Справа
№ 11-629/2008 Головуючий у 1
інстанції: Кучерявець О.М.
Категорія : ст. 121 ч.1 КК України Доповідач : Григор'єва В.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2008 року колегія суддів судової
палати у кримінальних справах
апеляційного суду Чернігівської
області в складі:

головуючого - судді -
Козака В.І.

суддів - Григор'євої
В.Ф., Шахової О.Г.

з участю
прокурора - Щербака О.В.

захисника - ОСОБА_3

засуджених
- ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в
м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями: засудженого ОСОБА_2, його
захисника ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 на вирок Носівського районного суду
Чернігівської області від 18 лютого 2008 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Червоні Партизани, Носівського району,
Чернігівської області, українець, громадянин України, з неповною середньою
освітою, неодружений, раніше не судимий, непрацюючий, мешканець с. Ставок,
Носівського району, Чернігівської області, АДРЕСА_1,

засуджений: за ч. 1 ст. 121 КК України - до 6 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185
КК України - до 3 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 186 КК України - до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено
ОСОБА_1 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м.
Носівка, Чернігівської області, українець, громадянин України, з середньою
освітою, одружений, раніше не судимий,
працюючий столяром в ПП м. Бровари, мешканець м. Бровари, Київської
області, АДРЕСА_2, зареєстрований в м. Носівка, Чернігівської області,
АДРЕСА_3,

засуджений: за ч. 3 ст. 186 КК
України - до 5 років позбавлення волі;

за ст. 304 КК України - до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено
ОСОБА_2 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Носівського РФУ
- 2 404 грн. 27 коп., на користь Чернігівської обласної лікарні - 1 170 грн. 30
коп. в рахунок відшкодування витрат за лікування ОСОБА_6

Питання про речові докази вирішено
відповідно до ст. 81 КПК України.

Судом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано
винними та засуджено за скоєння злочинів при наступних обставинах.

28 серпня 2007 року, близько 19-ої
години, неповнолітній ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
після вживання горілки з ОСОБА_6 спочатку біля ставка, а потім біля подвір'я
ОСОБА_7 в с. Ставок, в ході виниклої між ним та ОСОБА_6 сварки, заподіяв
останньому умисне тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпечності для життя
в момент заподіяння та таке, що спричинило психічну хворобу.

18 жовтня 2007 року, близько 23-ої
години, ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою, з ініціативи ОСОБА_2 проникли в жилий будинок
ОСОБА_5, в с. Ставок по АДРЕСА_4 і відкрито заволоділи 3 100 грн. ОСОБА_5

25 жовтня 2007 року, близько 02-ої
години, неповнолітній ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
проник в магазин „Крамниця” ПП ОСОБА_8 в с. Ставок, і вчинив таємне викрадення
з магазину товарно-матеріальних цінностей на загальну вартість 870 грн.

ОСОБА_2, достовірно знаючи, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, ініціював спільне з
ОСОБА_1 вчинення заволодіння грошима шляхом проникнення в жилий будинок
ОСОБА_5, чим втягнув ОСОБА_1 в злочинну діяльність.

В апеляціях:

Захисник ОСОБА_4, не заперечуючи фактичні обставини справи та доведеність
вини засуджених, просить вирок змінити та звільнити ОСОБА_2 від відбування
призначеного покарання з випробуванням. Вважає, що суд при призначенні
покарання останньому не врахував, що він вперше притягується до кримінальної
відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи,
щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно повністю
відшкодував завдані збитки потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_5 просить вирок суду змінити в частині суми стягнутої на
її користь з засуджених у відшкодування завданих збитків. Вказує, що суд не
взяв до уваги її свідчення про те, що сума викрадених у неї грошей складала 6
000 грн., вважає вирок м'яким та таким, що не відповідає матеріалам справи.
Зазначає, що розмір завданої їй шкоди підтверджується матеріалами досудового
слідства.

Засуджений ОСОБА_2 просить вирок скасувати в частині засудження його за ст.
304 КК України, а в частині засудження за ч.3 ст. 186 КК України - змінити та
призначити більш м'яке покарання. Також просить переглянути рішення суду про
застосування до нього примусового лікування від алкоголізму. Вказує, що йому
було невідомо про те, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, вважає висновок суду про
доведеність його вини у скоєнні злочину, передбаченого ст. 304 КК України,
таким, що ґрунтується на припущеннях та не доведений жодними доказами по
справі. Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що він добровільно відшкодував
завдані злочином збитки потерпілій, раніше до кримінальної відповідальності не
притягувався, його сімейний стан, позитивні характеристики з місця проживання
та роботи. Вважає, що з урахуванням його особи та характеристик, він не
потребує лікування від алкоголізму.

Заслухавши доповідача по
справі, пояснення захисника ОСОБА_3, який підтримав апеляції засудженого
ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_2, оскільки апеляцію засуджений ОСОБА_1 не подавав, то
він зазначив, що при призначенні
покарання засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судом не в достатній мірі враховані
обставини, що пом'якшують їм покарання, заперечував проти задоволення
апеляції потерпілої ОСОБА_5, засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які
підтримали апеляції і просили їх
задовольнити з вказаних в них підстав,
заперечували проти задоволення
апеляції лише потерпілої,
думку прокурора, який просив всі
апеляції залишити без задоволення, а вирок суду - без зміни, оскільки він
обгрунтований, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в
апеляціях, колегія суддів дійшла висновку, що апеляції не підлягають задоволенню з таких
підстав.

Висновки суду про винність засудженого ОСОБА_1 у скоєнні
злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч.1, 185 ч.3, 186 ч.3 КК України та
засудженого ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.3 КК України, за
зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені
дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд
дав належну оцінку в їх сукупності і взаємозв'язку, і ніким не оспорюються.

Висновок суду про
доведеність вини ОСОБА_2, у вчиненні
злочину, передбаченого ст.304 КК України, за обставин, встановлених судом,
ґрунтується на допустимих і достатніх, ретельно досліджених в судовому
засіданні доказах, детально викладених у вироку, яким суд дав належну юридичну
оцінку.

Так, у судовому засіданні
засуджений ОСОБА_2 пояснив, що він добре знав, що
ОСОБА_1 - неповнолітній, але зазначив, що нікуди його не втягував та не
змушував вчиняти злочин разом з ним.

На досудовому слідстві
під час очної ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 останній зазначив, що був обізнаний
про неповнолітній вік ОСОБА_1 та 18 жовтня 2007 року запропонував йому вчинити
злочин.

Факт обізнаності
ОСОБА_2 про неповнолітній вік ОСОБА_1 підтверджується також: протоколом допиту
ОСОБА_2 в якості підозрюваного та протоколом
його допиту в якості обвинуваченого.

Таким чином, покази засудженого
дані під час досудового та судового слідства в їх сукупності та взаємозв'язку
узгоджуються один з одним та з доказами
по справі, а тому суд першої інстанції вірно взяв їх до уваги та дійшов висновку, що вони повністю викривають засудженого в
інкримінованому йому злочині.

За таких обставин, твердження засудженого про те, що він
не знав про неповнолітній вік ОСОБА_1, колегія суддів розцінює, як позицію
захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення
зазначеного діяння.

Зазначені дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ст. 304
КК України, як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.

Міру покарання
засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд обрав у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

Зокрема, засудженому
ОСОБА_2 суд обрав покарання з урахуванням суспільної небезпеки скоєного
злочину, пом'якшуючих покарання обставин - щире каяття, активне сприяння
розкриттю злочинів, обтяжуючих покарання
обставин - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння та вчинення злочину
щодо особи похилого віку; особи засудженого, а саме: його позитивні
характеристики, злочини вчинив вперше.

Разом з тим, згідно медичного
висновку амбулаторного обстеження ОСОБА_2 про встановлення залежності від
психоактивних речовин від 27 листопада 2007 року, він страждає психічними та
поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, має місце синдром
залежності.

За змістом статті 96 КК України
примусовому лікуванню підлягають, незалежно від виду призначеного покарання
лише особи, які вчинили злочин та страждають на хвороби, що становлять
небезпеку для здоров'я інших осіб.

Враховуючи, що алкоголізм до цих
хвороб не належить, оскільки він є соціально небезпечним захворюванням, колегія
суддів вважає, що відсутні підстави, передбачені ст. 96 КК України, для
застосування до ОСОБА_2 примусового лікування від алкоголізму. Твердження
засудженого ОСОБА_2 про те, що суд призначив йому примусове лікування від
алкоголізму, безпідставні, оскільки таке лікування судом не застосовувалось, а лише у
мотивувальній частині вироку зазначено висновок вказаного обстеження.

Цивільні позови прокурора судом розв'язані правильно.

Доводи потерпілої ОСОБА_5 щодо
стягнень на її користь із засуджених не можуть бути розглянуті в апеляційному
суді, оскільки цивільний позов по справі нею не заявлявся, а тому і не був
предметом дослідження при розгляді справи в суді першої інстанції.

Під час розгляду справи у суді потерпілій ОСОБА_5 були в добровільному
порядку відшкодовані матеріальні збитки в сумі 3000 грн., що підтверджується її розпискою у матеріалах
справи, де остання зазначила, що претензій до ОСОБА_2 за заподіяння їй матеріальної і моральної шкоди немає (т.2
а.с. 128).

Підстав для пом'якшення покарання
засудженим, а також застосування ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 365, 366,
379 КПК України, колегія суддів , -

У
Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2,
його захисника ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок
Носівського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2008 року щодо
ОСОБА_1 та ОСОБА_2- без зміни.

Судді:

Григор'єва В.Ф. Козак В.І. Шахова О.Г.