В И Р О К

іменем України

"14" листопада 2013 р.Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Чауса М.О.

при секретарях
Яськової В.В.

з участю прокурора
Постемської Ю.Ф.

потерпілого
ОСОБА_1

обвинуваченого
ОСОБА_2

захисник
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві кримінальне провадження, внесене
в Єдиний реєстр досудових розслідувань
за № 0008757 від 25 травня 2013 року за
обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва,
громадянина України, українця, з
середньою освітою, не працюючого, не
одруженого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, в
силу ст. 89 КК України раніше не
судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбачених ч.3 ст.15, ч.
1ст.185 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту: ОСОБА_2,
25.05.2013 року, приблизно о 13годині 00
хвилин, зайшов до салону маршрутного
автобусу, що рухався маршрутом № 529, з
метою проїзду з вулиці Тростянецької
до Ленінградської площі в м. Києві.

Перебуваючи в якості пасажира в салоні
вищевказаного маршрутного автобусу,
під час проїзду по вулиці
Привокзальній, ОСОБА_2 помітив
мобільний телефон в сумці іншого
пасажира - ОСОБА_4, яка стояла поряд
нього. В цей час у ОСОБА_2, виник
злочинний умисел, спрямований на
таємне викрадення вказаного телефону,
тобто чужого майна, яке належить
ОСОБА_1, та яке перебувало в
користуванні її доньки ОСОБА_4

Реалізовуючи свій злочинний умисел,
ОСОБА_2, керуючись корисливим мотивом,
користуючись тим, що за його діями
ніхто не спостерігає, проник правою
рукою до сумки ОСОБА_4, звідки дістав
належний ОСОБА_1 мобільний телефон
марки "Нокіа 5228", ІМЕІ: НОМЕР_2 вартістю
500 грн., в якому знаходилася карта
пам'яті об'ємом 2 Гб, вартістю 80 грн., та
сім- карта "Лайф", абонентський номер
НОМЕР_1, вартістю 15 грн., здійснивши
спробу таємного викрадення вказаного
майна.

Вилучивши з сумки ОСОБА_4 мобільний
телефон, ОСОБА_2 з причин, що не залежали
від його волі, не вчинив усіх дій, які
вважав необхідними для доведення
злочину до кінця, тобто сховати
викрадене майно при собі, залишити
салон автобусу та в подальшому
розпорядитися викраденим на власний
розсуд, оскільки злочинні дії
останнього були помічені ОСОБА_4 та
іншими пасажирами, а сам мобільний
телефон було вилучено.

Надалі, 09.09.2013 року між підозрюваним
ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_1, у
відповідності до вимог Глави 35 КПК
України, було укладено угоду про
примирення.

Згідно даної угоди, підозрюваний та
потерпілий дійшли згоди щодо
формулювання обвинувачення, всіх
істотних для даного кримінального
провадження обставин та правової
кваліфікації дій обвинуваченого
ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
Також, сторонами погоджене покарання,
яке ОСОБА_2 повинен понести за вчинене
кримінальне правопорушення, а саме
штраф у розмірі п'ятдесяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, тобто на суму - 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження
угоди про примирення між обвинуваченим
ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_1, суд
виходить з наступного.

Згідно ст. 468 КПК України в
кримінальному провадженні може бути
укладена угода між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 3 статті 469 КПК України
передбачено, що угода про примирення
між потерпілим та підозрюваним чи
обвинуваченим може бути укладена у
провадженні щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, та у кримінальному
провадженні у формі приватного
обвинувачення.

В даній угоді передбачені наслідки
укладання та затвердження угоди,
встановлені ст. 473 КПК України та
наслідки її невиконання.

В судовому засіданні судом
обвинувачений цілком визнав свою вину
у вчиненні кримінального
правопорушення та повністю підтвердив
обставини вчиненого ним кримінального
правопорушення.

Таким чином ОСОБА_2 своїми умисними
діями вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч.
1 ст. 185 КК України, тобто скоїв
незакінчений замах на таємне
викрадення чужого майна (крадіжку),
якщо особа з причин, що не залежали від
її волі, не вчинила усіх дій, які бажала
необхідними для доведення злочину до
кінця, яке згідно ст. 12 КК України є
злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з'ясовано, що
обвинувачений ОСОБА_2 цілком розуміє
права визначені п.1 ч.5. ст. 474 КПК
України, наслідки укладення та
затвердження даної угоди, передбачені
п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер
обвинувачення та вид покарання, а також
інші заходи, які будуть застосовані до
нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_1 розуміє наслідки
укладання та затвердження даної угоди,
визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз, або наслідком обіцянок
чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у
відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67
КК України, з урахуванням характеру та
тяжкості висунутого обвинувачення,
даних про його особу, обставин, що
пом'якшують покарання.

Також судом встановлено, що умови даної
угоди відповідають вимогам КПК України
та КК України.

З врахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про можливість затвердження
угоди про примирення між підозрюваним
ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_1 і
призначення обвинуваченому узгодженої
сторонами міри покарання.

Речові докази повернути власнику.

Керуючись ст. 182, 314, 373, 374, 475 КПК України,
суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду від 09.09.2013 року про
примирення між підозрюваним ОСОБА_2 та
потерпілою ОСОБА_1.

Визнати винним ОСОБА_2, у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК
України та призначити йому покарання -
штраф у розмірі п'ятдесяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, а саме 850 (вісімсот п'ятдесят)
гривень.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_2 - не
обиралася.

Речові докази по справі - мобільний
телефон марки "Нокіа 5228", ІМЕІ: НОМЕР_2
вартістю 500 грн., в якому знаходилася
карта пам'яті об'ємом 2 Гб, вартістю 80
грн., та сім- карта "Лайф", абонентський
номер НОМЕР_1, вартістю 15 грн. -
повернути ОСОБА_1.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку з підстав,
передбачених ст. 394 КПК України, до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляції протягом 30 днів
з дня його проголошення.

Суддя: