Справа №4-439/07
ПОСТАНОВА

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня
2007 року місто Одеса

Суддя
місцевого суду Приморського району м. Одеси Коваленко В.М. , при секретарі Тимошенко В.Д., за
участю заявника - захисника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку ст.
236-8 КПК України справу за скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на постанову заступника прокурора Приморського району м. Одеси Волкова О.О. від 22.06.2007
року про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи і
порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2.3а ознаками ст. 190 Ч.4КК У країни за фактом шахрайства,
-

ВСТАНОВИВ:

Захисник
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_2. в порядку ст. 236-7,
ст. 236-8 КПК України, в якій просить визнати незаконною і скасувати
постанову заступника прокурора Приморського району м. Одеси Волкова О.О. від 22.06.2007
року про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи і
порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2.3а ознаками ст. 190 ч.4 КК України за фактом
шахрайства, та відмовити в порушенні
кримінальної справи на підставі ст. 99
КПК України, в зв'язку з відсутністю
підстав для порушення кримінальної справи.

В обґрунтування
скарги захисник ОСОБА_1 посилається на наступні обставини.

На думку
заявника, у прокурора не було достатніх
підстав для порушення відносно ОСОБА_2. вказаної кримінальної справи, оскільки правовідносини, що виникли між ним та ОСОБА_3,
мають регулюватися нормами цивільного законодавства України, і отже його дії не є кримінальним
злочином. На підтвердження цього
висновку свідчить те, що виниклий між
ним та ОСОБА_3 цивільний спір розглядається на протязі 1, 5 року у місцевому
суді Приморського району м. Одеси, яким
до цього часу не встановлено, що ОСОБА_2
вчинив відносно ОСОБА_3. кримінальний злочин у вигляді шахрайства. В іншому
випадку суд відреагував би у відповідності з законом, повідомивши про злочин компетентні
правоохоронні органи.

У
судовому засіданні представник заявника - захисник ОСОБА_1 підтримав
скаргу, та просив її задовольнити, посилаючись на незаконність оскаржуваної
постанови, так як на його думку, вона винесена з порушенням вимог ст. ст94,
99 КПК України за відсутності будь-яких даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_2.
ознаків злочину, та в порушення
встановленого ст. 99 КПК України порядку.

Прокурор, на якого законом покладено обов'язок доводити
правомірність порушення кримінальної справи,
в судове засідання не з'явився без поважних причин, про час розгляду скарги повідомлявся двічі у
встановленому законом порядку. Відповідно до ч.8 ст.
236-8 КПК України вважаю можливим розгляд скарги у відсутності
прокурора.

2

Вислухавши
думку заявника та дослідивши надані суду матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про
порушення кримінальної справи, прихожу
до висновку, що скарга є обґрунтованою і
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 236-8 КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про порушення
справи, суд повинен перевіряти наявність
приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови
про порушення справи, і не вправі
розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання,
які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Відповідно
до ст. 98 КПК України при наявності
приводів і підстав, зазначених у ст. 94 КПК України, прокурор,
слідчий, орган дізнання або суддя
зобов'язані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення
справи, статтю кримінального
закону, за ознаками якої порушується
справа, а також подальше її спрямування.

Як
вбачається з зазначеної норми процесуального права кримінальна справа може бути
порушена тільки тоді, коли є в наявності
привід і підстави, передбачені ст. 94 КПК України.

Відповідно
до ч.2 ст. 94 КПК України, справа може бути порушена тільки в тих
випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.
Достатність даних, які вказують на
наявність ознак злочину, законодавець
визначає ст. 11 КК України, у якій зазначено, що злочином є передбачене КК України
суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб'єктом злочину. Отже, в відповідності з зазначеною нормою матеріального
права в діях особи є склад злочину, якщо
присутні чотири його складові, а саме -
соціальна ознака -суспільно небезпечне діяння,
нормативна ознака - відповідна норма кримінального кодексу, яка встановлює кримінальну відповідальність
за вчинення суспільно небезпечного діяння,
наявність вини та субєкт злочину.

Як
вбачається з матеріалів дослідчої перевірки громадянином ОСОБА_4 була написана
боргова розписка про те, що він і
ОСОБА_2 отримали від громадянина ОСОБА_3. грошову суму у розмірі 8300 доларів
США для здійснення підприємницької діяльності. Зазначена боргова розписка
підписана ОСОБА_4 і ОСОБА_3.
ОСОБА_2 стверджує, що цю розписку не
писав і не підписував. Ні заявник ОСОБА_3, ні громадянин ОСОБА_4. не оспорюють факту того, що розписку про отримання грошей у розмірі
8300 доларів США обвинувачений
ОСОБА_2 не писав і не підписував.

Експертний
висновок №2118 від 23.05.2007 року, на
який посилається прокурор в постанові про порушення кримінальної справи, не встановлював факту написання розписки
ОСОБА_2 про отримання грошей і його підпису на цій розписці. Цей експертний
висновок встановлював зовсім інший факт. Згадана вище розписка складається з
двох частин, які виконані в різні
періоди часу. Частина розписки, яка має
відношення до ОСОБА_2. написана 10.10.2005 року громадянином ОСОБА_4, а не ОСОБА_2 і у ній зазначено, що ОСОБА_4. і ОСОБА_2 взяли на себе
зобов'язання повернути громадянину ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 8300 доларів
США до 10.01.2006 року. Зазначена друга частина розписки підписана, згідно з експертним висновком №2118 від
23.05.2007 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 і
ОСОБА_3. Експертиза, на підставі якої порушено кримінальну справу
призначена ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2007 року у
цивільній справі №2-1981/07. При виконанні цієї ухвали експерт не відповів на
питання про те, чи міг підпис ОСОБА_2 на
другій частині розписки бути підроблений за допомогою комп'ютерної техніки
методом сканування.

Таким
чином, суд вважає, що при винесенні постанови про порушення
кримінальної справи у прокурора не було достатніх підстав вважати, що ОСОБА_2 вчинив суспільно-небезпечне
діяння, а саме отримав гроші у ОСОБА_3. у розмірі 8300
доларів США, не віддав їх йому, при цьому заздалегідь маючи злочинний умисел
на заволодіння цими коштами.

Крім
того, заява ОСОБА_3. про те, що ОСОБА_2 шахрайським шляхом заволодів його
коштами у розмірі 8300 доларів США, спростовується його позовною заявою до

3

Приморського
районного суду м. Одеси у якій він пише про те,
що ОСОБА_4. разом з ОСОБА_2 позичили у нього гроші у розмірі 8300
доларів США.

Тобто, висновки прокурора в постанові про порушення
кримінальної справи протирічать матеріалам дослідчої перевірки, згідно з яких гроші у ОСОБА_3. брали ОСОБА_4.
разом з ОСОБА_2, а не один ОСОБА_2.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах дослідчої перевірки відсутні
достатні данні, які б вказували на те, що ОСОБА_2 вчинив суспільно-небезпечне
діяння.

Крім
того, на думку суду, правовідносини, що виникли між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є
цивільно-правовими та мають регулюватися нормами Цивільного Кодексу України. В
разі неналежного виконання зобов'язань за договором позики чи відмовою його
виконати, законодавцем передбачено
цивільно-правову відповідальність. В той же час, у Кримінальному Кодексі України відсутня
норма, яка б передбачала кримінальну
відповідальність за неналежне виконання зобов'язань за договором позики чи
відмову його виконати.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що при порушенні кримінальної справи, у прокурора не було достатніх підстав
вважати, що ОСОБА_2 вчинив відносно
ОСОБА_3. суспільно-небезпечне
діяння за яке передбачена кримінальна відповідальність.

Разом з
цим, при винесенні оскаржуваної
постанови від 22.06.2007 року,
прокурором порушено встановлений
ст. 98 КПК України порядок
порушення кримінальної справи.

Відповідно
до ч.1 ст. 98 КПК України, за наявності приводів та підстав, вказаних у статті 94 КПК України, прокурор,
слідчий, орган дізнання чи суддя
зобов'зані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши в ній приводи та підстави до
порушення справи.

Оскаржувана

постанова, в порушення вимог закону, містить лише голослівні висновки про
наявність в діях ОСОБА_2. ознаків злочину,
без вказівки на обставини, які
слугували приводом та підставами до порушення кримінальної справи.

Відповідно
до ст. 236-8 КПК України за результатами
розгляду скарги, залежно від того, чи були при порушенні справи додержані вимоги
статей 94, 97, 98 КПК України, суддя своєю мотивованою постановою
задовольняє скаргу, скасовує постанову
про порушення справи і виносить постанову про відмову в порушенні справи.

Отже, відповідно до наведеної норми процесуального
права у суду є всі підстави і процесуальні права скасувати оскаржувану постанову
і відмовити в порушенні кримінальної справи.

Керуючись, ст.
ст. 94, 98, 99,
236-7, 236-8 КПК України, рішенням Конституційного Суду України №
З-рп/2003 від 30.01.2003 року,
Постановою ПВСУ України №1 від 11.02.2005 року про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України
скарг на постанови органів дізнання,
слідчого, прокурора про порушення
кримінальної справи, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити
скаргу захисника ОСОБА_1
в інтересах ОСОБА_2 на постанову заступника прокурора Приморського району м.
Одеси Волкова О.О. від
22.06.2007 року про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної
справи і порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2.3а ст. 190 ч.4 КК України за фактом шахрайства.

Скасувати
постанову заступника прокурора Приморського району м. Одеси Волкова О.О. від 22.06.2007
року про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи і
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2.3а ст. 190 ч.4 КК України за фактом шахрайства.

Відмовити
в порушенні кримінальної справи на підставі
ст. 99 КПК України в зв'язку з відсутністю підстав до порушення
кримінальної справи.

4

На
постанову може бути подана
апеляція безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області на протязі
семи діб з дня проголошення постанови.