ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді
Скуби А.В.,

при секретарі
Ридзель О.В.,

за участю прокурора
Збанко О.В.,

провівши підготовче судове засідання в
залі суду в м. Києві у кримінальному
провадженні по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Київ,
українця, громадянина України,
одруженого, з вищою освітою, працюючого
менеджером з логістики ТОВ «ІА
«Автоцентр», зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час досудового розслідування
встановлено, що ОСОБА_2 28.05.2013 року
приблизно 23.15 год., керуючи технічно
справним автомобілем «Audi А-6» д.н.з.
НОМЕР_1, рухаючись проїзною частиною
вул. Харківське Шосе, перед перехрестям
з вул. Чернігівська в м. Києві, допустив
порушення вимог п.п. 2.3 (б), 18.4 Правил
дорожнього руху України, а саме:

- 2.3 (б) ПДР України - для забезпечення
безпеки дорожньою руху водій
зобов'язаний бути уважним, стежити за
дорожньою обстановкою, відповідно
реагувати на її зміну, стежити за
правильністю розміщення та кріплення
вантажу, технічним станом
транспортного засобу і не
відволікатися від керування цим
засобом у дорозі;

- 18.4. ПДР України - якщо перед
нерегульованим пішохідним переходом
зменшує швидкість чи зупинився
транспортний засіб, водії інших
транспортних засобів, що рухаються по
сусідніх смугах, повинні зменшити
швидкість, а в разі потреби зупинитися
і можуть продовжити (відновити) рух
лише переконавшись, що на пішохідному
переході немає пішоходів, для яких може
бути створена перешкода чи небезпека:

Порушення вищевказаних вимог Правил
дорожнього руху України з боку водія
ОСОБА_2 виразилось в тому, що він
керуючи вище вказаним транспортним
засобом, наближаючись до
нерегульованого пішохідного переходу,
що розташований на проїзній частині
вул. Харківське шосе, 210-А і який
позначений відповідними дорожніми
знаками та розміткою Правил дорожнього
руху України, проявив неуважність та не
переконався, що на пішохідному
переході немає пішоходів для яких може
бути створена перешкода чи небезпека, а
також несвоєчасно зреагував на
пішоходів, які маючи перевагу в русі
здійснювали перехід зазначеної
проїзної частини безпосередньо по
розмітці нерегульованого пішохідного
переходу, з ліва направо, по ходу його
руху, і існували для нього як небезпека,
внаслідок цього скоїв наїзд на одного
із них, а саме ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5
Порушення вказаних пунктів Правил
дорожнього руху України водієм ОСОБА_2
знаходяться в причинному зв'язку з
наставшими наслідками
дорожньо-транспортної пригоди, а саме
заподіянню пішоходу ОСОБА_3 тілесних
ушкоджень середньої тяжкості. Згідно
висновку судово-медичної експертизи
№1064/Е від 05.07.2013 року потерпілий ОСОБА_3
отримав наступні тілесні ушкодження: -
закрита травма правої гомілки:
скалкові переломи середньої третини,
гомілкових кісток правої гомілки (зі
зміщенням уламків), яка відноситься до
тілесного ушкодження середнього
ступеню тяжкості, що спричинило
тривалий розлад здоров'я на строк понад
21 добу; - Забійна рана та садно у лобній
ділянці справа, яка відноситься до
легкого тілесного ушкодження, що
спричинило короткочасний розлад
здоров'я. Характер та морфологія
виявлених тілесних ушкоджень, відомі
часові дані та обставини події,
дозволяють стверджувати, що вказані
тілесні ушкодження утворилися від дії
тупих предметів, у строк, вказаний у
описовій частині постанови, тобто
28.05.2013, внаслідок автомобільної травми -
зіткнення автомобіля, що рухався, з
пішоходом, який у момент первинного
контакту перебував у вертикальному або
наближеному до нього положенні та був
повернутий правою стороною тіла до
автомобіля.

В ході підготовчого судового засідання
обвинувачений ОСОБА_2 звернувся до суду
з клопотанням про закриття даного
кримінального провадження та
звільнення його від кримінальної
відповідальності на підставі ст.46 КК
України за примиренням з потерпілим,
посилаючись на те, що він повністю
визнає свою вину у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,
повністю відшкодував потерпілому
ОСОБА_3 всі завдані збитки та останній
до нього не має претензій
матеріального та морального характеру.
На підтвердження цього, потерпілий
подав до суду заяву в якій пояснив, що
05.07.2013р. обвинувачений ОСОБА_2 повністю
відшкодував йому завдані збитки та
будь-яких претензій до обвинуваченого
він не має та не заперечує щодо
закриття кримінального провадження
відносно ОСОБА_2 у зв'язку з примиренням
винного та потерпілого. В задоволенні
клопотання прокурор не заперечував.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд
виходить з наступного.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, при
прийнятті рішення у підготовчому
судовому засіданні суд має право,
зокрема, закрити кримінальне
провадження у випадку встановлення
підстав, передбачених п.п. 4-8 ч.1 або ч.2
ст. 284 КПК України.

Статтею 46 КК України передбачено, що
особа, яка вперше вчинила злочин
невеликої тяжкості або необережний
злочин середньої тяжкості,
звільняється від кримінальної
відповідальності, якщо вона
примирилася з потерпілим та
відшкодувала завдані нею збитки або
усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КПК України
кримінальне провадження закривається
судом у зв'язку зі звільненням особи
від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст. 286 КПК України
передбачено, що якщо під час здійснення
судового провадження щодо провадження,
яке надійшло до суду з обвинувальним
актом, сторона кримінального
провадження звернеться до суду з
клопотанням про звільнення від
кримінальної відповідальності
обвинуваченого, суд має невідкладно
розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 288 КПК України суд
своєю ухвалою закриває кримінальне
провадження та звільняє
обвинуваченого від кримінальної
відповідальності у випадку
встановлення підстав, передбачених
законом України про кримінальну
відповідальність.

Суд, розглянувши клопотання
обвинуваченого, потерпілого,
вислухавши думку прокурора, який не
заперечував щодо задоволення
клопотання, перевіривши матеріали
справи, вважає, що клопотання підлягає
задоволенню, оскільки є підстави для
звільнення ОСОБА_2 від кримінальної
відповідальності за примиренням з
потерпілим, так як обвинувачений
вперше вчинив злочин невеликої
тяжкості, який відноситься до злочинів
з необережності, раніше не судимий,
добровільно відшкодував завдані
збитки, а тому суду переконаний у тому,
що обвинувачений дійсно примирився з
потерпілим. Процесуальні витрати
необхідно стягнути з обвинуваченого,
речовий доказ залишити за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.
46 КК України, ст.ст. ст.ст. 284, 286, 288 КПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 та
потерпілого ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
примиренням обвинуваченого з
потерпілим, а кримінальне провадження
відносно останнього у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 процесуальні витрати
на користь держави за проведення
експертизи № 261 від 12.07.2013р. у розмірі 428
/чотириста двадцять вісім/ грн., 26 коп.

Речові докази, а саме: автомобіль «Audi
А-6» д.н.з. НОМЕР_1 - залишити за
належністю.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: