У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні 09 квітня 2015 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 420 141 103 500 002 15 ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, повернутий Військовій прокуратурі Київського гарнізону.

Як зазначено в ухвалі суду, під час підготовчого судового засідання було встановлено, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки, всупереч даному закону, не містить формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_7 , а в ньому викладені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який йому інкримінується.

Отже, як зазначено в ухвалі, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, підозрюваному фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, і, через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повернутий Військовій прокуратурі Київського гарнізону.

Посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, до Печерського районного суду м. Києва для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК України.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 420 141 103 500 002 15 від 12 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, містить усі відомості, що зазначені у ч. 2 ст. 291 КПК України, та, відповідно до ч. 4 цієї ж статті КПК України, до обвинувального акта додано реєстр матеріалів досудового розслідування та розписку підозрюваного про отримання копії обвинувального акта.
Оскільки в тексті обвинувального акта після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність міститься формулювання обвинувачення, яке викладено з посиланням на об`єкт злочину, на його об`єктивну та суб`єктивну сторону та на суб`єкт злочину, що мають чіткі і детальні відомості, які саме діяння обвинуваченого ОСОБА_7 є злочином, тому оскаржувана ухвала місцевого суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Інші учасники судового розгляду про час, день та місце розгляду провадження повідомлені належним чином.

Їх неявка в судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_1 , пояснення прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право провернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Процедура складення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування регламентована ст. 291 КПК України.

Як указують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості, перелік яких є вичерпним.

Зокрема, п. 5 вказаного закону вказує, що обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта Військовій прокуратурі Київського гарнізону, суд послався на те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, а в обвинувальному акту зазначені лише фактичні обставини кримінального правопорушення та наявна вказівка на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який йому інкримінується.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Як вбачається із змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , який було направлено до Печерського районного суду м. Києва разом з реєстром матеріалів досудового розслідування, він зокрема, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

А саме, як указано в обвинувальному акті, ОСОБА_7 , анкетні дані якого вказано на виконання приписів п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем Національної гвардії України, у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 20 вересня 2014 року умисно не прибув вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , та був відсутній за місцем проходження служби до 20 листопада 2014 року, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю більше одного місяця, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

Отже формулювання обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, в обвинувальному акті, що складений і затверджений 22 грудня 2014 року, присутнє, обвинувальний акт вручений ОСОБА_7 згідно розписки 22 грудня 2014 року, а тому, у колегії суддів не має підстав вважати, що ОСОБА_7 не висунуте обвинувачення та він з ним не ознайомлений, про що безгрунтовно зробив висновок суд першої інстанції в ухвалі повертаючи обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 . Військовій прокуратурі Київського гарнізону.

За викладеним, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , який брав участь у судовому провадженні, підлягає задоволенню, а ухвала Печерського районного суду м. Києва про повернення Військовій прокуратурі Київського гарнізону обвинувального акта у кримінальному провадженні № 420 141 103 500 002 15 відносно ОСОБА_7 - скасуванню, з поверненням обвинувального акта в суд першої інстанції для розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , який брав участь у судовому провадженні - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 420 141 103 500 002 15 відносно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, повернутий Військовій прокуратурі Київського гарнізону - скасувати, а обвинувальний акт повернути в суд першої інстанції для розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3