Справа № 158/358/15-к
Провадження № 1-кп/0158/33/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2015 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121; ч. 1 ст. 122 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 19 жовтня 2014 року близько 21 години 30 хвилин перебуваючи поблизу м. Ківерці, а саме за 50 метрів від повороту на с. Піддубці Луцького району Волинської області на узбіччі автодороги, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно спричинив один удар кулаком в ліву частину обличчя ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю назад себе, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які не були небезпечними для життя в момент їх спричинення та спричинили тривалий розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, давши суду показання про те, що 19.10.2014 року близько 15 години він з ОСОБА_7 пішли в ліс, оскільки в останнього був день народження. Пізніше до них прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими вони були приблизно до 21 год. 30 хв., тоді за ними приїхали хлопці на автомобілі. Оскільки у них закінчились цигарки, вони вирішили попросити їх у хлопців, що приїхали, тому ОСОБА_7 постукав у вікно водія автомобіля, після чого водій почав їм хамити, вийшов з автомобіля та почав шарпати ОСОБА_7 , а тому він вирішив допомогти товаришу та розборонити їх.. Після чого водій автомобіля почав стукати по авто з криками «Мене б`ють!». На цей крик вибіг ОСОБА_6 та інші, які відразу почали його бити, при цьому кожен з них тримав за одну руку. Він він почав тікати, його доганяв потерпілий ОСОБА_6 , при чому наносив йому удари по тілу, відірвав йому рукав від куртки, вдарив декілька разів по голові і, коли потерпілий в котрий раз замахнувся завдати йому удар, він розвернувся та вдарив ОСОБА_6 в щелепу кулаком правої руки. Від чого потерпілий впав на землю. Після цього підбігли дівчата та інші хлопці, бійка припинилась.
Вину визнає частково в тому, що спричинив потерпілому ударом перелом щелепи.
По голові потерпілого будь-якими іншими предметами, а також ногами не бив. Не визнає себе винним у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень.
З показів потерпілого ОСОБА_6 , даних ним в судовому засіданні вбачається, що 19 жовтня 2014 року він відпочивав з друзями у с. Суську Ківерцівського району, до ОСОБА_10 зателефонувала його знайома та попросила забрати її з м. Ківерці, на що останній погодився, та вони всі разом поїхали забирати дівчат. Коли вони приїхали, до водія підійшли хлопці, а дівчата сідали з іншої сторони автомобіля пасажирських дверей. Водій ОСОБА_10 вийшов з автомобіля і його почали шарпати, зав`язалась бійка, а тому він вибіг на допомогу, відтягнув хлопців від ОСОБА_10 і вони почали втікати, а він продовжував бігти за ними, не догнавши їх, зупинився і розвернувся, та тоді відчув удар ззаду по голові в скроню, від чого він впав, а далі нічого не пам`ятає. Наступного дня він звернувся за медичною допомогою, оскільки погано себе почував, був госпіталізований.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 повністю підтвердив покази підсудного ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що про обставини отримання її сином ОСОБА_6 тілесних ушкоджень їй відомо зі слів сина та невістки. Наступного дня після бійки ОСОБА_6 себе погано почував, у зв`язку з чим вона завезла його в лікарню, після чого його відразу госпіталізували.
З показів свідка ОСОБА_8 даних нею у судовому засіданні, вбачається, що 19 жовтня 2014 року ОСОБА_7 запропонував відсвяткувати його день народження, а тому вона з подругою ОСОБА_9 приєднались до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та гуляли разом поблизу «комсомольського» озера, що у м. Ківерці. Оскільки вони запізнились на останній автобус, попросила забрати їх додому свого знайомого ОСОБА_10 , який погодився приїхати за ними автомобілем. Останній приїхав близько 20 год. 30 хв. 21 год. ще з трьома хлопцями. Коли вона з ОСОБА_9 сідали в автомобіль, ОСОБА_4 підійшов до водія і постукав у вікно, а ОСОБА_10 вийшов, після чого між ними зав`язалась бійка. ОСОБА_6 та ОСОБА_12 вибігли на допомогу ОСОБА_10 . Вона бачила як ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 в обличчя, від чого останній впав назад себе і втратив свідомість. Хлопці, які приїхали автомобілем забрали ОСОБА_6 та кудись повезли, через деякий час вона знайшла телефон, який належить ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повністю підтвердила покази свідка ОСОБА_8 , хоча суду показала, що самої бійки вона не бачила, лише бачила, коли ОСОБА_6 лежав на асфальті, втративши свідомість, хто саме кому і як наносив удари їй невідомо.
ОСОБА_10 , будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка, суду показав, що 19 жовтня 2014 року він зателефонував до ОСОБА_8 , яка повідомила, що вона на даний час з подругою у м. Ківерці і запізнилась на останній автобус, попросила забрати її, на що він погодився. Коли під`їхали до вказаного ОСОБА_8 місця, дівчата сідали в автомобіль зі сторони переднього пасажирського сидіння, в цей час до нього підійшли двоє хлопців, які були з дівчатами та постукали у вікно, попросили вийти. Він вийшов та закрив двері, між ними зав`язалась словесна перепалка, після чого хтось із хлопців вдарив його по обличчю, що побачив ОСОБА_6 , який сидів у автомобілі, а тому вибіг на допомогу йому. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 почали втікати, а ОСОБА_6 побіг за ними, оскільки автомобіль заглох, він повернувся до автомобіля, а коли повернувся назад, то побачив, що ОСОБА_6 лежить на асфальті без свідомості. Хто кому і як наносив удари йому невідомо, оскільки і цей час він відходив.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні суду показав, що коли він з хлопцями приїхали забирати дівчат, то до водія підійшли хлопці, постукали у вікно і попросили вийти, а тому ОСОБА_10 вийшов на вулицю з автомобіля та закрив за собою двері, що було далі йому невідомо, знає, що була бійка.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повністю підтвердив покази свідка ОСОБА_12 , суду показав, що коли дівчата сідали в автомобіль, то просили швидше їхати, оскільки хлопці з якими вони були погрожували бійкою. Самої бійки він не бачив.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду показала, що 19 жовтня 2014 року, коли вона прийшла додому близько 23 години, то побачила порвану курку сина, коли запитала, що сталось, ОСОБА_4 повідомив, що він був учасником бійки. На наступний день вона бачила на тілі сина синці та подряпини, на волосяній частині голови була засохла кров, однак вони вирішили за медичною допомогою не звертатись.
Експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні суду показав, що підтримує висновок додаткової судово-медичної експертизи та уточнив, що потерпілий міг отримати закритий перелом правої скроневої кістки тілесні ушкодження від удару тупим предметом із обмеженою співударяючою поверхнею, тобто каменем, битою тощо, ударом ноги у положенні лежачи потерпілого або падінні на асфальт, лише за умови падіння на камінь чи виступаючу поверхню.
Вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України підтверджуються зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.01.2015 року з фототаблицею до нього за участю ОСОБА_4 , в ході якого останній розказав та показав як саме він наніс один удар кулаком потерпілому ОСОБА_6 і як останній падав, не втримавши рівноваги (а.с. 91-95);
- протоколом проведення додаткового слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 02.02.2015 року за участю свідка ОСОБА_7 , згідно якого останній детально розказав і показав як ОСОБА_4 наніс один удар ОСОБА_6 , після чого останній замахнувся на підсудного і не втримавши рівноваги, впав на асфальт (а.с. 99-100);
- протоколом проведення додаткового слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 02.02.2015 року за участю ОСОБА_4 , згідно якого останній детально розказав та показав де він саме наносив удар ОСОБА_6 , під час якого було виявлено вибоїну на асфальтному покритті, куски асфальту, камінь та дрібне каміння (а.с. 101-106);
- висновком експерта № 144 від 10.11.2014 року (а.с. 87-89), відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження утворились від ударів тупими твердими предметами з обмеженою співударяючою поверхнею , якими могли бути кулаки і носки взутих ніг:
перелом кісток склепіння та основи черепа, а також крововилив над твердою мозковою оболонкою і забій головного мозку до тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечні для життя в момент їх спричинення;
вдавлений перелом лівої виличної кістки з переходом на ліву очницю до середнього ступеня тяжкості, які тягнуть за собою довготривале лікування (більше 21 дня);
забої м`яких тканин волосяної частини голови, правої вушної раковини, а також крововиливи в ділянку правої і лівої очниці до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;
- додатковим висновком експерта № 03 до висновку експерта № 144 від 10.11.2014 року (а.с. 90), відповідно до якого ушкодження у вигляді закритого перелому правої скроневої кістки, а також крововиливу над твердою мозковою оболонкою на основі правої скроневої долі утворились від удару тупим твердив предметом з обмеженою співударяючою поверхнею в ділянку правої скроні,а не при ударі кулаком в область верхньої щелепи зліва і спереду. При ударі кулаком спереду в ділянку лівої щелепи потерпілий падаючи назад себе вдарився б задньою частиною голови (потилицею) в тверде покриття (асфальт), а не правою скроневою ділянкою.
З урахуванням викладеного суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_4 в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України.
В ході судового розгляду суду стороною обвинувачення не було надано жодного доказу спричинення підсудним ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння та основи черепа, крововиливу під тверду мозкову оболонку справа, забою головного мозку, забою м`яких тканин скронево-тім`яної ділянки справа, правої вушної раковини. Сам підсудний заперечує факт нанесення ним удару невстановленим предметом в праву частину голови потерпілому ОСОБА_6 , від чого останній втратив свідомість та впав на землю. Його покази повністю підтверджуються показами свідка ОСОБА_8 , яка вказала, що потерпілий впав від удару підсудного в обличчя. З показів потерпілого ОСОБА_6 даних ним у судовому засіданні та під час проведення слідчого експерименту (протокол проведення слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 19.01.2015 року (а.с. 96-98)) вбачається, що він не вказував взагалі факт нанесення йому підсудним удару в обличчя, він пам`ятає те, що коли він зупинився не догнавши хлопців, то розвернувся і отримав удар в скроню.
Додатковим висновком експерта № 03 до висновку експерта № 144 від 10.11.2014 року стверджується, що тяжкі тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_6 утворились від удару тупим твердим предметом з обмеженою співударяючою поверхнею в ділянку скроні, а не при ударі кулаком спереду в ділянку лівої щелепи і не внаслідок падіння з висоти власного росту.
А тому суд приходить до висновку про необхідність виправдання підсудного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, тобто на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вини підсудного.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, за місцем роботи - позитивно.
Крім цього, судом береться до уваги факт протиправної поведінки потерпілого ОСОБА_6 , який наносив неодноразові удари в область обличчя та тіла підсудного ОСОБА_4 .
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудного, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає жодної.

З урахуванням викладеного, характеру і ступеня небезпеки скоєного злочину, який відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особи підсудного, який за місцем проживання характеризується посередньо, роботи позитивно, вину у вчиненому злочині визнав, конкретних обставин справи, суд призначає ОСОБА_4 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_4 від відбування покарання з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
В задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Волинської обласної клінічної лікарні до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на лікування слід відмовити в повному обсязі, оскільки судом ОСОБА_4 визнається винним у спричиненні потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, однак на лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні ОСОБА_6 перебував з приводу також наявних в останнього тяжких тілесних ушкоджень, а оскільки встановити витрачені на лікування Волинською обласною клінічною лікарнею кошти з приводу лікування тілесних ушкоджень завданих потерпілому ОСОБА_4 з наданих прокурором матеріалів не можливо, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заданої кримінальним правопорушення підлягає до часткового задоволення, а саме з відповідача ОСОБА_4 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_6 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди, а також 5000 (п`ять тисяч) витрат на правову допомогу, в іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки з наданих позивачем матеріалів встановити розмір матеріальної шкоди, понесеної ним у зв`язку із лікуванням тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, завданих останньому ОСОБА_4 встановити не можливо.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 . від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_4 обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України - виправдати.
В задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Волинської обласної клінічної лікарні до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на лікування відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заданої кримінальним правопорушення задоволити частково: стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди, а також 5000 (п`ять тисяч) витрат на правову допомогу, в іншій частині позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1