І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2015 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дударків Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Краснопілля Коропського району Чернігівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна крадіжка) за попередньою змовою між собою, ОСОБА_4 пішов до місця свого проживання за автомобілем марки «ВАЗ-2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , що перебуває у нього в користуванні, з метою викрасти мішки з міндобривом марки «Нітроамофоска 16:16:16», а ОСОБА_6 з ОСОБА_5 залишились на даній земельній ділянці.
Після цього, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , на вищевказаному автомобілі залишили місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В наслідок даного кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , було заподіяно матеріальні збитки на суму 9 766 гривень 00 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надані ними в судовому засіданні.
В судовому засіданні обвинувачені свою вину в інкримінованому злочині визнали повністю, щиро розкаялися у скоєному та надали згоду на проведення судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки вони не оспорюють фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. При цьому судом встановлено, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій.
Тому, заслухавши думку обвинувачених, потерпілого та прокурора, й роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, про те що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються за виключенням документів, що характеризують особу обвинувачених, речові докази у справі та судові витрати.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинувачених, суд вважає, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 дійсно вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки ними вчинено викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
З цього приводу, у суду відсутні сумніви щодо притягнення останніх до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, обставини його вчинення, дані про осіб обвинувачених й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відношення до обвинувачених з боку потерпілого, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання обвинуваченим покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Так, санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, а тому вчинений обвинуваченими злочин є злочином середньої тяжкості.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суд враховує наступне.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вели себе з позитивної сторони, дотримувалися встановленого в суді порядку.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинувачених не встановлено.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину, у кожного з обвинувачених.
Судом також враховано, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, раніше не судимі, всі обвинувачені характеризуються з позитивної сторони, громадський порядок не порушують, до адміністративної відповідальності не притягалися.
Потерпілий ОСОБА_7 претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, про що надав відповідну заяву до суду, що долучена до матеріалів судового провадження. Крім того, суд враховує, що викрадене майно повернуто власнику на зберігання в повному обсязі.
З урахуванням викладеного ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 слід призначити за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді одного року обмеження волі із застосуванням ст. 75 та 76 КК України та встановленням іспитового строку терміном один рік, оскільки суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання.
Дана міра покарання відносно обвинувачених є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ними нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу кожного з обвинувачених.
Документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта, судом не виявлено та про них не заявив прокурор в ході судового розгляду кримінального провадження.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 98, 100 КПК України. При цьому суд враховує, що автомобіль належить матері обвинуваченого ОСОБА_4 (що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу), яка не знала про наміри сина та інших обвинувачених щодо викрадення майна, а щодо причепу власника досудовим слідством не встановлено, в то час, як зі слів ОСОБА_4 останній належить його батьку. У цьому зв`язку, суд також враховує, що останні не визнані досудовим слідством знаряддям злочину, а тому підлягають поверненню власникам.
Запобіжний захід обвинуваченим не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено під час судового розгляду також.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 69, 75, 76, 86 КК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, наступних обов`язків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, наступних обов`язків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, наступних обов`язків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.
Іспитовий строк ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - рахувати з моменту проголошення вироку.
Речові докази у кримінальному провадженні: міндобриво марки «Нітроамофоска 16:16:16», вагою 50 кілограм мішок, в загальній кількості 20 мішків, та дві деталі від сільськогосподарської техніки, а саме: вал з фрези марки «КР 2,8» та леміщі для плугу марки «ПЛН - 3-35», - передані на зберігання потерпілому, - після набрання вироком суду законної сили, - залишити в користуванні ОСОБА_7 ; автомобіль марки «ВАЗ-2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_8 , та причеп, державний номерний знак НОМЕР_2 , - передані на зберігання користувачу ОСОБА_4 , - після набрання вироком суду законної сили, - повернути власникам.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1