11-кп/775/161/2015(м)
241/416/14-к

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року місто Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000092 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 16 квітня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Мангуш Першотравневого району Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, який на теперішній час знаходиться у цивільному шлюбі та на утриманні якого троє малолітніх дітей, раніше не судимого, працюючого в ДП «Агро-Донбас», агроцех №11, військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст.164 КК України до одного року виправних робіт за місцем його роботи з відрахуванням 15 відсотків заробітної плати в доход держави.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку, рішеннями Першотравневого районного суду Донецької області від 14 червня 2011 року ОСОБА_8 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , 2008 року народження та ОСОБА_11 , 2010 року народження, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 25 травня 2011 року і до їх повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, починаючи з 20 серпня 2013 року, ОСОБА_8 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей (аліментів), а саме: маючи постійне місце роботи та заробіток, не повідомив державного виконавця про працевлаштування, чим приховав доходи, які він одержував, працюючи експедитором на ТОВ «Баядера Логістік», в результаті чого виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з 20 серпня 2013 року по 28 березня 2014 року, яка у твердому грошовому вираженні становить 3 629 грн. 03 коп.

В апеляційні скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді одного року виправних робіт з відрахуванням 10 відсотків заробітної плати в дохід держави, без застосування вимог ст. 75 КК України. В іншій частині просить вирок залишити без змін.

Зазначає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання з випробуванням, суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, мотив вчинення злочину, поведінку обвинуваченого після вчинення ним злочину, та призначив покарання, яке не можна вважати справедливим внаслідок його м`якості. Крім того, призначене обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України не буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення апеляційної скарги та пояснив, що змінив місце роботи. На даний час фактично працює в ДП «Агро-Донбас», агроцех №11, твариноводом.

Потерпіла про час та місце розгляду кримінального провадження повідомлена належним чином, проте до суду не з`явилася з невідомих причин.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з ухваленням нового вироку, з таких підстав.

Фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України сторонами не оскаржені та в апеляційному порядку, на підставі ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 164 КК України покарання у виді одного року виправних робіт за місцем роботи у ТОВ «Баядера-Логістік» з відрахуванням із заробітку в дохід держави 15 відсотків. В порядку ст.75 КК України, суд звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Апеляційний суд приходить до висновку, що при обранні виду та розміру покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення та не обґрунтував своє рішення, щодо неможливості застосування до ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт.

Так, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення стосовно своїх малолітніх дітей, маючи постійне місце роботи він протягом тривалого часу умисно не повідомляв державного виконавця про своє працевлаштування. Після відкриття кримінального провадження аліменти сплачувати не почав. Зазначені обставини вказують на неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання та на безпідставність застосування судом першої інстанції ст.75 КК України.

Крім того, суд першої інстанції не врахував обов`язок обвинуваченого одночасно сплачувати аліменти та погашати заборгованість за аліментами, а тому необґрунтовано призначив покарання у виді виправних робіт з відрахуванням 15 відсотків заробітку в дохід держави, що суперечить меті кримінального покарання в розумінні ст.50 КК України, оскільки може суттєво погіршити матеріальний стан ОСОБА_8 .

Зазначені обставини вказують на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання і є підставою для скасування вироку та ухвалення в цій частині нового вироку.

Вирішуючи питання про вид кримінального покарання, апеляційний суд керується вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, враховує встановлені судом обставини вчинення злочину, його ступінь тяжкості, суспільно-небезпечні наслідки злочину, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце роботи, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Також апеляційний суд враховує, що після ухвалення вироку судом першої інстанції обвинувачений змінив місце роботи, де позитивно характеризується, проте аліменти виплачувати не розпочав.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів буде покарання передбачене санкцією ст.164 ч.1 КК України у виді громадських робіт строком на 120 годин.

В іншій частині вирок підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

З А С У Д И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 16 квітня 2014 року щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000092 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 164 КК України покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: