Справа № 183/8193/14
№ 1-кп/183/115/15
В И Р О К
іменем України
19.03.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000152 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нива Трудова Апостолівський район, Дніпропетровської області, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

встановив:

24 березня 2014 р. наказом № 62 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду - старшого механіка-водія 9 парашутно-десантної роти з парашутно-десантного батальйону. Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

27 червня 2014 р. так і в подальшому старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 під час мобілізації на особливий період, умисно, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у АДРЕСА_3 , про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

18 листопада 2014 р. старший солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до місця проходження служби у АДРЕСА_2 . Після проходження медичного обслідування, 23 грудня 2014 р. старший солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе. Таким чином, у період з 29 червня 2014 р. по 18 листопада 2014 р., старший солдат ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 23 грудня 2014р. та призначення узгодженого між ним та обвинуваченим покарання.

Захисник ОСОБА_6 висловився про затвердження угоди і призначення ОСОБА_4 узгодженого в угоді сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання, суд, вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 3 ст. 407 КК України арешт строком на шість місяців.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 грудня 2014 року між старшим прокурором відділу захисту конституційних прав і свобод громадян управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України арешт строком шість місяців, з відбуванням арешту не гауптвахті.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення тільки в порядку ст. 394 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя