Справа № 11 -а-87 2007 року Головуючий у 1 -ій інстанції- Петрова О.Ф.
КК України Доповідач - Борщ B.C.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах

апеляційного
суду Кіровоградської області в складі: Головуючого: Осетрова В.І. Суддів:
Кадегроб А.І., Борщ B.C. При секретарі: Чернявській О.А. З участю прокурора - Тороус О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М.Кіровограді кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Олександрійського міськрайонного суду від 29 листопада 2006
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець

с.
Радовель Олевського району Житомирської області, українець,
громадянин України, з освітою 8
кл., неодружений, непрацюючий, мешкаючий АДРЕСА_1 судимий: у 1995 р. за ч.4 ст.81
КК України на 4 роки
позбавлення волі, у 1998
р. за ч.2 ст.140, ч. З ст.81 КК України на 3 роки позбавлення волі, у 2002 р. за ч.І 188
КК України на 3 роки
позбавлення волі, у 2002
р. за ч.І ст.188 КК України з застосуванням ст.70 КК України на 3 роки позбавлення
волі, у 2006 р. за
ч.2 ст.185 КК України на 2
роки позбавлення волі засуджений за ч.2
ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 188 КК України на 6
років позбавлення волі. На підставі ч.І ст.70 КК України за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено
покарання - 6 років
позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням призначеним
судом від 6 червня 2006 р. остаточно
призначено покарання у вигляді 7
років позбавлення волі.

Стягнуто
з нього на користь Центру електрозв'язку №1
матеріальної шкоди 2205
грн. 31 коп., на користь комунального
підприємства «Олександрія - Водоканал»- 3525 грн.

Суд
визнав ОСОБА_1 винним в тім, що він в м. Олександрія шляхом демонтажу ліній електричних мереж таємно викрав: 11 березня 2005 року близько 1 години
поблизу будинку АДРЕСА_2 164
м. кабелю марки ТПП 200x2
га суму 1038 грн. 12 коп., належного
Олександрійському ЦЕЗ №1,
14 березня 2005 року
близько 1 години
на вул. К.Цеткін 480 м.
кабелю марки ЗКП 1x4x0,8
на суму 1171 грн.
належного ДВАТ ВВТЗ ДПДХ «Олександріявугілля»; 17 березня 2005
року близько 2 годин на
вул. Войнівська 420 м.
кабелю ТПП 10x20,5 на суму 712 грн.24 коп.
належного ЦЕЗ №1;21 березня 2005 року близько 1 години поблизу будинку №41 по вул.Садова 45 м. кабелю марки
ЗПП-11 на суму 454 грн. 95 коп., належного
Олександрійському ЦЕЗ №1.

25 березня 2005 року о 2 годині поблизу
будинку №13-а по вул. Канатенка в м. Олександрії
таємно викрав 5 кришок оглядових колодязів, чим
заподіяв КП «Олександрія-Водоканал» матеріальну шкоду на суму 1048 грн. 95 коп.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 просить по суті виправдати його, так як злочинів він не скоював, покази про те, що він
скоїв ці злочини давав під психологічним

2

примусом працівників карного розшуку ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на
відтворенні обстановки та обставин події
він нічого не показував, понятих на відтворенні не було, він і слідчий
ОСОБА_ 3просто покатались по місту.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора вважавшого, що вирок законний та обгрунтований,
думку засудженого підтримавшого апеляцію та вказавшого, що він признавав свою вину на досудовому слідстві так як
його били чоловік 5 і він не знає хто, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не
підлягає задоволенню.

Винність
засудженого в скоєні злочинів повністю доведена і підтверджується доказами
добутими на досудовому слідстві та перевіреними в судовому засіданні: показами
свідків - ОСОБА_4.,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
протоколами оглядів місць події від 11.03.2005 р. (а.с.43), від 12.04.2005 р. (а.с.57), від 15.03.2005 р. (а.с.20), від 26.03.2005 р. (а.с.З), від 28.03.2005 р. (а.с.ЗО), від 13.04.2005 р.(а.с.93), даними актів від 11.03.2005 р. (а.с.44), від 17.03.2005
р. (а.с.4), від 21.03.2005
р.(а.с.31), від 25.03.2005
р.(а.с.94), довідками(а.с.22,23) даними інвентаризацій від 17.03.2005 р.(а.с.8), від 21.03.2005 p., від 25.03.2005 р.(а.с.95), протоколом відтворення обстановки та обставин
події від 18.05.2005 р. з обвинуваченим ОСОБА_1 (а.с. 127-132).

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 як на досудовому слідстві,
при зводинах віч на віч з ОСОБА_1, так і судових засіданнях підтвердили,
що відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_1 відбувалось з їхньою
участю, покази він давав добровільно, та
розповіли як проходило відтворення (а.с. 194,196,252,254,256,257, 342-344,351-352). Поняті
на той час були стажером
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3, а не штатними працівниками міліції.

На досудовому слідстві ОСОБА_1 повністю визнавав свою
вину (а.с. 17,27, 39,54-55,66-71,
76-80,104,140-144). В судовому засіданні 4.07.2005 р. заявив, що такі покази
давав бо дізнавачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 били його по голові табуреткою (а.с. 184). 14.07.2005 р. в судовому
засіданні після допиту ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які пояснили, що
ніякого фізичного та психологічного насилля на ОСОБА_1 не було, він показав, що били його дізнавачі, яких він не
знає, ОСОБА_3 був у відпустці, а ОСОБА_2 казав, що на волю він не вийде
(а.с191,192).

При
додатковому допиті обвинуваченого 2.08.2005
р. (а.с.202) ОСОБА_1 показав, що в у
перший день затримання його били стільцем по голові працівники міліції і тому
він почав «брехати», а при такому ж допиті 3.08.2005 р.(а.с203) показав, що ОСОБА_12 він не знав.

При допиті ІНФОРМАЦІЯ_4. у 14 год.(а.с.233-234) показав, що ОСОБА_12 він знав, але на крадіжки
з ним не ходив. При допиті в цій же день у 16 год.(а.с.235) після того як йому було оголошено, що ОСОБА_12 помер (а.с.226 ) від перелому шийного відділу хребта з розривом
спинного мозку, визнав свою вину повністю і показав, що вводив в оману слідство
та суд, так як не хотів сідати в тюрму, бо ОСОБА_12 обіцяв, що він живим звідти не вийде.

При допиті 19.08.2005 року вину визнав повністю і щиро
каявся (а.с.258). На а.с.259 22.08.2005
р. їм вказано від проведення відтворення обстановки та обставин події відмовляюсь, так як раніше
проводилась дана слідча дія.

В
судовому засіданні 13.10.2005
р. ОСОБА_1 показував, що на нього був психологічний
тиск, коли він про це сказав слідчий, то та побігла до оперів, а коли ті
прийшли пропонували йому чай і казали «підеш на умовно», а ОСОБА_2 погрожував
розправою в місцях позбавлення волі, казав, що звідти не вийде. Фізичного тиску
на нього не було(а.с.232-234). Після допиту ОСОБА_2, який показав, що пояснення від ОСОБА_1 відбирались
в ІВС, де стільці прикручені до підлоги і ніякого тиску на того не було,
запитань до ОСОБА_2 ОСОБА_1 не задавав (а.с.334-335).

3

В судовому засіданні 2.10.2006
р. ОСОБА_1 показав, що він визнавав свою вину так, як працівники карного
розшуку застосовували до нього ненормативну лексику, виражалися нецензурною
лайкою, казали щоб він визнавав епізоди крадіжки, за це давали йому чай та
цигарки і він все підписував в протоколах. Він нікуди на це не скаржився, так
як він людина яка не звикла скаржитися. Працівники карного розшуку ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 погрожували застосувати фізичну силу. Вони возили його по місцям
крадіжок і самі складали протоколи, а він тільки підписував їх(а.с.440-441).

Слідчі
дії допитів ОСОБА_1, відтворення обстановки та обставин події проводила ст.
слідчий ОСОБА_3 і вона підписувала ці документи.

Таким
чином ОСОБА_1 постійно змінює свої покази відносно застосування до нього
насильства, прокуратура м. Олександрії 13
лютого 2007 року
відмовила в порушенні кримінальної справи відносно працівників міліції ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про застосування недозволених методів слідства до ОСОБА_1 і тому суд
вірно розцінив позицію ОСОБА_1, який не визнає своєї вини, як спробу уникнути
кримінальної відповідальності.

Суд вірно
кваліфікував дії засудженого за ч.2 ст.185, ч.2 ст.188 КК України. Призначаючи
покарання суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу
винного, всі обставини справи і обгрунтовано прийшов до висновку про
необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, призначивши
покарання згідно зі скоєним.

Приймаючи
до уваги всі обставини справи, колегія судців не знаходить підстав для
пом'якшення покарання.

Керуючись
ст.ст.362, 366, КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення ,а вирок
Олександрійського міськрайонного суду від 29
листопада 2006 року
відносно ОСОБА_1 залишити без змін.