УХВАЛА

Іменем України

18 вересня 2007
року апеляційний суд Житомирської області

в складі суддів: Романова
О.В. - головуючого,

Захарчука СВ. та
Широкопояса Ю.В.,

з участю: прокурора Воронухи Д.С. та

потерпілої ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за
апеляцією потерпілої ОСОБА_1 на постанову Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від З липня 2007 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2
ст. 286 КК України на підставі п. "ж" ст. 1 Закону України „Про
амністію" від 19 квітня 2007 року та закрито провадження у кримінальній
справі.

ОСОБА_3
обвинувачується за ч. 2 ст. 286 КК України в тому, що 25.03.2007р. близько 00 год. 05 хв. на прилеглій
території вул. Центральної у с Стремигород Коростенського району він, керуючи
автомобілем МАЗ-54323 НОМЕР_1, що належить на праві індивідуальної власності
ОСОБА_4, здійснював рух заднім ходом та порушив певні вимоги пп. 1.5, 2.3 (б),
10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України здійснив наїзд на неповнолітню
ОСОБА_5, яка отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми
грудей та живота, розриву печінки, забою легенів, що ускладнилася шоком, та від
яких померла у лікарні.

В апеляції потерпіла ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду , як
незаконну та направити на додаткове розслідування. Вона посилається на
порушення судом ст. 14 Закону України „Про амністію" від 19 квітня 2007
року та неповноту судового слідства.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про залишення постанови без
зміни, апеляційний суд визнає апеляцію необгрунтованою з таких підстав.

З матеріалів справи видно, що на досудовому слідстві, при
попередньому розгляді справи та в судовому засіданні потерпілою та прокурором
не піднімалося питань про неправильність кваліфікації дій підсудного ОСОБА_2

Справа № 11
-623/2007 Головуюча
у суді 1 -ї інстанції Ольшевська Н.В.

Категорія ст.286
ч.2 КК України Доповідач
Широкопояс Ю.В.

, та неповноту досудового слідства. В справі немає достатніх даних, що
вказують на неповноту або неправильність досудового слідства. Доводи в апеляції
потерпілої про неповноту досудового слідства грунтуються на оцінці доказів
(щодо медичного огляду підсудного для встановлення вживання психоактивної
речовини та стану сп'яніння) та є неконкретними (щодо умислу в діях підсудного
на заподіяння тілесних ушкоджень декільком особам).

03.07.2007р. у підготовчій частині судового засідання
підсудний ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної
відповідальності на підставі Закону України „Про амністію" від 19.04.2007
року як потерпілого від аварії на ЧАЕС.

За змістом письмової заяви ОСОБА_3 від 03.07.2007р., що
містить аналогічне клопотання, йому роз'яснено, що така підстава звільнення від
кримінальної відповідальності є нереабілітуючою та не звільняє його від
обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду. В справі також є ксерокопія
посвідчення серії НОМЕР_2 від 27.10.1997р. про те, що ОСОБА_3 постійно проживає
на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993р. та має
право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської
катастрофи" для цієї категорії осіб (а. с. 81, 82).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про амністію" від 19 квітня
2007 року, що набрав чинності під час судового розгляду справи, звільняються
від кримінальної відповідальності особи, які підпадають під дію ст. 1 цього
Закону, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів
дізнання, досудового слідства чи суду, але не розглянуті судами або розглянуті,
але вироки не набрали законної сили, про злочини, вчиненні до набрання чинності
цим Законом.

Згідно рекомендацій, що містяться у листі Верховного Суду України №1-5/1594
від 04.07.2007р. щодо порядку застосування Закону України від 19 квітня 2007
року "Про амністію", положення ст. 14 цього Закону не поширюється на
випадки звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 6
Закону.

За змістом діючого
кримінально-процесуального законодавства звільнення особи від кримінальної
відповідальності виключає ухвалення обвинувального вироку. Суперечність, яка
виникає у даному випадку між ч. 2 ст. 6 КПК України та ст. 6, має вирішуватись
на користь цього Закону, оскільки ним передбачено спеціальний порядок
застосування амністії і його прийнято пізніше у часі. За таких обставин суд
обгрунтовано звільнив ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за пред'явленим
йому обвинуваченням на підставі п. "ж" ст. 1 Закону України "Про
амністію" від 19 квітня 2007 року та закрив справу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 365, 366
КПК

України,
апеляційний суд, -

ухвалив:

апеляцією
потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коростенського
міськрайонного суду Житомирської області від З "липня 2007 року щодо
ОСОБА_3, - без зміни.