Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 0904/960/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про звільнення від кримінальної відповідальності в звязу з амністією

20 листопада 2012 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого cудді - Мельника І.І.

секретаря - Матейко О.С.

прокурора - Головашкіна В.А.

захисника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду

в місті Галичі справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки і жительки м. Галича, вул. Караїмська, 3/48 Івано-Франківської області, українки, ІНФОРМАЦІЯ_2, вдови, працюючої начальником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (ВД ФССНВВ та ПЗУ) в ОСОБА_3 районі Івано-Франківської області, несудимої, громадянки України,

за ст. ст. 191 ч.2, 366 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що вона, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, 01 квітня 2006 року, діючи від імені ОСОБА_3 відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Івано-Франківській області, уклала з фізичною особою ОСОБА_4 завідомо неправдивий договір оренди приміщення, розташованого по вул. Шевченка 11 в м. Галичі Івано-Франківської області строком на 5 років для здійснення діяльності відділення Фонду, передбаченого його Положенням. За здане в оренду приміщення відповідно до п 4.1 розділу 4 договору сплачується орендна плата з розрахунку 6 грн. 74 коп. за 1 кв. м, що складатиме суму в 700 грн. 96 коп. за місяць.

17 вересня 2007 року ОСОБА_2, зловживаючи своїм службовим становищем та достовірно знаючи про те, що ОСОБА_4 добудувала до вказаного житлового будинку гараж із кладовою, з метою розтрати державних коштів, підписала зміни до договору оренди, в яких безпідставно збільшила розмір орендованого приміщення на 35 кв. м, а всього на загальну площу 139 кв. м без мети їх використання.

Після закінчення терміну дії вищевказаного договору, ОСОБА_2 01 квітня 2011 року уклала з ОСОБА_4 новий завідомо неправдивий договір оренди, яким передбачено площу приміщення, що здається в оренду 139 кв. м з оплатою 70 грн. за 1 кв. м, термін дії договору до 01.04.2015 року.

За період з 01.04.2006 року по 31.12.2011 року на підставі укладених ОСОБА_2 завідомо неправдивих договорів від 01.04.2006 року (із змінами) та від 01.04.2011 року нею підписані платіжні доручення та проведено оплату на загальну суму 410940 грн.

Вищезазначені договори та додатки до них укладено всупереч вимог ст.ст. 793, 794, 813 ЦК України, оскільки вони нотаріально не посвідчені та не внесені в Державний реєстр правочинів. Крім того, по даних ОБТІ житлова площа будинку становить 92,6 м. кв., а в договорі вказано 98,1 м. кв.

Відповідно до листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області за № 7/9/01-15/496 від 09.04.2012 року підтверджено факт прибудови гаражу і кладової, але їх експлуатація згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року та ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняється. ОСОБА_3 міської ради за № 303 від 04.03.2012 року повідомлено, про відсутність рішення міськвиконкому щодо введення добудови в експлуатацію, а також зміни цільового призначення даного житлового будинку і переведення його в нежитловий фонд.

У відповідності до акту Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області за № 09-04-17-17/3211 від 17.04.2012 року встановлено, що діями ОСОБА_2 внаслідок завищення сплати орендної плати у звязку із укладенням договорів оренди від 01.04.2006 року та від 01.04.2011 року на площу, що перевищує фактичну загальну площу приміщення завдано Фонду збитків на суму 113927 грн. 98 коп.

Діяння ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.2 ст.191 та ч.2 ст. 366 КК України.

По справі прокуратурою заявлено позов до ОСОБА_2 на суму 113 927 грн. 98 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнала частково та повідомила, що дійсно, в 2006 році ОСОБА_3 відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань залишилось без приміщення. Саме тоді, нею після відповідних консультацій та погоджень було укладено договір з фізичною особою - ОСОБА_4 на оренду належного останній житлового приміщення. В договорі зазначено 98,1 м. кв., тобто та площа яка фактично орендувалась.

Протягом 2008 2011 років до договору вносилися відповідні зміни та доповнення, повязані із змінами орендованої площі та орендної плати.

Перевіркою КРУ у відділенні ФССНВВ та ПЗУ в ОСОБА_3 районі виявлено, що площа, зазначена в договорі та змінах до нього, не відповідає фактичним даним. Відповідно до договору та змін, внесених до нього від 15.12.2008 року, загальна площа орендованого приміщення складає 139 м.кв., але ніби-то, фактично наявна площа складає 98,1 м.кв., як зазначено у свідоцтві про право на спадщину.

Працівники КРУ настоювали на тому, що ОСОБА_4 не виконала вимог ч. 1 ст. 767 ЦК України та не передала наймачеві приміщення у стані, що відповідає умовам договору, не повідомила про те, що площа зазначена в договорі не відповідає дійсності. Тобто, своєю бездіяльністю завдала наймачеві - відділенню ФССНВВ та ПЗУ в ОСОБА_3 районі в її особі, як начальника даного відділення, матеріальну шкоду у вигляді зайвої оплати за неіснуючу площу на суму 132 499 грн. 65 коп., в звязку з чим Фонд звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4

Рішенням Галицького районного суду від 26.04.2012 року позов було задоволено частково. Визнано переплату на суму 24509 грн. 43 коп., з яких ОСОБА_4 добровільно, 15.12.2011 року повернула 17260 грн., а решту 7249 грн. 43 коп. було стягнуто в користь Фонду за рішенням суду. Факт повернення коштів в сумі 17260 грн. підтверджено квитанцією № 23 та актом ревізії. Решту суми в 2249 грн. 43 коп. ОСОБА_4 оплатила 21.05.2012 року, а ще сума в 5000 грн. знаходиться на депозитному рахунку УСБ України в Івано-Франківській області, яку внесла ОСОБА_2, цільове призначення яких відшкодування шкоди Фонду.

При цьому судом було враховано, що оплату необхідно проводити по фактично орендованій площі, з врахуванням площі горища, яку використано як архів Фонду. Площа приміщення гаражу не повинна враховуватись, оскільки Фонд не забезпечений транспортом, а саме приміщення не переобладнано для прийому громадян з особливими потребами. Тобто, станом на даний час 19 тис. грн. Відшкодовано добровільно, а 5 тис. знаходиться на розрахунковому рахунку СБУ, через що цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в ОСОБА_3 районі Івано-Франківської вважає необґрунтованим.

Про юридичні тонкощі укладення договорів їй не було відомо. В цій частині вину визнає.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_1 заявив письмове клопотання, в якому просив кримінальну справу відносно ОСОБА_2, яка обвинувачується за ст. ст. 191 ч.2 та 366 ч.2 КК України провадженням закрити на підставі ст. ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію в 2011 році».

В клопотанні зазначено, що досудовим слідством дії ОСОБА_2 помилково кваліфіковано за ч.2 ст 366 КК України за ознаками спричинення тяжких наслідків, виходячи із заподіяної Фонду матеріальних збитків на суму 113 927 грн. 98 коп.

Відповідно до п.4 примітки до ст. 364 КК України, якщо тяжкі наслідки полягають у заподіянні матеріальних збитків (у вигляді прямих реальних збитків чи упущеної вигоди) сума таких збитків повинна у 250 і більше разів перевищувати неоподатковуваний мінімум доходів громадян, встановлений законодавством України на момент вчинення особою злочину. При цьому, для кваліфікації злочинів сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, яка в 2011 році становила 470 грн. 50 коп., а в 2012 році 536 грн. 50 коп. Тобто, для кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 2 ст 366 КК України необхідно, щоб сума заподіянних матеріальних збитків становила не менш, як 117625 грн. Таким чином, дії ОСОБА_2 слід перекваліфікувати з ч. 2 ч. 1 ст 366 КК України.

ОСОБА_2 виповнилось 61 рік, вона є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, вчинені нею злочини відносяться до злочинів середньої тяжкості і вчинені вони до набрання чинності Законом України «Про амністію в 2011 році» від 08.07.2011 року.

Заявлене клопотання ОСОБА_2 підтримала та написала письмову заяву про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи щодо неї внаслідок акта амністії.

Заслухавши підсудну та її захисника, міркування прокурора, який не заперечив щодо закриття справи внаслідок акта амністії, а також перевіривши матеріали справи суд вважає, що клопотання захисника підсудної обгрунтоване і підлягає до задоволення.

З врахуванням рішення Галицького районного суду від 26.04.2012 року, яке набрало законної сили і яким частково задоволено позов відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в ОСОБА_3 районі Івано-Франківської області, добровільної сплати ОСОБА_4 переплати за орендну плату, встановленої рішенням суду та суми в 5000 грн., яка знаходиться на депозитному рахунку УСБ України в Івано-Франківській області, матеріальні збитки, які завдані ОСОБА_2 внаслідок укладення нею договору оренди приміщення, що перевищує фактичну загальну площу слід вважати відшкодованими повністю. В звязку з цим суд вважає, що позов прокурора до задоволення не підлягає.

Кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ч.2 ст. 366 КК України слід вважати помилковою, оскільки для кваліфікації злочинів сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, яка в 2011 році становила 470 грн. 50 коп., а в 2012 році 536 грн. 50 коп., тобто для кваліфікації її дій за ч. 2 ст 366 КК України необхідно, щоб сума заподіянних матеріальних збитків становила не менш, як 117625 грн. В звязку з цим, дії ОСОБА_2 слід перекваліфікувати з частини другої на частину першу ст. 366 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2, є злочинами середньої тяжкості, до кримінальної відповідальності вона притягується вперше, злочини вчинено до набрання чинності Законом України «Про амністію в 2011 році» від 08.07.2011 року. ОСОБА_2 виповнилось 55 років, вона є інвалідом ІІІ групи загального захворювання і відповідно до ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію в 2011 році» підпадає під дію цього Закону.

На підставі ст. ст. 85, 86 КК України, керуючись п. «г» ст. 1, ст. ст. 6, 9, 12 Закону України від 08.07.2011 року „Про амністію в 2011 році суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст. ст. 191 ч. 1 та 366 ч. 2 КК України звільнити внаслідок акта амністії.

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 за ст. ст. 191 ч. 2 та 366 ч. 2 КК України провадженням закрити.

В задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в ОСОБА_3 районі Івано-Франківської відмовити.

Обраний щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд скасувати.

Суму в 5000 грн., яка згідно квитанції № 18604037 від 15.03.2012 року була перерахована ОСОБА_2 на депозитний рахунок УСБ України в Івано-Франківській області, як відшкодування шкоди по кримінальній справі, перерахувати на рахунок відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в ОСОБА_3 районі в рахунок погашення завданої матеріальної шкоди.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи діб з часу її проголошення через Галицький районний суд.

Суддя:ОСОБА_5