Справа № 534/580/15-к
Провадження 1-кп/534/88/15
Вирок
Іменем України
31 березня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000163 від 12 лютого 2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, працюючого на ПП «Діоріт», раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 вчинив умисний злочин проти особистих прав людини за таких обставин:
Рішенням Комсомольського міського суду від 18 травня 2005 року ОСОБА_4 зобов`язаний до сплати аліментів на користь потерпілої на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24.03.2005 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згодом, за заявою потерпілої, розмір стягуваних на дитину аліментів змінювався двічі згідно із судовим рішенням від 14.01.2011 року до розміру 500 грн. щомісячно, і вдруге, за рішенням суду від 22 липня 2014 року до 1000 грн. на місяць.

Починаючи з січня 2012 року, підсудний умисно, систематично, протягом тривалого часу ухиляється від сплати присуджених судом аліментів. За даними відділу ДВС в м. Комсомольську за боржником ОСОБА_4 по виконавчому листу за період з 01.01.2012 року до 28.02.2015 року рахується заборгованість в розмірі 15337 грн. 84 коп.

В судовому засіданні підсудний свою вину визнав повністю. Не заперечуючи по суті суми заборгованості, що утворилася по виконавчому листу, суду пояснив, що протягом згаданого періоду не мав постійної роботи через пошук гарного заробітку. Підтвердив суду також ту обставину, що під час працевлаштування не повідомляв адміністрацію підприємств про наявність виконавчого листа по аліментам, рівно як і не повідомляв про факт працевлаштування службу ДВС.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що підсудний з січня 2012 року почав ухилятися від сплати аліментів. На її неодноразові, усні прохання належним чином не реагував, виправдовуючи свої дії пошуком роботи.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєнні інкримінованого злочину, суд, за загодою учасників провадження, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, застосовуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи та сума заборгованості по виконавчому листу ніким із учасників процесу не оспорюються.

Отже, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний ОСОБА_4 злочин не є тяжким, і в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховує визнання ним своєї вини.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Згідно із представленими медичними довідками на обліку у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_4 не перебуває, від проходження медогляду відмовився, за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходять скарги від сусідів. Працює, має постійне джерело доходу (а.с. 23).

Вирішуючи питання щодо виду покарання, суд, з врахуванням принципу індивідуалізації покарання, ступеню тяжкості скоєного, даних про особу винного, та його обов`язку по утриманню дитини, вважає можливим його виправлення без відбування покарання з встановленням іспитового строку, передбаченого ст.75 КК України.

Звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою, покладає на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю на один рік.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

На вирок суду протягом 30 днів з часу проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1