У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року Колегія суддів судової
палати з кримінальних справ
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді
Кленцарь В.Б.

суддів
Кулагіної В.Г.

Стратейчук Л.З.

при секретарі
Шатохіної А.А.

за участю прокурора
Заіка О.В.

захисника
ОСОБА_2

обвинуваченого
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Донецької області кримінальне
провадження № 0002123 по
обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, не працюючого, раніше
судимого:

- 01.11.2002 року Червоногвардійським
районним судом м.Макіївки Донецької
області за ст.191 ч.3, ст.75 КК України до
трьох років позбавлення волі з
випробувальним терміном три роки;

- 30.06.2005 року Київським районним судом
м.Донецька за ст.191 ч.3 КК України до
п'яти риків шосте місяців позбавлення
волі, з позбавленням права обіймати
посади, пов'язані
організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими
функц3іями строком на три роки. 25.02.2008
року Дзержинським міським судом
Донецької області звільнений
умовно-достроково, на не відбутий строк
один рік дев'ять місяців дев'ять днів;

що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1
КК України, за апеляційними скаргами
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 -
ОСОБА_2 та прокурора прокуратури
Червоногвардійського району
м.Макіївки Донецької області Ручій Е.О.
на вирок Червоногвардійського
районного суду м.Макіївки Донецької
області від 22 жовтня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК
України призначено йому покарання у
вигляді обмеження волі строком в один
рік, а згідно до ст.71 КК України
остаточно ОСОБА_3 призначено покарання
у вигляді позбавлення волі строком в
два роки.

Так, відповідно до постанови
Червоногвардійського районного суду
м.Макіївки від 25 жовтня 2002 року ОСОБА_3,
повинен сплачувати аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини усіх
видів доходів щомісячно, але не менш ?
частини неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян на кожну дитину
щомісяця відсотків, починаючи з 17.10.2002
року на користь ОСОБА_6 Однак ОСОБА_6 від
сплати аліментів злісно ухиляється,
заходів для виплати аліментів не
приймає, з цією метою довгий час
офіційно ніде не працює, ніяких спроб
до працевлаштування не приймає, і
ніякої матеріальної допомоги на
утримання дитини не надає. На примусові
листи працівників ВДВС
Червоногвардійського району
м.Макіївки про необхідність погасити
заборгованість зі сплати аліментів
ОСОБА_3 не реагує. Так, відповідно до
довідки з ВДВС Червоногвардійського
району м.Макіївки, ОСОБА_3 має
заборгованість по аліментам, яка
станом на 18.09.2013 року складає 52111
гривень 20 копійок.

Крім того, відповідно до постанови
Червоногвардійського району
м.Макіївки від 29 серпня 2008 року ОСОБА_3
повинен сплачувати аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 150 гривень,
щомісячно, але не менш ніж 30% від
прожиткового мінімуму дитину
відповідного віку на користь ОСОБА_6
Однак, ОСОБА_6 від сплати аліментів
злісно ухиляється, заходів до виплати
аліментів не приймає, з цією метою
довгий час офіційно ніде не працює,
ніяких спроб до працевлаштування не
приймає, і ніякої матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає.
На примусові листи працівників ВДВС
Червоногвардійського району
м.Макіївки про необхідність погасити
заборгованість зі сплати аліментів
ОСОБА_6 не реагує. Так, відповідно до
довідки з ВДВС Червоногвардійського
району м.Макіївки, ОСОБА_6 має
заборгованість по аліментам, яка
станом на 18.09.2013 рік складає 10222 гривні 25
копійок.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_6 з
виплати аліментів складає 62333 гривні 45
копійок.

В своїй апеляційній скарзі захисник
обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 просить
вирок скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд. Свої вимоги
вмотивував тим, що обвинувачений
винним себе у злісному ухиленні від
сплати аліментів не визнав, він визнав
суму наявної заборгованості і надавав
свою згоду погасити зазначену
заборгованість. Але, визнання факту
наявності заборгованості не може
свідчити про наявність вини
засудженого, яка на нашу думку могла
скластися не з його вини, а під дією
тяжких життєвих обставин. Тому,
посилання суду на визнання
обвинуваченим своєї провини є
безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, у матеріалах справи та
вироку зазначено, що засуджений ніде не
працює, але зазначений факт не
відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3
вже пів року працює в ТОВ „Сладкая
жизнь". Про, що засуджений повідомив у
суді та під час слідства. Незважаючи на
це суд першої інстанції достатньої
уваги цьому факту не надав. Також, у
вироку суду не значено яким саме чином
засуджений злісно ухилявся від сплати
аліментів.

В апеляційній скарзі прокурор просить
вирок скасувати, через істотні
порушення вимог
кримінально-процесуального закону та
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, справу направити на
новий розгляд. Свої вимоги вмотивував
тим, що згідно ст.314 ч.2 КПК України
підготовче судове засідання
відбувається за участю прокурора,
обвинуваченого, захисника,
потерпілого, його представника та
законного представника, цивільного
позивача, його представника та
законного представника, цивільного
відповідача та його представника. В
порушення вимог вказаної норми закону
судом проведено підготовче судове
засідання 14.10.2013 року за відсутністю
обвинуваченого, при цьому відомостей
про отримання ним судової повістки у
суду не було.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
учасників судового провадження,
вивчивши матеріали кримінального
провадження, перевіривши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги як
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 -
ОСОБА_2 так і прокурора прокуратури
Червоногвардійського району
м.Макіївки Донецької області Ручій Е.О.
задоволенню не підлягають, а вирок суду
першої інстанції слід залишити без
змін з наступних підстав.

У відповідності зі ст.370 КПК України
судове рішення повинно бути законним,
обґрунтованим і вмотивованим.

Як вказано у ч.3 ст.349 КПК України суд має
право, якщо проти цього не заперечують
учасники судового провадження, визнати
недоцільним дослідження доказів щодо
тих обставин, які ніким не оспарюються.
При цьому суд з'ясовує, чи правильно
розуміють зазначені особи зміст цих
обставин, чи немає сумнівів у
добровільності їх позиції, а також
роз'яснює їм, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку.

Згідно ст.65 КК України суд призначає
покарання в межах санкції статті
Особливої частини КК України,
відповідно до положень Загальної
частини КК України, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання. Особі, яка вчинила
злочин, має бути призначене покарання,
необхідне і достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, вона
була розглянута в порядку ч.3 ст.349 КПК
України, судом було з'ясовано, що усі
учасники судового провадження
правильно розуміють обставини справи,
та ці обставини ними не опарювались,
таким чином вони позбавлені права
оскаржувати ці обставини в
апеляційному порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги прокурора є не суттєві, тобто
підстав для зміни чи скасування вироку,
передбачених ст.409 КПК України,
колегією суддів не встановлено, а тому
апеляційні скарги як захисника ОСОБА_2
так і прокурора прокуратури
Червоногвардійського району
м.Макіївки Донецької області Ручій Е.О.
задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції при розгляді
кримінального провадження по
обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.164 ч.1 КК України і
призначенні йому покарання вказані
вимоги кримінального і кримінального
процесуального законодавства
дотримані, керуючись законом суд
всебічно, повно й неупереджено
дослідив всі обставини кримінального
провадження, оцінив кожний доказ з
точки зору належності, допустимості,
достовірності, а сукупність зібраних
доказів - з точки зору достатності та
взаємозв'язку для ухвалення вироку,
кваліфікував дії обвинуваченого і з
урахуванням тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення та особи
обвинуваченого, його відношення до
скоєного, враховуючи обставини, що
пом'якшують покарання, в тому числі ті,
на які посилається захисник ОСОБА_2 та
прокурор в своїх апеляційних скаргах,
прийшов до законного та обґрунтованого
висновку про призначення йому
покарання в межах санкцій ст.164 ч.1 КК
України, із застосуванням ст.71 КК
України, у вигляді позбавлення волі на
строк два роки, яке відповідає тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення і особі обвинуваченого
та буде необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження нових
кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись
ст.404, ст.405, ст.407 КПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника
обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та
прокурора прокуратури
Червоногвардійського району
м.Макіївки Донецької області Ручій Е.О.
на вирок Червоногвардійського
районного суду м.Макіївки Донецької
області від 22 жовтня 2013 року - залишити
без задоволення.

Вирок Червоногвардійського районного
суду м.Макіївки Донецької області від 22
жовтня 2013 року відносно ОСОБА_3 -
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня її
проголошення, а засудженим, який
тримається під вартою, - в той самий
строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: