Провадження № 1-кп/200/833/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0005316, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпродзержинська, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

· 18.06.2003 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки та один місяць;

· 01.12.2008 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік та шість місяців з іспитовим строком на один рік, на підставі ст.75 КК України;

· 27.11.2009 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки. Звільнена з місць позбавлення волі 05.04.2013 року за відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
30 листопада 2014 року о 20 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус-11», розташованованого у ТЦ «Європа» по бул. Європейський, 1-Д в м.Дніпропетровську, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, вчиняючи злочин повторно, викрала чуже майно, яке належить ТОВ «РТЦ», а саме:

-«свинина корейка» 3,288 кг., а всього на суму - 259, 71 грн.;

-«харібо цукерки жувальні» 200 г в кількості 2 шт., всього на суму - 55,98 грн.;

-«авокадо приправа» 25 г в кількості 1 шт. вартістю 4,99 грн.;

-«авокадо приправа» 25 г в кількості 1 шт. вартістю 4,99 грн.;

-«авокадо приправа» 25 г в кількості 1 шт. вартістю 4,99 грн.;

-«еко приправа» 20 г в кількості 1 шт. вартістю 2,49 грн.;

-«еко приправа» 20 г в кількості 1 шт. вартістю 2,49 грн.;

-«еко Аджика» 15 г в кількості 1 шт. вартістю 2,49 грн.;

-«приправа Ексклюзив» 50 г в кількості 1 шт. вартістю 12, 25 грн.;

-«кнорр приправа» та пакет для запікання 23 г в кількості 1 шт. вартістю 9,59 грн.;

-«стімул мармелад желейний, формовий» в кількості 0,608 г, а всього на суму 21,88 грн.;

-«кнорр спагетті болон`єз» 34 г в кількості 1 шт. вартістю 6,39 грн.;

-«первомайський МЗ вершки ДСТУ» 310 г в кількості 2 шт., а всього на суму 38,10 грн.;

-«самса з куркою» в кількості 460 г, а всього на суму 28,93 грн.;

-«кнорр припарава» 44 г в кількості 1 шт., вартістю 6,39 грн.,

а всього на загальну суму 461,67 грн. й поклала вказані товари собі до сумки, яку тримала при собі.

Після чого, з викраденим майном ОСОБА_5 намагалася залишити місце злочину, проте виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, не змогла його закінчити і розпорядитися викраденим майном з причин, незалежних від її волі, оскільки була зупинена співробітниками охорони за касовою зоною вищезгаданого супермаркету.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, кваліфікуються за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
25 грудня 2014 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, оскільки обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у зазначеному правопорушенні, відшкодувала завдану шкоду.

В угоді сторони погодилися на призначення покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком два роки та з покладенням на ОСОБА_5 обов`язку, згідно п.3 ч.1 ст.76 КК України повідомляти органам кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України визнала повністю та пояснила, що вона дійсно скоїла зазначений злочин при обставинах, встановлених в ході досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті. Також нею повністю відшкодовано завдану шкоду.

Їй цілком зрозумілі права, передбачені ч.4 ст. 474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення вона буде обмежена в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України.

Крім того, вона повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, а також вид покарання, яке буде застосовано до неї в разі затвердження угоди судом.

Угоду про примирення з представником потерпілого вона заключила добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просила суд затвердити укладену між нею та представником потерпілого угоду про примирення.

Представник потерпілого ОСОБА_4 підтвердив обставини скоєння злочину, викладені в обвинувальному акті, та просив суд затвердили укладену угоду про примирення з обвинуваченою ОСОБА_5 .

Йому цілком зрозуміло, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст.394, 424 КПК України та позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Угоду про примирення з обвинуваченою він заключив добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження укладеної між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 угоди про примирення.

Вислухавши обвинувачену, представника потерпілого й прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладена між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню, з наступних підстав.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, її дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Судом не встановлено обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

ОСОБА_5 провину в скоєнні інкримінованого їй правопорушення визнала повністю та підтвердила обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті. Дані обставини об`єктивно підтверджуються її показами та матеріалами кримінального провадження.

З таких підстав, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд визнає обвинувачену ОСОБА_5 винною у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а її умисні дії, що виразилися, у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорій середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, раніше судима за скоєння корисливих злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю відшкодувала завдану шкоду, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити укладену 25 грудня 2014 року угоду про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом двох років випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши її відповідно до п. 3 ст. 76 КК України повідомляти органам кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи №4306-14 від 23.12.2014 року в сумі 393 гривні 60 копійок.

Речові докази вилучений товар у ОСОБА_5 ( а.с.17-18) вважати повернутим власнику.

Речовий доказ диск із відеозаписом від 30.11.2014 року зберігати при матеріалах кримінального провадження ( а.с.32-33).

На вирок суду, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1