Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9
розглянувши у м. Києві 11 серпня 2015 року касаційну скаргу заступника прокурора Вінницької області на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, неодноразово судимого, останнього разу - за вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 24 лютого 2010 року за частинами 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

засуджено за ст. 124 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 2 роки по місцю роботи з відрахуванням 20% із суми заробітку в дохід держави.

Вироком міського суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 06 січня 2015 року приблизно о 01.00 год. за місцем свого проживання АДРЕСА_1 у відповідь на неправомірні дії батька ОСОБА_5, який в стані алкогольного сп'яніння, висловлюючись на адресу сина нецензурною лайкою та погрожуючи йому фізичною розправою, за допомогою кухонного ножа та куска металевої труби намагався відкрити двері приміщення, в якому проживав ОСОБА_4 разом із своєю співмешканкою, розуміючи, що перед ним знаходиться людина похилого віку, яку він значно переважає за своїми фізичними даними, та бажаючи припинити його дії та заспокоїти батька, явно перевищуючи межі необхідної оборони в тій ситуації, яка склалася, вийшов до нього та куском металевої труби наніс чисельні удари по різним частинам тіла, чим заподіяв йому тілесні ушкодження, від яких той помер у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2.

Прокурор у касаційній скарзі ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити у відкритті провадження за скаргою, оскільки з наведених документів убачається, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ст. 124 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м'якості колегія суддів вважає безпідставними.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу ОСОБА_4, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

До того ж, судом зважено на відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність обставин, що пом'якшують покарання, якими визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину на досудовому та судовому слідстві.

На підставі цих даних у їх сукупності, конкретних обставин справи, а також з урахуванням того, що ОСОБА_4 протягом досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо та неухильно дотримувався загальноприйнятих норм та правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, суд першої інстанції призначив йому покарання у виді виправних робіт з відрахуванням суми заробітку в дохід держави.

Крім того, аналогічні доводи щодо м'якості призначеного ОСОБА_4 покарання були наведені в апеляційній скарзі прокурора та перевірялися судом апеляційної інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, зазначивши, що покарання, призначене ОСОБА_4, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, апеляційним судом додатково було визнано обставинами, які пом'якшують покарання, наявність на утриманні у ОСОБА_4 онкохворої матері та вагітної дружини.

Також суд апеляційної інстанції, стверджуючи про правильність визначення міським судом ОСОБА_4 виду та міри покарання, взяв до уваги показання потерпілої ОСОБА_6, а саме те, що практично усе життя вона, мати та брат переховувалися від батька по сусідах та рідних, оскільки він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, ставав жорстоким та неконтрольованим, неодноразово бив їх та погрожував вбити, тому вона, побоюючись за своє життя та життя дитини, виїхала проживати в іншу область.

Таким чином, свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання є справедливим і повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_4 покарання несправедливим унаслідок м'якості, як на цьому наполягає прокурор, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, підстави для задоволення касаційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

відмовити заступнику прокурора Вінницької області у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7ОСОБА_8 ОСОБА_9