пр. № 1-кп/759/118/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0010002 від 09 листопада 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Києві, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 29 грудня 2014 року. Стосовно ОСОБА_3 11 листопада 2014 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 30 грудня 2014 року, а в подальшому ухвалою суду від 26 лютого 2015 року, 21 квітня 2015 року запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою продовжено.

Судовий розгляд даного кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 судом не завершено, а строк дії вказаного запобіжного заходу спливає 19 червня 2015 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На виконання вимог вказаної частини ст. 331 КПК України судом на обговорення учасників судового провадження поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою за спливом двомісячного строку з дня його продовження.

Прокурор, вважав за доцільне продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , зазначивши, що на даний час судовий розгляд не завершено, ризики які існували під час досудовогорозслідування не відпали.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений, вважав недоцільним продовжувати строк тримання обвинуваченого під вартою, та просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, який на думку захисту зможе забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого, зазначивши що прокурором не наведено доказів можливості ухилення обвинуваченого від суду та існування зазначених прокурором ризиків.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний ОСОБА_3 з урахуванням тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та даних про його особу.

При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує тяжкість та обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , який є тяжким злочином із застосуванням насильства (ст. 12 КК України) і щодо якого є обгрунтована органами досудового розслідування підозра, тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі доведення його винуватості у вчиненні злочину, а тому суд, приймаючи до уваги стан здоров`я ОСОБА_3 , щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження, дані про особу, сімейний стан (неодружений) відтак нестійки соціальні зв`язки, наявність у ОСОБА_3 непогашеної судимості, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, в тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, його належну поведінку, попередити вчинення ним нових злочинів. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, мотиви, що ставляться йому у провину. Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений, з огляду на його моральні якості, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Крім того, за змістом п.п. b та с ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, 1950 року, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинуваченого, а також строки даного судового провадження такими, що виходять за рамки розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеного процесуальним законом завдання кримінального провадження, враховуючи поведінку учасників кримінального провадження та його складність.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, що кримінальне провадження стосується злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави.

Оскільки клопотання захисту про зміну запобіжного заходу не можна визнати належно обгрунтованим і таким, що ставить під сумнів вище викладені висновки суду, а також подано в порушення строку, встановленого ч. 2 ст. 201 КПК України, суд вважає за необхідне вказане клопотання захисту залишити без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 331, 369-372, 376 КПК України, п.п. b та с ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисту адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів, тобто по 13 серпня 2015 року, включно, й утримувати його в Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: