ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 року м.Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000487 від 04 жовтня 2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , шістнадцятого числа, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, в силу вимог ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 03.10.2014 року, приблизно в 16.00 год. в с. Слобода - Ходацька Барського району Вінницької області, перебуваючи в саду свого домоволодіння по АДРЕСА_2 , під сварки з сусідкою ОСОБА_7 , яка виникла на гурті неприязних відносин, зайшов на територію фруктового садка домогосподарства потерпілої, яке розташоване по АДРЕСА_3 , де умисно, маючи на меті умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що вчиняє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, взяв в руки дерев`яну палицю, якою наніс ОСОБА_7 декілька ударів в область ніг та тулубу, в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 123 від 06 жовтня 2014 року виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження за степенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, який йому інкримінується, не визнав повністю та суду пояснив, що 03.10.2014 року приблизно в 16.00 год. він збирав яблука в садку свого домоволодіння по АДРЕСА_1 . По сусідству проживає ОСОБА_7 , яка в той час теж перебувала на території свого садка по АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 чув як ОСОБА_7 з кимось сварилася. Однак, він на подвір`я потерпілої не заходив, з нею не сварився та нікого не бив. З ОСОБА_7 ніколи не мав конфліктів. Вважає, що потерпіла звернулася до міліції із заявою про її побиття виключно з метою отримати від нього грошові кошти.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що 03.10.2014 року близько 16.00 год., вона пішла разом з матір`ю ОСОБА_8 збирати яблука в садок, що розташований за будинком по АДРЕСА_1 . Коли матір ОСОБА_8 знаходилася під яблунею, а ОСОБА_7 на яблуні, до них підійшов сусід ОСОБА_6 . На думку потерпілої він перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 почав ображати нецензурною лайкою ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Завдав один удар долонею по обличчі ОСОБА_8 від якого вона впала на землю. Далі ОСОБА_6 почав штовхати драбину та намагався скинути з дерева ОСОБА_7 . Коли в нього це не вийшло, він взяв дерев`яну палицю, якою потерпіла збивала яблука, та почав нею штурхати ОСОБА_7 по ногах, наносити удари в область живота та тулуба. Конфліктів між ними раніше не існувало, окрім того, що раніше ОСОБА_6 образливо зняв штани в громадському місці з її брата.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що 03.10.2014 року близько 16.00 год., вона разом з ОСОБА_7 збирали яблука в саду, що розташований за будинком по АДРЕСА_1 . Коли ОСОБА_7 перебувала на яблуні, до них підійшов сусід ОСОБА_6 , який запитав: Де та пузата корова. Обвинувачений почав ображати нецензурною лайкою ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Завдав один удар долонею по обличчі ОСОБА_8 від якого вона впала на землю. Піднявшись ОСОБА_8 пішла до сусідки ОСОБА_9 по допомогу. Однак, вона була заклопотана приготуванням їжі робітникам, які копали криницю, тому не мала часу йти на допомогу.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що 03.10.2014 року близько 16.00 год. до неї приходила сусідка ОСОБА_8 . Свідок не пам`ятає чому приходила ОСОБА_8 , оскільки вона була заклопотана приготуванням їжі робітникам, які копали криницю. Про сварку з ОСОБА_6 її нічого не відомо.

Аналізуючи показання потерпілої і допитаних в суді свідків обвинувачення, суд вважає їх логічними і послідовними, такими, які не містять істотних суперечностей, а тому приймає такі показання до уваги, вважаючи, що вони відповідають фактичним обставинам провадження.

Невизнання ОСОБА_6 себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину суд розцінює, як один із способів захисту своїх інтересів та спробу уникнути відповідальності. Суд ставиться критично до показань обвинуваченого та не приймає до уваги його тверджень про непричетність до вчинення злочину, оскільки вони є нелогічними, не узгоджуються з показами потерпілої та свідків та суперечить дослідженим у судовому засіданні доказам.

Твердження ОСОБА_6 на обґрунтування своєї непричетності до вчинення злочину, спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 123 від 06 жовтня 2014 року згідно якої у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження, які виникли не менше, ніж від чотирьох дій тупого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення експертизи (03.10.2014 року) та за степенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень; показаннями свідка ОСОБА_8 , які узгоджуються з показами потерпілої та частково з показами обвинуваченого; та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Дата та час вчинення злочину відповідають даті та часу отримання тілесних ушкоджень потерпілою, та не оспорюються як потерпілою так і обвинуваченим, що спростовує його непричетність до вказаних подій.

Крім доведеного вина обвинуваченого ОСОБА_6 стверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими документами: заявою ОСОБА_7 про злочин; протоколом огляду місця події від 28.10.2014 року згідно якого оглянуто місце вчинення злочину, підтверджено наявність дерева, на якому знаходилася потерпіла; висновком судово-медичної експертизи № 123 від 06 жовтня 2014 року згідно якої у ОСОБА_7 виявлено синці на животі справа, по внутрішній поверхні у верхній третині, по зовнішній поверхні правого стегна по задній поверхні в верхній третині, по передній поверхні правого кульшового суглобу. Вказані ушкодження виникли не менше, ніж від чотирьох дій тупого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення експертизи (03.10.2014 року) та за степенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

При цьому, суд враховує, що показання потерпілої ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_8 по обставинам нанесення потерпілій тілесних ушкоджень повністю узгоджуються з даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 04.10.2014 року, а також даними висновку судово-медичної експертизи № 123 від 06 жовтня 2014 року.

Фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого злочину, передбаченого 1 ст. 125 КК України, є доведеною.

Наведені докази у провадженні суд вважає належними і допустимими.

Дослідженими в суді доказами повністю спростовуються захисна позиція обвинуваченого ОСОБА_6 .

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 була повністю доведена i його дії слід кваліфікувати за ст. 125 ч. 1 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст. 89 КК України визнається таким,що не має судимості, негативно характеризується по місцю проживання, дебоширить, порушує громадський порядок, притягувався до адміністративної відповідальності, схильний до вчинення правопорушень, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого завданої злочином моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, степеня вини особи, та завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд, враховуючи те, що дійсно потерпіла ОСОБА_7 в результаті вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 отримала умисне легке тілесне ушкодження, терпіла фізичний біль та певні незручності, вважає, що позов в частині відшкодування завданої моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 5000 грн. Під час визначення розміру заподіяної моральної (немайновї) шкоди, суд виходив з принципів розумності та зваженості.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 5000 гривень завданої злочином моральної шкоди.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: