Справа № 445/2785/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/354/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Золочева Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 30.10.2014р. Золочівським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, 70 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі, з застосуванням ст. 104 КК України, з іспитовим строком 1 рік,

за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_6

представника обвинуваченого: ОСОБА_9

потерпілої: ОСОБА_10

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Буського районного суду Львівської області від 18 лютого 2015 року.

Цим вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ст. 15-185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1,4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та поглинувши покарання за вироком Золочівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року, остаточно призначено покарання - 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 104 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, якщо засуджений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Захід забезпечення кримінального провадження до вступу вироку в законну силу залишено попередній.
Вирішено питання відносно речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він на початку серпня 2014 року з метою вчинення крадіжки через незачинене вікно квартири АДРЕСА_2 проник в середину квартири, де з серванту однієї із кімнат таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_10 - 8000 доларів США, що згідно курсу НБ України становило 96720 грн.

Крім цього, ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 9 жовтня 2014 року близько 10.00 год., з метою вчинення крадіжки чужого майна, за допомогою ключа відчинивши вхідні двері квартири ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_3 , проник в середину квартири, однак свого злочинного умислу до кінця не довів з причин незалежних від його волі.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , з врахуванням поданих змін, просить вирок змінити та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 162 КК України штраф у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн., на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання 4 роки позбавлення волі; на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання, призначеного за попереднім вироком від 03.06.2014 року (1 року 1 місяця позбавлення волі) призначити остаточне покарання 4 роки позбавлення волі; на підставі ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що під час судового розгляду не було здобуто достатніх доказів, які би доводили вину обвинуваченого у скоєнні злочину, передбачеого за ст.ст. 15- 185 ч.3 КК України, оскільки не було доведено, що ОСОБА_6 мав умисел викрасти таку суму грошей, за крадіжку якої настає кримінальна відповідальність. А тому, в діях ОСОБА_6 наявні ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України. Окрім того, призначаючи покарання ОСОБА_6 суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильно застосував положення ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів. З матеріалів кримінального провадження вбачається що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення до постановлення щодо нього обвинувального вироку Золочівським районним судом Львівської області від 30.10.2014 року, яким ОСОБА_6 був засуджений до 1 року 1 місяця позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, а тому наявні підстави застосувати ч.4 ст. 70 КК України.

Суд у порушення вимог ст. 70 КК України не визначив послідовно окремо покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України, потім на підставі ч.4 ст. 70 КК України, а відразу визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, щодо якої не заперечили захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 , представника обвинуваченого - ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 , які покладаються при вирішенні апеляційної скарги на розсуд суду, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.

В апеляційній скарзі прокурора /з врахуванням поданих змін/ не оспорюється висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_10 з проникненням у житло за зазначених у вироку суду обставин та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурора не оспорюється також і факт незаконного проникнення ОСОБА_6 09.10.2014р. в приміщення квартири ОСОБА_10 з метою вчинення крадіжки її майна за наведених у вироку суду обставин.

Разом із тим, як обґрунтовано звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі, кваліфікуючи ці дії ОСОБА_6 за ст.ст. 15-185 ч.3 КК України, суд не прийняв до уваги, що кримінальна відповідальність за крадіжку /чи замах на крадіжку/ наступає за умови, якщо сума викраденого /чи охоплена умислом особи при скоєнні замаху на крадіжку/ досягає розміру, з якого наступає кримінальна відповідальність.

Статтею 51 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що при досудовому і судовому розгляді справи належало встановити, чи умислом обвинуваченого охоплювалось скоєння крадіжки на суму, що перевищує цей розмір, чого ні органом досудового розслідування, ні судом зроблено не було, а відтак, у суду не було підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 15-185 ч.3 КК України.

Проте, оскільки з метою викрадення чужого майна обвинувачений ОСОБА_6 незаконно проник до житла потерпілої, що стороною захисту не заперечувалось ні в суді першої, ні апеляційної інстанції, та приймаючи до уваги, що за незаконне проникнення до житла передбачена кримінальна відповідальність ст. 162 КК України та враховуючи, що на час скоєння злочину неповнолітньому ОСОБА_6 виповнилось 16 років, колегія суддів приходить до висновку про перекваліфікацію його дій зі ст. 15-185ч.3 КК України на ст. 162 ч.1 КК України.

Відповідність вимогам Закону обраного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється. При обранні покарання обвинуваченому суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, який є сиротою, посередньо характеризується за місцем навчання, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, та обрав покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у вигляді позбавлення волі.

При обранні покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 162 КК України колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та встановлені судом першої інстанції дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, та вважає, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу. При застосуванні ч.1 ст. 70 КК України застосувати принцип поглинення більш суворого покарання менш суворим.

Оскільки злочини у справі обвинувачений вчинив до постановлення вироку у першій справі, остаточне покарання підлягає призначенню із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України.

Висновок суду першої інстанції про можливість виправлення засудженого ОСОБА_6 без відбування покарання із застосуванням положень ст.ст. 104, 76 КК України є обґрунтованим і прокурором в апеляційній скарзі не заперечується.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Вирок Буського районного суду Львівської області від 18 лютого 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити.

Перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 зі ст. 15-185 ч.3 КК України на ст. 162 ч.1 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ст. 185 ч.3 КК України та ст. 162 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком і вироком Золочівського районного суду Львівської області від 30.10.2014р., шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_6 у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :