Дата документу Справа № 321/235/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ №321/235/15-к Головуючий 1 інст. ОСОБА_1
Провадж. № 11-сс/778/201/15 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2015 року м. Запоріжжя

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 лютого 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і застосування особистого зобов`язання строком на два місяці до 16 квітня 2015 року включно, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених п.п. 1,2,3 ч.5 ст. 194 КПК України відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Михайлівка Запорізької області, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що вона, 25 червня 2014 року, близько 21 год. ОСОБА_8 , знаходячись на під`їзному майданчику домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , в ході сварки з ОСОБА_9 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в результаті раптово виниклого умислу на спричинення тілесних ушкоджень, дерев`яною ручкою вил завдала ОСОБА_9 декілька ударів в область голови справа і один удар вістрям вила в область плеча лівої руки, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, закритий лінійний перелом кісток черепу справа, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння. Рана на передпліччі лівої руки має ознаки легкого тілесного ушкодження з короткотривалим розладом здоров`я.

26 червня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330 було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 121 КК України.

12 січня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

16 лютого 2015 року слідчий СВ Михайлівського МВ ГУМВС України в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в обгрунтування якого послався на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обгрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , та можливого покарання за нього у випадку визнання її винуватою, можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, тобто вказав на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України яким можливо запобігти лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і обираючи ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слідчий суддя вказав на доведення слідчим та прокурором наявності ризиків передбачених п.п 1,2, ч.1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, зазначив, що слідчий не довів неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів з метою запобігання зазначеним в клопотанні ризикам, тобто обставини передбачені п.3 ч.1 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі, прокурор, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, ч.1 ст. 177 КПК України та їх безпідставне неврахування судом під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити і обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб.

Заслухавши доповідь суддя, вислухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку підозрюваної ОСОБА_8 і її захисника, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя з дотриманням положень ст. 178 КПК України, належним чином дослідив викладені в ньому доводи, що підтверджуються матеріалами провадження і свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Належним чином оцінивши доводи клопотання слідчого щодо ризиків незаконного впливу на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні, переховування від органів досудового розслідування та суду, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд прийшов до вірного висновку щодо їх недоведеності та необґрунтованості.

Крім того, слідчий суддя повною мірою врахував відсутність в матеріалах клопотання належного обгрунтування з посиланням на докази недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, для запобігання ризикам переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідків та потерпілого.

Зокрема, в матеріалах провадження відсутні переконливі докази наявності вищевказаних ризиків, не наведені вони й в судовому засіданні апеляційної інстанції. Підозрювана ОСОБА_8 , як вбачається із матеріалів провадження, позитивно характеризується за місцем проживання, будь-які докази, які свідчили б про наявність у неї наміру залишити постійне місце проживання також відсутні в матеріалах провадження.

Ні слідчим, ні прокурором не надано доказів того, що протягом тривалого часу з моменту внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, та протягом місяця з дня оголошення ОСОБА_8 про підозру, вона намагалась вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Лише тяжкість обвинувачення, інкримінованого ОСОБА_8 , та суворість очікуваного покарання у випадку визнання її винною у вчиненні даного кримінального правопорушення, про що вказує прокурор в апеляційній скарзі, не може бути єдиною і беззаперечною підставою для тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, належним чином обгрунтувавши можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної за допомогою обраного запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 179, 194 КПК України, поклав на підозрювану обов`язки, необхідні для забезпечення дотримання останньою умов обраного запобіжного заходу, вказав на можливі наслідки у випадку порушення умов особистого зобов`язання, встановивши як того вимагає закон строк дії ухвали.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 лютого 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і застосування особистого зобов`язання строком на два місяці відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

1. 2. 3.