Справа № 160/93/15-к Провадження №11-кп/773/184/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.389 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.389 КК України на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 06 березня 2015 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, не працює, судимий вироком Локачинського районного суду від 30 липня 2014 року за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, будучи засудженим 30.07.2014р. Локачинським районним судом Волинської області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт та поставленим після набрання вироком законної сили на облік Локачинського РП кримінально-виконавчої інспекції УДПС України у Волинській області, умисно, без поважних причин, ігноруючи покладені на нього обов`язки не відпрацював встановлений судом строк громадських робіт, не оскарживши вироку суду про призначення громадських робіт. Незважаючи на неодноразові письмові попередження про можливість притягнення до кримінальної відповідальності у разі ухилення від громадських робіт, злісно ухилявся від їх виконання, чим порушив встановлений чинним законодавством порядок та умови відбування покарання. Згідно з графіком запланованих до відпрацювання громадських робіт за вересень-листопад 2014 року відпрацював 116 годин громадських робіт, внаслідок чого невідбута частина покарання становить 34 години громадських робіт.

У поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального законів, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування ст.71 КК України та застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 34 години громадських робіт, з врахуванням співвідношення, встановленого ст.72 ч.1 КК України, що одному дню обмеження волі відповідає 8 годин громадських робіт, та остаточно призначити покарання у виді 1 року 4 дні обмеження волі.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу прокурора підтримали частково, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Перевіряючи справу в порядку ст.404 ч.3 КПК України, апеляційний суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання та звукозапису фіксації судового процесу, судовий розгляд відносно обвинуваченого ОСОБА_8 був проведений у відповідності до положень ч. 3 ст.349 КПК України.

Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Апеляційним судом встановлено, що вказані вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані, оскільки суд прийнявши рішення про недоцільність дослідження щодо обставин, які ніким не оспорюються, не роз`яснив учасникам судового розгляду, в тому числі і обвинуваченому положення зазначеної норми закону та наслідків її застосування.

Ці обставини також були підтверджені у суді апеляційної інстанції безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_8 .

Частина 6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 7, 9 КПК України та встановленого факту неналежного виконання районним судом вимог ст.349 КПК України при проведенні судового розгляду, який суперечив вимогам положень ст.2 КПК України, фактично позбавив гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, апеляційний суд вважає наведені порушення вимог кримінально процесуального закону істотними та у відповідності до положень ч.6 ст.9 КПК України та ст.ст. 409, 410, 411, 412, 415 КПК України, визнає їх підставою для скасування вироку суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції в іншому складі суду, у відповідності до вимог ст.416 КПК України.

Під час нового розгляду необхідно перевірити та дати належну правову оцінку доводам апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Локачинського районного суду Волинської області від 06 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий

Судді