Справа № 591/2543/15-к
Провадження № 1-кп/592/302/15

УХВАЛА

29 травня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м.Суми кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м.Конотоп, Сумської області, гр-на України, українця, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.11.2007 р. Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 27.05.2010 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.307 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 04.03.2011 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 05.03.2014 року по відбуттю строку покарання,

· за ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3, 313 ч.2, 317 ч.2, 395 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м;Конотоп, Сумської області, гр-на України, українця, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

· за ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3, 313 ч.2, 317 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29.05.2015 року до Ковпаківського районного суду м.Суми з Апеляційного суду Сумської області в порядку визначення підсудності надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив, що кримінальне провадження повинно бути призначене до судового розгляду із-за відсутності підстав для його повернення та заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 строк тримання під вартою якого закінчується 29.05.2015 року о 24:00 год.

Захисники не заперечують проти клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою, але заявили, що про підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженню вони були сповіщені буквально за півгодини до його початку, тому не можуть сформулювати свою думку щодо призначення до судового розгляду.

Обвинувачені згодні з думкою своїх захисників.

Колегія суддів, заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників дійшла висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню але обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору із-за невідповідності вимогам ст.291 КПК України з наступних підстав.

Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.
Відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві", складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен місити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті повинно бути зазначено - як виклад фактичних обставин події, так і формулювання обвинувачення, тобто описова і його резолютивна частини. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі формулюється обвинувачення та зазначається час, місце, спосіб, мотиви, що саме вчинила особа, наслідки кримінального правопорушення, в якому стані перебувала особа і всі ознаки виду кримінального правопорушення, а також зазначається кваліфікація злочину, в якому особа обвинувачується із зазначенням всіх кваліфікуючих ознак.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказаним вимогам не відповідає, оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення цим особам, а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування /а.с.3-8/, вказівку на підозру ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3, 313 ч.2, 317 ч.2, 395 КК України та правову кваліфікацію їх дій за цими складами злочинів.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, та практику Європейського суду з прав людини - як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).
Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Однак, в даному випадку всі вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та вимоги перелічених рішень Європейського суду, які є обов`язковими для застосування судами України, органами досудового розслідування були порушені, оскільки обвинувальний акт починається із вказівки, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.313, ч.2 ст.317, 395 КК України із зазначенням кваліфікуючих ознак кожної із цих статей та зазначено коли саме йому було повідомлено про підозру у вчиненні кожного із названих злочинів, а ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3, 313 ч.2, 317 ч.2 КК України також із зазначеним коли саме йому були пред`явлені підозри у вчиненні цих злочинів. /а.с.1-2/

Далі слідує виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими /а.с.3-8/, після чого робиться висновок, що кожний із обвинувачених своїми умисними протиправними діями вчинив певні злочини із зазначенням статей, тим самим слідчий вчинив правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому, ні слідчим, ні прокурором не було зазначено в чому саме обвинувачується кожен із обвинувачених, тобто, після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та зазначення правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність потрібно сформулювати, що кожен із обвинувачених обвинувачується: у тому, що, і викласти суть обвинувачення, чого зроблено не було, що в свою чергу є грубим порушенням вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України і у відповідності з вимогами п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування вироку суду.
Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, оскільки ухвалою слідчого судді від 28.04.2015 року строк його тримання під вартою був продовжений до 24:00 год. 29 травня 2015 року, у зв`язку з тим, що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та не відпали.
На час проведення підготовчого судового засідання вказані ризики також не зменшились та не відпали, т.я. ОСОБА_8 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні ряду злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів серед яких є особливо тяжкий та тяжкі злочини, має незняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості тому знаходячись на свободі він зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, що також дасть йому змогу вчиняти аналогічні злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, крім того, розгляд даного кримінального провадження по суті ще не розпочався, докази сторонами кримінального провадження ще не надавались та не досліджувались.
У відповідності з вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Керуючись ст.ст.314, 315 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 продовжити до 24:00 год. 27.07.2015 року.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3, 313 ч.2, 317 ч.2, 395 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3, 313 ч.2, 317 ч.2 КК України повернути прокурору Сумської області із-за невідповідності вимогам ст.291 КПК України.

Ухвала суду в частині повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3