Справа
№ 1-228/2007 рік
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2007 року місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Поповича С. С

з участю секретаря Черкес У. О.

прокурора Костерєвої О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Івано-Франківська кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
н.,
уродженця с Липовиця Рожнятівського району Івано-Франківської області, проживає : АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого,
неповнолітніх дітей на утриманні не має, не
працює, перебуває на обліку як безробітний в Рожнятівському районному центрі
зайнятості, раніше не судимого, -

- за ст. 128 КК України, -

установив:

Підсудний ОСОБА_1. вчинив дії, які
виразилися в необережному спричиненні тяжкого
тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_2.

Злочин вчинено за наступних
обставин.

16 травня 2005 року приблизно о 10 год. підсудний ОСОБА_1. з метою працевлаштування пройшов в приміщення будівлі № 221 по вул. Коновальця,
що в м. Івано-Франківську, де на той час проводилась реконструкція
торгового центру "Велика Кишеня". В приміщенні будівлі підсудний
зустрівся із своїм братом ОСОБА_3, який працював менеджером з поставки будівельних матеріалів ТзОВ
"Станіслав". Останній, на плановій нараді по реконструкції приміщення
чув про необхідність демонтажу металевих рам зенітного ліхтаря з даху
виробничого корпусу торгового центру "Велика кишеня" і запропонував
своєму братові ОСОБА_1., підсудному, підробити - давши йому завдання :
перемістити вказані металеві рами до краю парапету будівлі виробничого корпусу,
для їх подальшого демонтажу за допомогою підйомного крана вниз.

З цією метою приблизно о 13 години 40 хв. цього ж дня
підсудний ОСОБА_1. піднявся на дах виробничого корпусу торгового центру
"Велика кишеня", і в процесі виконання вказаної роботи попросив
працівника ТзОВ "Максі-Буд ППН" ОСОБА_4., що перебував в цей час на
даху будівлі, допомогти перемістити металеві рами до краю даху. З допомогою
ОСОБА_4. підсудний перемістив до краю даху торгового залу № 2 дві металеві рами
зенітного ліхтаря. Без дозволу, не маючи на те вказівки від будь кого, не
чекаючи коли буде проведено демонтування металевих рам за допомогою підйомного
крана з даху на площадку, підсудний самовільно скинув спершу одну металеву раму
зенітного ліхтаря на площадку біля торгового залу № 2. А приблизно о 14 год. того ж
дня, в момент, коли підсудний ОСОБА_1. самовільно скидав вниз з
даху будівлі другу раму зенітного ліхтаря, внизу по площадці біля даного
корпусу приміщення проходив працівник НВПП
"Комбі" потерпілий по
справі ОСОБА_2., і дана рама впала на ліву ногу

2

останнього, внаслідок чого, як це підтверджується
згідно висновку судово-медичної експертизи № від потерпілому ОСОБА_2 було
спричинено тілесне ушкодження у вигляді повної травматичної ампутації лівої стопи на рівні
гомілково-ступневого суглобу із ефектом м'яких тканин та кісток стопи і відноситься до тяжких тілесних
ушкоджень , які викликали значну стійку втрату
загальної працездатності більше однієї третини.

В судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1. свою вину пред'явленому йому зазначеному вище обвинуваченні за ст. 128 КК України
визнав повністю та пояснив, що злочин вчинив саме при викладених вище обставинах, у вчиненому розкаюється.
Цивільний позов визнав частково мотивуючи таку
свою позицію тим, що він виходячи зі свого сімейного та матеріального становища не має
можливості сплачувати такі суми.

Будучи допитаним в ході досудового
слідства підсудний пояснив, що у нього є старший брат ОСОБА_3, який на вказаний вище час працював
менеджером з поставки будівельних матеріалів на ТЗОВ «ВК Станіслав» та
поставляв будматеріали на будівництво
супермаркету «Велика кишеня», що в м. Івано-Франківську по вул. Коновальця.

16 травня 2005 року він, написавши
заяву, влаштувався на роботу у приватне підприємство «Белей», що в м. Івано-Франківську, адреси не
пам'ятає, на посаду гіпсокартонника.
Договору про працевлаштування він не підписував. Як йому відомо ПП «Белей» по договору
мало влаштовувати в новобудові «Великої кишені» по вул. Коновальця гіпсокартонні перестінки. 16 травня
2005 року, після написання заяви, близько 10 години він приступив би був до роботи, однак того дня ніякої
роботи на ПП „Белей" не було, тому всіх працівників,
в тому числі й його, власник відпустив додому.

Біля новобудови супермаркету
„Велика кишеня" зустрівся зі своїм братом ОСОБА_3. Він розповів братові, що
влаштувався на роботу у ПП «Белей», проте директор вказаного підприємства розпустив всіх
додому. Так як у нього не було чим зайнятися, брат йому запропонував трохи підзаробити, а саме : піднятись на
дах новобудови супермаркету, перетягнути та поскладати залізні рами ліхтарів до
краю парапету, які дальше за допомогою крана буде знято вниз. Брат Сергій
сказав йому, що за роботу буде заплачено, яку суму не пам'ятає. Він погодився на пропозицію і
приблизно о 13 год. 40 хв. з братом обійшли
новобудову із зовнішньої сторони та по драбині обидва піднялись на дах новобудови супермаркету над
виробничим приміщенням. На даху Сергій йому вказав на обидва краї, де лежали великі ліхтарі довжиною
близько 15 метрів кожний та шириною близько 6 метрів. Дані ліхтарі вже були демонтовані і біля них лежали
металеві рами довжиною близько 5 метрів, шириною близько 1 метра. Сергій
сказав, що саме металеві рами з ліхтаря необхідно піднести до краю даху. Він погодився. Сергій пішов
геть, а він залишився щоб виконати дану роботу.
В той час на даху будинку були ще двоє незнайомих чоловіків. Для того щоб перетягнути одну частину
рами з ліхтаря до краю даху попросив допомоги в одного із вищевказаних працівників, на що той
погодився. Вони вдвох підтягнулись
до краю даху спочатку одну залізну раму з ліхтаря, який стояв з лівої сторони, на те місце де показував Сергій, а
потім чоловік допоміг йому перенести і другу раму. Після того як вони склали дані рами біля краю даху,
вирішив їх скинути вниз, не чекаючи поки приїде кран і їх зніме, хоча йому цього Сергій не говорив
робити. Скинути їх він вирішив на пощадку, що позаду новобудови із зовнішньої сторони. Відстань до низу з
даху близько 8-9 метрів. Перед тим як скинути дані
рами глянув вниз, щоб не скинути на когось дані рами. На площадці нікого не було. Трохи дальше на
відстані близько 20 метрів в праву сторону стояли два незнайомих чоловіків. Крикнув щоб вони
дивилися, аби по площадці ніхто не йшов оскільки він скидатиме великі рами. Чоловіки крикнули, що будуть
дивитись. Приблизно о 14 год. спочатку скинув одну металеву раму,
яка впала на землю площадки. Після цього почав скидати другу раму, взяв її за один кінець і почав
скидувати із даху. Коли майже її став відпускати, то почув крик чоловіків, які стояли внизу і
дивились щоб ніхто попри будівлю не йшов. Вони почали кричати щоб він не кидав
раму Проте майже всю частину
рами він здвинув з даху вниз, і через її вагу не міг стримати, і рама вирвалась
в

3

нього з рук та впала вниз на землю. Коли подивився
вниз, то побачив, що друга залізна рама впала чоловікові, який проходив повз будівлю, на ліву
ногу та травмувала його. Спустився по драбині вниз, де вже зібралось багато працівників і потерпілому було
викликано швидку медичну допомогу, яка забрала його в лікарню. Через деякий час
прийшов його брат, якому він про все розповів. Наміру травмувати чоловіка не
мав. Скидаючи раму з даху, він думав, що
нікого на площадці немає (а.с. 218, том 1).

Крім повного визнання своєї вини
самим підсудним, вчинення ним вказаного злочину повністю доведено як показами потерпілого, свідків
так і матеріалами справи.

Так, потерпілий по справі ОСОБА_2.
як в судовому засіданні так і будучи допитаним в ході досудового слідства ствердив, що з
травня 2004 року по грудень 2005 року працював в НВПП «Комбі» покрівельником. В його обов'язки
входило проведення покрівельних робіт на
різних об'єктах.

Юридичною адресою НВ ПП «Комбі» є
м. Калуш. Власником вказаного підприємства є ОСОБА_5

На початку 2005 року між НВ ПП
«Комбі» та ТзОВ ВК «Станіслав» був укладений договір про здійснення будівництва супермаркету
«Велика Кишеня», що по вул. Коновальця, 221
в м. Івано-Франківську.

10 січня 2005 року ОСОБА_5. відрядив бригаду у складі десятьох
робітників, серед яких
був і потерпілий, на проведення покрівельних робіт у торговий комплекс «Велика кишеня». Інструктаж з охорони праці
та з техніки безпеки він та інші члени бригади приходили, про що розписалися у відповідних журналах.

Працювали кожного дня з 08 до 17
години. Обідня перерва з 13 до 14 години.

16 травня 2005 року, зранку з 08 год. його бригада розпочала роботу та
продовжувала виконувати покрівельні роботи виробничого корпусу. Покрівельні
роботи вони виконували до 12
год.. Після цього у зв'язку з тим що йшов дощ всією бригадою пішли на обідню перерву у приміщення яке знаходилося
неподалік, де їм було виділено спеціальну кімнату в якій знаходилися їх речі і де вони обідали. На
обіді затрималися до 14 год.. Після того як перестав
падати дощ вони вирішили знову піти на об'єкт та продовжити покрівельні роботи.
Близько 14 год. він вийшов з побутового приміщення,
де вони обідали. Він вийшов через двері та пішов по площадці вздовж стіни виробничого корпусу, який
реконструювався під торговий зал № 2. Він прошов близько 20 метрів і почув що
хтось крикнув «втікай!». Зробив ще один крок після чого відчув сильний удар по нижній частині лівої ноги
від чого впав на землю. Він глянув, що в нього
обрубана нога і перекручена в іншу сторону, дуже сильно текла кров. Біля ноги лежала велика металева рама з
решіткою. Він почав від дуже сильного болю кричати. В цей час підбігли до нього працівники його
бригади та інші працівники які надавали першу медичну допомогу. Хтось викликав швидку медичну допомогу яка
забрала його в ОКЛ, де одразу зробили операцію так як була відірвана частина
стопи. Пізніше йому стало відомо, що в момент коли він проходив підсудний
ОСОБА_1. скинув з даху металеву раму, яка впала
йому на ногу.

Заявив цивільний позов про
стягнення з підсудного та ТзОВ „ВК Станіслав" у солідарному порядку 24329 гривень 03 коп.
втраченого заробітку за період з 16 травня 2005 року по 24 січня 2007 року, а з січня 2007 року і
на весь період непрацездатності стягувати щомісячно по 1500 гривень, а також стягнути
одноразово у відшкодування моральної шкоди заподіяної йому внаслідок вказаного вище в сумі
75000 гривень. Вважає що крім підсудного заподіяну шкоду повинно відшкодовувати
і ТзОВ „ВК Станіслав" яке було замовником будівництва і при організації будівельного процесу
посадова особа товариства, менеджер ОСОБА_3, брат підсудного, допустив сторонніх осіб на будмайданчик та не забезпечив безпеки робіт з
демонтажу металевих рам зенітного ліхтаря.

Показами свідка ОСОБА_6, брата
підсудного, який в судовому
засіданні відмовився давати покази в якості свідка керуючись змістом ст. 63 Конституції України, а при
проведенні досудового слідства підтвердив, що в нього є рідний молодший брат ОСОБА_1, підсудний,
який в даний час проживає разом

4

з мамою ОСОБА_7 в АДРЕСА_1. З 04 листопада
2004 року по 03 червня 2005 року по трудовому договору він ( свідок ) працював
на посаді менеджера в ТзОВ „ВК Станіслав", керівником якого був ОСОБА_8..
З 2004 року по 2005 рік ТзОВ „ВК Станіслав" здійснювало постачання будівельних
матеріалів на будівництво супермаркету „Велика Кишеня", що по вул.
Коновальця, 221 в м. Івано-Франківську. Саме він був відповідальний за
прийняття та передачу будівельних матеріалів підрядчикам.
Крім ТзОВ „ВК Станіслав" будівництво здійснювало багато інших фірм, серед яких
були ПП „Белей" та ТзОВ „Комбі". Генеральним підрядником був ПП
„Максі-буд".

16 травня 2005 року приблизно о 10 год. на ПП
„Белей" прийшов влаштовуватись на роботу підсудний, гіпсокартонником. Він написав заяву про прийняття
його на роботу. Того дня ОСОБА_9 сказав всім своїм працівникам, в тому числі і підсудному, розійтися додому,
так як немає для них роботи. Він ( свідок ) в той час знаходився на території
новобудови „Великої кишені". Приблизно о 13 год. о нього підійшов підсудний і повідомив, що його відпустили додому, сказав, що
не хоче їхати додому і попросив знайти можливість підробітку для нього.

На останніх планових нарадах, які проводив керівник
проекту - заступник начальника будівельного відділу ТзОВ «ВК Станіслав» ОСОБА_10.
говорив про демонтажу зенітного ліхтаря. Дані ліхтарі вже були розібрані, однак
їх металеві частини необхідно було перенести до краю даху для того щоб їх зняв
монтажний кран для подальшого використання. До 16 травня 2005 року ніхто дану
роботу ще не виконав, тому він ( свідок ) запропонував підсудному перемістити
металеві складові частини розібраних зенітних ліхтарів
до краю даху звідки їх має зняти кран. Приблизно о 13 год., точної години свідок не пам'ятає, він разом з підсудним пішов позад новобудови до
драбини яка вела на дах. Вони піднялись на
дах. По обидва краї даху лежали демонтовані зенітні ліхтарі. Він братові сказав
щоб той брав металеві частини і носив їх до краю даху і складав на купу.
В той час на даху працювали працівники фірми „Максі-буд", які розбивали та
прибирали скло. Брат пішов займатися роботою, а він ( свідок ) назад зліз по
драбині і пішов на територію новобудови. Приблизно через 20 хвилин, він,
перебуваючи біля заїзду до новобудови „Великої кишені" почув крик чоловіка.
Він зразу ж побіг на крик. Позаду новобудови на площадці лежав працівник ТзОВ „Комбі" ОСОБА_2., біля якого зібрався натовп
працівників. Хто саме був з працівників
він вже не пам'ятає. На землі неподалік лежали дві металічних рами з зенітного ліхтаря. В ОСОБА_2 була пошкоджена ліва
нога так як йому на цю ногу впала металічна рама зенітного ліхтаря з
даху. Серед натовпу був і брат підсудний ОСОБА_1.. На місце випадку було
викликано швидку медичну допомогу яка забрала ОСОБА_2 в лікарню. Підсудний
розповів йому, що переніс з працівником „Максі-буд" ОСОБА_4 на край даху з зенітного ліхтаря металеву раму,
яку залишив лежати, принесли ще одну раму. Поклавши її, підсудний
вирішив не дочекавшись крана скинути їх на землю з даху. В той час на площадці нікого з працівників не було.
Скинув одну металеву раму, коли та впала на землю, скинув і другу раму
після чого почув крик чоловіка. Коли глянув, то побачив, що друга рама впала на
прохожого поряд чоловіка та травмувала йому ногу. Але чому підсудний прийняв
самостійно рішення скидати металеві рами з даху йому не відомо. Йому ніхто
такої вказівки не давав. Він сказав підсудному тільки перетягнути металеві рами
до краю даху, де їх після мав зняти кран (а.с.175-177 Т.1).

Показами свідка ОСОБА_4 який, будучи допитаним під час досудового слідства
підтвердив, що з 16 травня 2005 року по липень 2005 року працював по договору
різноробочим в ТзОВ „Максі-Буд ППН". Як відомо свідкові ТзОВ „Максі-Буд
ППН" було найнято замовником на проведення будівельних робіт торгового
комплексу «Велика кишеня», що в м. Івано-Франківську по вул. Коновальця, 221.
Саме на даному будівництві він працював, працював кожного дня з 08 до 19
години.

16 травня 2005 року свідок перший день о 08 год. вийшов на роботу. З працівниками які вже там працювали на будівництві знайомий не був. Будівництвом
торгового комплексу крім їхньої фірми займались і інші фірми назв яких
вже не пам'ятає. З 08 до 12.00 години по

5

вказівці бригадира ОСОБА_11. свідок вивозив будівельне сміття з цеху № 2 на
вулицю на смітник. Після цього пішов на обід. Близько 13 год., після обіду,
йому ОСОБА_11. сказав щоб він піднявся а дах, що над цехом № 2 і порозбивав
скло на вікнах демонтованих зенітних
ліхтарів для того щоб було безпечно працювати. Близько 13 год. 30 хв. він
піднявся на дах, де почав розбивати скло на зенітних ліхтарях. Близько
13 год. 45 хв., точно години свідок не пам'ятає, він побачив, що на дах
піднявся незнайомий чоловік, якого свідок бачив вперше, як він пізніше від
працівників дізнався це був підсудний ОСОБА_1 який підійшов до зенітного
ліхтаря. Підсудний обдивившись підійшов до свідка і попросив щоб він йому
допоміг перенести з демонтованого зенітного ліхтаря металеву раму, яка мала
розміри приблизно 6x1 метр. Свідок думав, що підсудний також виконує вказівки
керівництва, і оскілки рами є дуже важкими, і сам підсудний не зміг би їх
перенести, вирішив допомогти. Він взяв раму з одної сторони, а підсудний з
другої і перенесли її до краю даху, де поклали. Він побачив, що підсудний
ОСОБА_1. взяв дану раму та штовхнувши скинув з даху на землю. Рама впала на
площадку. Він глянув вниз. Там нікого з
людей не було. Свідок сказав ОСОБА_1., що не треба скидати з даху дані
рами, оскільки там внизу є виходи з яких можуть вийти люди, і це дуже небезпечно. Підсудний ОСОБА_1. йому на це нічого
не відповів. Вони підійшли до зенітного ліхтаря де взяли другу раму, яку
теж принесли до краю даху. Він дану раму поклав на підлогу, а сам пішов до
зенітного ліхтаря. ОСОБА_1. залишився біля рами, і він чув як він її зісовує
вниз, однак як саме це він робив сказати не можу так як не бачив оскільки йшов
до зенітного ліхтаря і був до нього спиною. Пройшовши близько чотирьох метрів почув внизу якісь крики. Він
глянув назад, і побачив, що металевої рами на краю даху немає, а
ОСОБА_1. з того місця побіг до драбини щоб спуститись до низу. Він повернувся
назад і глянув з даху вниз де побачив, що на землі лежали дві принесені ними
рами зенітного ліхтаря, а біля них лежав та кричав незнайомий чоловік, як він
пізніше дізнався працівник ОСОБА_2. До нього збіглися працівники прізвищ яких
не знає. До них також спустився і підбіг підсудний ОСОБА_1.. Він також
спустився з даху вниз. Коли підійшов то вже був натовп працівників. Як стало
відомо друга металева рама, яку скинув з даху ОСОБА_1, впала на ОСОБА_2, який вийшов з приміщення та травмувала йому ногу. Він
викликав швидку медичну допомогу. Хто давав вказівку ОСОБА_1. переносити та
скидати з даху металеві рами зенітного ліхтаря свідкові невідомо (а.с. 180-181,
томі).

Показами свідка ОСОБА_11, який, будучи допитаним в ході досудового слідства, підтвердив, що з грудня 2004
року по листопад 2005 року працював на посаді бригадира ПП
„Максі-Буд". Юридичною адресою ПП «Максі-буд» є м. Київ вул. Маршала Рибалко, 3. Дана фірма займалась
будівництвом. Як йому відомо ПП «Максі-буд» являлось згідно договору
генеральним підрядчиком по будівництву магазину «Велика Кишеня»,що по вул.
Коновальця, 221 в м. Івано-Франківську. Крім цього будівництвом магазину
займались і інші фірми, серед яких були ПП "Белей" та фірма «Комбі». Його робочим місцем було новобудова
магазину „Велика Кишеня". В посадові обов'язки свідка входила доставка
матеріалів будівництва та табелювання працівників, які працювали на
будівництві. Працював кожного дня з 08 до 19-20 години.

16 травня 2005 року він прийшов на
роботу близько 08 год. зібрав всіх працівників ПП „Максі-буд"
та дав вказівку вивезти все сміття із цеху № 2. Дану роботу працівники
виконували до 12 год.,
після чого пішли на обід. Після обіду він покликав
працівника ПП „Максі-Буд" ОСОБА_4 і сказав щоб той виліз на дах
новобудови, і порозбивав вікна на зенітних ліхтарях з метою подальшої безпеки
для працівників під час будівництва. ОСОБА_4 погодився і піднявся на дах, де
почав розбивати на вікнах зенітних ліхтарів скло. Близько 14 год. він зайшов в приміщення охоронця яке знаходиться
неподалік входу в новобудову. В цей момент почув крик у внутрішньому дворі
новобудови. Він зразу ж побіг туди. Коли
прийшов то побачив що зібрався натовп працівників, хто саме був свідок вже не пам'ятає.
На землі лежав працівник фірми „Комбі" ОСОБА_2. Свідок

6

побачив, що в ОСОБА_2 травмована ліва нога. Неподалік на землі лежали дві
металеві рами зенітного ліхтаря. Через деякий час приїхала швидка медична
допомога яка ОСОБА_2 забрала в лікарню. Зі слів ОСОБА_4 свідкові стало відомо,
що працівник ПП „Белей" ОСОБА_1. переносив дві металеві рами з зенітного
ліхтаря до краю даху. По проханню ОСОБА_1. саме ОСОБА_4 допоміг йому перенести
даних дві рами. В подальшому ОСОБА_1. дані дві рами скинув з даху на землю.
Одна з рам впала на ОСОБА_2 та травмувала йому ногу. З ОСОБА_2. та ОСОБА_1.
свідок знайомий тільки з вигляду, з ними в нього не було ніяких стосунків. Хто
дав вказівку підсудному ОСОБА_1. переносити на край даху та скидати металеві
рами із зенітних ліхтарів свідкові невідомо (а.с. 178-179, том 1).

Показами свідка ОСОБА_12, який, будучи допитаним в ході
досудового слідства, підтвердив, що з 1993 року він працює в територіальному
управлінні Держпрогірнагляду по Івано-Франківській області. На даний час
перебуває на посаді головного державного інспектора. В посадові обов'язки
входить координація роботи державних інспекторів в машинобудуванні, транспорті,
зв'язку та будівництві. Також розслідування нещасних випадків за дорученням
керівництва.

В кінці травня 2005 року в державну інспекцію охорони
праці в ММЄБК в м. Івано-Франківську з НВПП „Комбі" поступило повідомлення
про нещасний випадок, який стався з покрівельником ОСОБА_2., працівником НВПП
„Комбі" на будівництві магазину „Велика кишеня", що по вул.
Коновальця в м. Івано-Франківську. Начальником управління наказом від 25 травня
2005 року № 114 його було призначено головою комісії з розслідування даного
випадку. В період з 25 травня по 16 червня 2005 року комісією було проведено розслідування даного випадку та
комісійно складено акти за формами Н № 5 та Н №1, а саме акт
спеціального розслідування нещасного випадку, який підписано всіма членами
комісії без зауваження та затверджено в.о. начальника теруправління та акт про
нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, який також підписаний всіма членами
комісії без зауважень та затверджено в.о. начальника теруправління. Потерпілим
від нещасного випадку є ОСОБА_2, покрівельник НВ ПП „Комбі", який працював
на підприємстві 2 роки. Зазначив обставини, що були встановлені в ході
розслідування, хто на думку комісії винен у тому що сталося

Стосовно підсудного ОСОБА_1.
комісія прийшла до висновку що він не був в трудових відносинах з будь-якою
організацією і тому, як особа що допустила порушення, не вказувався. Відносно
нього рішення на його думку повинні прийняти правоохоронні органи (а.с. 182-183, том 1).

Показами свідка ОСОБА_13, який, будучи допитаним як в
суді так і в ході досудового слідства, підтвердив, що в кінці травня 2005 року
в державну інспекцію охорони праці в ММЄБК в м. Івано-Франківську з НВПП
„Комбі" поступило повідомлення про нещасний випадок який стався з
покрівельником ОСОБА_2.,
працівником НВПП „Комбі" на будівництві магазину
„Велика кишеня", що по вул. Коновальця в м. Івано-Франківську. Начальником
управління наказом від 25 травня 2005 року № 114 було призначено головою комісії з розслідування даного випадку головного
інспектора з охорони праці ОСОБА_12. В період з 25 травня по 16 червня
2005 року комісією було проведено розслідування даного випадку та комісійно
складено акти за формами № Н-5 та № Н-1, а саме акт спеціального розслідування
нещасного випадку, який підписано всіма членами комісії без зауваження та
затверджено в.о. начальника теруправління та акт про нещасний випадок
пов'язаний з виробництвом, який також підписаний всіма членами комісії без
зауважень та затверджено в.о. начальника теруправління. Згідно матеріалів
розслідування встановлено вказане вище, і що потерпілим від нещасного випадку є
ОСОБА_2, покрівельник НВ ПП „Комбі",
вказано хто на думку комісії є винуватим у тому що стався нещасний
випадок.

Однак 15 березня 2006 року прокуратурою м.
Івано-Франківська було внесено постанову
про порушення
дисциплінарного провадження за неналежне
розслідування

7

даного нещасного випадку головою комісії Вирстою. І територіальним управлінням
було прийнято рішення про повторне розслідування нещасного випадку з ОСОБА_2 в
зв'язку з неповним визначенням відповідальності посадових осіб підприємств щодо
допущення нещасного випадку , для чого наказом по територіальному управління
від 10 квітня 2006 року за № 118 було створено відповідну комісію головою якої
було призначено його.

В період з 11 квітня по 19 квітня 2006 року комісію під
його керівництвом проведено повторне спеціальне розслідування та складено акти
за формами № 5 та № 1, а саме акт спеціального розслідування нещасного випадку,
який підписано всіма членами комісії без зауваження та затверджено начальником
теруправління та акт про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, який також
підписаний всіма членами комісії без зауважень та затверджено начальником
теруправління. В процесі розслідування на відміну від висновків попередньої
комісії їх комісія прийшла до додаткових висновків, які виклали у відповідних
актах про нещасний випадок. Матеріали повторного розслідування були надіслані в
прокуратуру м. Івано-Франківська (а.с. 184-185, том 1). Додаткове розслідування
було призначено і проводилось тому, що при
першому не обвинувачувався у нещасному випадку підсудний ОСОБА_1..

Крім показів потерпілого, свідків вина підсудного
підтверджується також :

заявою потерпілого по справі ОСОБА_2 від 18 січня 2006
року в якій він виклав обставини вчинення зазначеного вище злочину щодо нього
(а.с.7, том 1),

письмовими поясненнями потерпілого, підсудного (а.с.
9-10, том 1),

актом спеціального розслідування
нещасного випадку, що стався 16 травня 2005 року з ОСОБА_2. (а.с. 26-31, том 1),

актом № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом
від 16 червня 2005 року (а.с. 32-36, том 1),

протоколом огляду місця де стався нещасний випадок від 26
травня 2005 року з ескізом до нього (а.с. 37-39, том 1),

актом спеціального розслідування
нещасного випадку, що стався 16 травня 2005 року від 21 квітня 2006 року де поряд з іншими причинами які привели до
нещасного випадку з ОСОБА_2. зазначено і те що підсудний по справі ОСОБА_1. не
подбав про безпеку оточуючих людей в процесі виконання робіт чим порушив вимоги
ст. 14 Закону України „Про охорону праці" (а.с. 123-128, том 1),

актом №1 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом від 21 квітня 2006 року де зазначено аналогічні причини нещасного випадку (а.с.129-133, том 1),

висновком судово-медичної
експертизи № 778 від 13 червня 2006 року відповідно до якого в потерпілого
ОСОБА_2 малася повна травматична ампутація лівої стопи на рівні гомілково-ступеневого суглобу із дефектом м"яких
тканин та кісток стопи, що викликало необхідність проведення операції первинної
ампутації лівої гомілки на рівні нижньої та середньої третини (16 травня 2005
року) ускладнена нагноєнням ампутаційної кукси , що викликало необхідність проведення
операції -повторної ампутації лівої гомілки на рівні верхньої третини ( 14
червня 2005 року ). Повна травматична ампутація лівої стопи на рівні гомілково-ступеневого суглобу із дефектом м'яких
тканин та кісток стопи утворилася від дії тупого твердого предмета , що
діяв зі значною силою і могла утворитися при падінні на ділянку лівого
гомілково-ступеневого суглобу та лівої стопи металевої рами, може відповідати терміну вказаному в постанові і
відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які викликали значну стійку
втрату загальної працездатності більше однієї третини (а.с.171-173, том 1),

Досліджені судом докази дають
підстави прийти до висновку про те, що дії підсудного ОСОБА_1. слід кваліфікувати за ст. 128 КК України, так як обставини
скоєного достовірно підтверджують, що він вчинив необережне спричинення тяжкого
тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_2.

Призначаючи підсудному покарання
суд враховує як ступінь тяжкості вчиненого, так і особу винного.

8

Обставинами, що пом'якшують відповідальність підсудного
суд вважає те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, те
що він чисотосердечно визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, що він позитивно
характеризується по місцю проживання, склад його сім'ї', зокрема те що проживає
з матір"ю похилого віку, його молодий вік, думку потерпілого котрий не
настоює на суворому його покаранні.

Обставин які обтяжують вину
підсудного суд не вбачає.

За таких обставин, суд вважає, що покарання підсудному
слід обрати в межах санкції ст. 128 КК
України з врахуванням викладених вище пом"якшуючих відповідальність обставин,
необхідністю відшкодування потерпілому заподіяних збитків, у вигляді
громадських робіт.

Потерпілим по справі ОСОБА_2. заявлено цивільний позов
про стягнення з підсудного та ТзОВ „ВК Станіслав" у солідарному порядку
24329 гривень 03 коп. втраченого заробітку за період з 16 травня 2005 року по
24 січня 2007 року, а з січня 2007 року і на весь період непрацездатності
стягувати щомісячно по 1500 гривень, а також стягнути одноразово у відшкодування
моральної шкоди заподіяної йому внаслідок вказаного вище в сумі 75000 гривень,
мотивуючи свою позицію по суті викладеним вище.

Визначаючись у питанні задоволення позову суд виходить з
наступного.

Витяг з трудової книжки потерпілого ОСОБА_2 підтверджує,
що він на час нещасного випадку працював покрівельником на науково-виробничому
приватному підприємстві „Комбі" (а. с. 85 ).

Договір № 1/2005 від 05 січня 2005
року підтверджує, що Науково-виробниче приватне підприємство „Комбі", надалі „Виконавець" з одного боку та ПП
„Торговий дім „Комбі"", надалі „Замовник", уклали між собою
даний договір про те, що „Виконавець" проводить, а „Замовник" приймає
ремонт покрівлі магазину „Велика кишеня" ( а.с. 76, том 1 ).

З договору № 16-12/04 від 16 грудня 2004 року, укладеного
„Замовником" ТзОВ „ВК Станіслав" та „Підрядником" ПП ТД
„Комбі" ( з яким НВПП „Комбі" уклало зазначений вище договір )
вбачається що ПП ТД „Комбі" зобов'язується виконати відповідні роботи, а
ТзОВ „ВК Станіслав" оплатити їх, при цьому у п. 6.4 цього договору прямо
вказано, що „Замовник", тобто ТзОВ „ВК Станіслав", не несе
відповідальності за нещасні випадки, що що можуть статися в процесі виконання
робіт „Підрядником", що відповідальність за таке несе „Підрядник" (
тобто ПП Торговий Дім „Комбі" ) ( а.с. 79, том 1 ). Тому вже тільки
виходячи з умов цього договору ТзОВ „ВК Станіслав" не повинно нести
матеріальної відповідальності за каліцтво, що мало місце з ОСОБА_2..

Ст. 28 КПК України передбачає, що особа яка
зазнала матеріальної шкоди від злочину вправі
при провадженні в кримінальній справі пред"явити до обвинувачуваного
(підсудного ) або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії
обвинувачуваного (підсудного ) цивільний позов, який розглядається судом разом
з кримінальною справою. Тобто суд в кримінальному процесі не може і не повинен
розглядати цивільні позови не пов"язані з суттю кримінальної справи. А
тільки прямо пов"язані з кримінальною справою, всі інші вимоги потерпілого
як цивільного позивача повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства (
в тому числі і при необхідності до юридичної особи з якою перебував у трудових
відносинах як це могло б мати місце в даному випадку).

Обвинувачуваним ( а так і підсудним ) по справі є тільки
ОСОБА_1., але він працівником ТзОВ „ВК Станіслав" на час скоєння злочину
не був. В той же час відповідно до ст. 1173
Цивільного Кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником
під час виконання ним своїх трудових ( службових ) обов'язків.

Дійсно 28 квітня 2006 року прокуратурою міста
Івано-Франківська було порушено кримінальну справу по факту порушення
посадовими особами ТзОВ „ВК Станіслав" вимог законодавства про охорону
праці за ознаками злочину передбаченого ст. 271 ч. 1 КК України ( а.с. 1 томі
), але постановою слідчого прокуратури міста Івано-Франківська від 23 серпня
2006 року кримінальну справу порушену за вказаним фактом проти працівників ТзОВ
„ВК Станіслав" закрито на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, а порушено
кримінальну

9

справу проти підсудного ОСОБА_1. за ст. 128 КК України. Про наявність цієї
постанови потерпілий знав як сам визнав ще на початку 2007 року, йому було
надіслано її копію. До цього часу її не оскаржував, клопотань з приводу незгоди
з цією постановою не заявляв. Йому було роз"яснено його права як потерпілого,
в тому числі і право мати адвоката як свого представника.

В той же час відповідно до змісту ст. 275 КПК України суд
проводить розгляд кримінальної справи тільки відносно підсудних і тільки в
межах пред"явленого їм обвинувачення.

Тому у суду немає підстав стягувати заподіяну потерпілому
матеріальну чи моральну шкоду з ТзОВ „ВК Станіслав". А таку шкоду слід
стягнути з ОСОБА_1. вину якого у вчиненні вказаного злочину повністю доведено.

Визначаючись в тому які ж суми слід стягнути з підсудного
суд виходить з того, що відповідно до змісту ст. 1197 Цивільного Кодексу
України виходячи з тих сум заробітку які фактично отримував перед каліцтвом
потерпілий заробіток з якого слід вираховувати відшкодування слід брати в розмірі п"яти мінімальних зарплат. Мінімальна
зарплата станом на травень 2005 року становила 290 гривень. Тобто
нарахування відшкодувань слід проводити виходячи з суми 1450 гривень.
Потерпілий втратив 60 % професійної працездатності. Його визнано востаннє
інвалідок третьої групи на довічно. Тому сума у відшкодування становитиме по
870 гривень щомісячно. І згідно зі змістом ст. 1193 ч. 4 Цивільного Кодексу
України дана сума не може бути зменшена виходячи з матеріального становища
винного. Станом на 16 жовтня 2007 року (починаючи з дня нещасного випадку)
заборгована сума становитиме 25230 гривень.

При цьому суд враховуючи обставини
скоєного, те що потерпілий отримав тяжі тілесні ушкодження, йому дійсно злочинними діями підсудного заподіяно і моральну
шкоду і з врахуванням особи винного, його сімейного та матеріального становища
вважає що у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 5000 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК
України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 128 КК України та
призначити йому покарання - 200 (двісті) годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1. до набрання вироком
законної сили залишити попередньо обраний - підписку про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого по справі задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 у відшкодування
заподіяної злочином матеріальної шкоди одноразово за період з 16 травня 2005
року по 16 жовтня 2007 року 25230 гривень, а починаючи з 16 жовтня 2007 року і
на довічно стягувати з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 щомісячно по 870 (вісімсот сімдесят)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 у відшкодування
заподіяної злочином моральної шкоди 5000 гривень.

У стягненні матеріальної та моральної шкоди з ТзОВ „ВК
Станіслав" відмовити.

На вирок протягом 15 діб з моменту
його проголошення може бути подана апеляція до судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд.