Дата документу Справа № 219/858/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №219/858/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/829/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.260 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001835 від 22 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівки Донецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
на адресу Апеляційного суду Запорізької області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 з апеляційною скаргою останнього на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2015 року, якою ОСОБА_6 , на підставі угоди про визнання винуватості від 28 січня 2015 року, засуджено за ч.2 ст.260 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 3 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасовано, та останнього звільнено з-під варти в залі суду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд, при затвердженні угоди, не звернув уваги на те, що її укладення не було добровільним. Крім того вказує на порушення органом досудового розслідування його права на захист через неповідомлення його захисника ОСОБА_8 про проведення певних процесуальних дій, та закінчення досудового розслідування. Також апелянт заперечує проти вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, та вказує на те, що угоду про визнання винуватості він підписав без захисника, під примусом слідчого та прокурора.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вказує на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, а відповідно безпідставність доводів викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, і просить вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу останнього без задоволення.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, за наступних обставин.

Так, в середині квітня 2014 року, на території Донецької області громадянином Російської Федерації ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої Донецької народної республіки (далі - ДНР), було створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставилися завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

На початку травня 2014 року, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, перебуваючи в м.Сіверськ Артемівського району Донецької області, вступив до незаконного збройного військового формування самопроголошеної ДНР. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_6 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанні його цілей і завдань. Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні невстановленою особою, на початку травня 2014 року ОСОБА_6 , використовуючи формений одяг з георгіївської стрічкою та нашивками ДНР, автомат Калашникова та інше військове спорядження, забезпечував ополченців ДНР всім необхідним для життєдіяльності та облаштування блок постів ДНР в м.Сіверськ та поблизу нього.

Продовжуючи протиправну діяльність, у період з травня 2014 року по невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого керівництва по здійсненню визначених йому завдань по окупації АДРЕСА_2 , здійснював функції по забезпеченню діяльності незаконного військового формування, а також виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного військового формування самопроголошеної ДНР.

Таким чином, дії ОСОБА_6 носили тривалий характер, а саме: в період з травня 2014 року по невстановлений досудовим розслідуванням час, та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, і наполягав на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право мати захисника.

Згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 28.01.2015 року повідомлено про підозру і він мав захисника ОСОБА_10 .(а.пр.69-72), його допит 28.01.2015 року проведено також в присутності цього захисника(а.с.77), йому 28.01.2015 року в присутності цього захисника повідомлено про надання доступу до матеріалів розслідування(а.с.79), і він 28.01.2015 року з 17-00 до 17-20 год за участю захисника знайомився з матеріалами провадження(а.пр.80).

Згідно з розпискою (а.пр.86) захисник ОСОБА_10 28.01.2015 року отримав копію обвинувального акту.

Згідно з вимогами ст.. 48 КПК України захисник залучається підозрюваним, обвинуваченим, а слідчий та прокурор зобов`язані надати затриманій особі можливість встановлення зв`язку з захисником.

Згідно з вимогами ст.. 53 КПК України слідчий та прокурор зобов`язані залучити захисника для участі в проведенні окремої процесуальної дії.

В той же час при підписання угоди про визнання винуватості 28.01.2015 року (а.пр. 87-90) слідчий та прокурор не забезпечили ОСОБА_6 участі його захисника ОСОБА_10 в проведенні цієї процесуальної дії при відсутності відмови ОСОБА_6 від послуг захисника.

Такі порушення органу досудового розслідування є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону так як призвели до порушення права на захист ОСОБА_6 .

Суд при розгляді провадження не звернув уваги на допущені порушення і таке рішення суду не може бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 412 ч.1, ст.415 КПК України вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, розглянути провадження у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Оскільки вирок суду першої інстанції скасовується по процесуальним підставам, тому інші доводи обвинуваченої ОСОБА_6 викладені в апеляційній скарзі, підлягають перевірці при новому розгляді.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2015 року, якою ОСОБА_6 , на підставі угоди про визнання винуватості від 28 січня 2015 року, засуджено за ч.2 ст.260 КК України, скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2