апеляційним судом
змін, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки судом було враховано
ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, встановлені по справі дані,
що характеризують засудженого та інші обставини, з урахуванням яких суд дійшов
висновку про можливість призначення засудженому мінімального покарання в межах
санкції ст. 289 ч.2 КК України.

Підстав для пом'якшення призначеного покарання
засудженому ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які б могли
вплинути на правильність висновку суду, колегією суддів по справі не виявлено.

Доводи касаційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним
обставинам справи та однобічності судового слідства до компетенції касаційного
суду не відносяться і не можуть бути підставами для скасування у касаційному
порядку постановлених щодо ОСОБА_1 судових рішень.

Крім того, із змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що такі його
доводи були предметом перевірки в апеляційній інстанції і не знайшли свого
підтвердження, у зв'язку з чим апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 377 КПК
України, в повному обсязі зазначив в ухвалі підстави, через які їх було визнано
необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1
відмовити.

Судді:

Філатов В.М.
Нікітін Ю.І.
Федченко О.С.