Провадження №11-кп/772/544/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

законного представника потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001051 за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_13 та адвоката ОСОБА_12 на вирок Вінницького міського суду від 1 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця м. Вінниці,

з середньою освітою, не працюючого,

не одруженого, раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбчаеного ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Вінницької обласної ради в рахунок відшкодування витрат Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.О. Пирогова на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 4 232 (чотири тисячі двісті тридцять дві) грн 74 (сімдесят чотири) коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 9 441 (дев`ять тисяч чотириста сорок одну) гривню та за послуги надання правової допомоги адвоката в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі

50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні ним наступного.

ОСОБА_7 , 19.02.2014 приблизно о 20.00 год.,перебуваючи біля будинку №14, по вул. 30-річчя Перемоги в м. Вінниці, маючи умисел на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, запропонував потерпілому ОСОБА_9 відійти за будинок АДРЕСА_1 , під приводом розмови без свідків. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з мотивів явних неприязних відносин та залякування останнього, за допомогою невстановленого слідством предмета умисно наніс один удар кулаком, в якому був невстановлений слідством предмет, в район лівого ока потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта №546/1117 від 21.08.2014 року у ОСОБА_9 , мали місце тілесні ушкодження: контузії лівого ока важкого ступня з розривом капсули ока, втратою вмісту очного яблука, відривом райдужки від кореня, гемофтальму лівого ока, травматичного мідріазу, посттравматичного відшарування сітківки, травматичної катаракти лівого ока, а також забійної рани лівої брови. Вказана контузія лівого ока важкого ступеня у ОСОБА_9 , призвела до повної сліпоти лівого ока (світлосприйняття в неправильній проекції станом на 20.05.14 p.), чим спричинила стійку втрату загальної працездатності більш ніж на одну третину, тому вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 , належать до тяжких тілесних ушкоджень. Вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 , виникли від дії тупого твердого предмету, що за механізмом утворення узгоджується з показами ОСОБА_14 та ОСОБА_9 .
Прокурор ОСОБА_13 відмовилася від поданої апеляційної скарги, про що подала суду відповідну заяву.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_12 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, просить змінти ухвалений щодо нього вирок та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням та врахувати, що він визнає вину, просить вибачення у потерпілого, буде відшкодовувати шкоду, яка залишилась, про це ж просить законний представник обвинуваченого та також заявила, що буде відшкодовувати шкоду, оскільки не може зразу відшкодувати всю суму, зважаючи на скрутне матеріальне становище; захисника - адвоката ОСОБА_12 , яка підтримала апеляційну скаргу, подану в інтересах обвинуваченого і просила її задовольнити, призначивши йому покарання не пов`язане з позбавлення волі; прокурора ОСОБА_6 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 , вважаючи вирок суду законним та обгрунтованим; законного представника потерпілого ОСОБА_10 , яка вважає, що звільнення від відбування покарання не є доцільним, а потерпілий ОСОБА_9 при вирішенні апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого поклався на розсуд суду, також представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 , просив зважити всі обставини по справі і поклався на розсуд суду щодо міри покарання, перевіривиши матеріали кримінального провадження та доводи поданої апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
Розглядаючи справу відповідно до вимог ст.404 КПК України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується на доказах, повно і всебічно досліджених в судовому засіданні.

Діям ОСОБА_7 дана вірна правова кваліфікація за ч.1 ст.121 КК України.

В той же час, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання суд припустився порушень ст.65 КК України та не в повній мірі врахував дані про особу винного, що призвело до призначення ОСОБА_7 надмірно суворого покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд врахував, що він вчинив тяжкий злочин, вину в інкримінованому злочині визнав частково, не розкаявся, частково відшкодував шкоду в сумі 7 тисяч гривень в зв`язку із скрутним становищем сім`ї, в якій на утриманні троє дітей, батько знаходиться в зоні АТО. Судом також врахована думка потерпілих, які наполягали на суворому покаранні у виді реального позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийшовши до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах реального позбавлення волі, не врахував належним чином ряд обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого злочину, зокрема, це повне визнання вини про що обвинувачений ОСОБА_7 повідомив в апеляційному суді, та в останньому слові в суді першої інстанції вибачення за свої дії перед потерпілим, часткове відшкодування матеріальної шкоди, зважаючи на скрутне матеріальне становище сім`ї обвинуваченого, де є 3 неповнолітніх дітей, а обвинувачений не працює, скоєння кримінального правопорушення вперше, потерпілий та його представники не наполягали на покаранні в розмірі, визначеному судом першої інстанції, а також на думку судової колегії, не враховано в повній мірі, що кримінальне правопорушення скоєно в неповнолітньому віці, без врахування всіх даних щодо особи неповнолітнього обвинуваченого.

Зокрема, при вирішенні питання щодо обрання судом покарання неповнолітньому обвинуваченому, необхідно було повно з`ясувати не лише склад сім`ї неповнолітнього, а й взаємини між дорослими членами сім`ї і дітьми, форми контролю за його поведінкою, його соціально-психологічні риси, які необхідно врахувати при індивідуалізації відповідальності.

Поведінка обвинуваченого, яка призвела до скоєного злочину, на думку судової колегії, викликана також його соціально-психологічними та віковими особливостями про що свідчить конфлікт, який передував скоєнню злочину із-за дівчини, що підтвердив потерпілий в суді першої інстанції.

Зібрані докази свідчать, що обвинувачений ОСОБА_7 після скоєння злочину, не перебуваючи під вартою, не вчиняв нові злочини, але форми контролю за його поведінкою, на думку судової колегії, є недостатніми і це викликано можливо також тим, що батько обвинуваченого перебуває в АТО, а тому його виправлення без ізоляції від суспільства є недоцільним.

Разом з тим ряд наведених вище обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання дає підстави для призначення покарання ОСОБА_7 на підставі ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, а саме у виді 3 років позбавлення волі, що буде достатнім для його виправлення та не допущення скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.403, 405, 407 КПК України суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_13 закрити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду від 01.04.2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за ч.1 ст.121 КК України змінити.

Застосувати вимоги ст.69 КК України та призначити покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

З оригіналом згідно: