АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження №0001907 за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Жовтневого району м.Дніпропетровська ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у м.Дніпропетровську,

не має постійного місця проживання,

обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який народився в с.Орлівщина

Дніпропетровської області,

проживає за адресою

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором принесена апеляційна скарга в якій він просить вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 змінити, призначити неповнолітньому ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги прокурор зазначив, що судом не застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, не дотримано вимог ст.104 КК України, у зв`язку з чим суд прийняв рішення про звільнення від покарання з випробуванням неповнолітнього обвинуваченого з застосуванням лише ст.75 КК України.

Згідно вироку Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки; ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Вироком суду встановлено, що 01 червня 2014 року приблизно о 22-00 годин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення, за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_8 , через незамкнену на замок хвіртку огорожі проникли на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де з приміщення сараю через вікно таємно умисно здійснили крадіжку майна потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 5766,00 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у житло, 27 червня 2014 року приблизно о 04.00 годині, через вікно квартири АДРЕСА_3 . проник в приміщення квартири, звідки умисно, таємно повторно викрав майно потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 402,60 гривень, та майно потерпілої ОСОБА_13 на загальну суму 920,00 гривень.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила вирок суду змінити, застосувавши при призначенні покарання ОСОБА_8 вимоги ст.104 КК України, дослідивши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги, вислухавши думки учасників судового процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, за який вони засуджені, кваліфікація їх дій, в апеляційній скарзі прокурором не оспорюють ся, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Однак, як вбачається з резолютивної частини вироку Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року, визнавши неповнолітнього ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначивши покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнивши його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, судом не було застосовано вимоги ст.104 КК України.

Згідно ст.104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього дише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.104 КК України та роз`яснень, які містяться у абз.2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх обвинувачених відповідно до статей 75-78 КК України, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Вищезазначене на думку колегії суддів призвело до не застосування закону, який підлягає застосуванню, а саме ст.104 КК України.

Відповідно ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є не застосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 звільненим від відбування призначеного судом покарання за ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ст.ст.75, 104 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців учасниками процесу, а обвинуваченими в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді