Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кульбаби
В.М.,

суддів
Квасневської Н.Д., Колесниченка В.М.,

за участю прокурора Таргонія
О.В,

секретаря Гладкіх Л.М.

розглянула в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000070 за
обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та
мешканки АДРЕСА_1, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального
правопорушення передбаченого ч. 1 ст.
203-2 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 06
вересня 2013 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1
ст. 203-2 КК України до штрафу у сумі 170 000
грн.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 24 лютого 2014 року вирок
районного суду скасовано, а
кримінальне провадження закрито у
зв'язку із не встановленням достатніх
доказів для доведення винуватості
особи в суді і вичерпанні можливостей
їх отримати.

У касаційній скарзі прокурор ставить
питання про скасування ухвали
апеляційного суду та призначення
нового розгляду в суді апеляційної
інстанції. Стверджує, апеляційним
судом неправильно застосовано закон
України про кримінальну
відповідальність та істотно порушено
вимоги кримінального процесуального
закону. Приймаючи рішення про
скасування вироку суду першої
інстанції, апеляційний суд дав іншу
оцінку доказам у справі, при цьому з
приводу обставин скоєного злочину
допитав лише одного свідка ОСОБА_2 Інші
свідки судом не допитувалися, їхнім
показанням не дано правової оцінки.
Ухвала апеляційного суду є
невмотивована, не відповідає вимогам
ст. 419 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_1 пред'являлося
обвинувачення у тому, що вона
перебуваючи в залі гральних автоматів
по проспекту Леніна 66/39 м. Маріуполя,
виконувала доручені їй функції
оператора за грошову винагороду. 17
жовтня 2012 року надала ОСОБА_3 та ОСОБА_4
вільний вибір гральних автоматів,
прийняла від них грошові кошти і
розміняла їх для здійснення гри,
гарантувала виплату гравцям грошових
коштів у разі виграшу, чим
забезпечувала умови для грального
бізнесу та проведення азартних ігор.
Виконала дії, котрі були спрямовані на
надання гравцям доступу до азартної
гри на гральних автоматах.

У запереченнях на касаційну скаргу
прокурора захисник ОСОБА_5 просить
скаргу прокурора залишити без
задоволення, а ухвалу апеляційного
суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора про те, що ухвала суду
підлягає скасуванню, а справа
призначенню до нового розгляду в суді
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Прокурор у касаційній скарзі
стверджує, що закриваючи кримінальне
провадження щодо ОСОБА_1, апеляційний
суд з приводу обставин доступу до
азартних ігор допитав лише одного
свідка ОСОБА_2, та приймаючи рішення,
дав неналежну правову оцінку його
показанням без урахування інших
доказів.

При цьому докази, які підтверджують
винність обвинуваченої, не отримали
безпосередньої оцінки апеляційним
судом.

Ці доводи скарги прокурора
заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд
може обґрунтовувати свої висновки лише
на показаннях, які він безпосередньо
сприймав під час судового засідання
або отриманих у порядку, передбаченому
статтею 225 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм
внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному й
неупередженому дослідженні всіх
обставин кримінального провадження,
керуючись законом, оцінює кожний доказ
з точки зору належності, допустимості,
достовірності, а сукупність зібраних
доказів - з точки зору достатності та
взаємозв'язку для прийнятого
відповідного процесуального рішення.

Цих вимог закону апеляційним судом не
дотримано.

Зокрема, не досліджено та не
спростовано показань свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, котрі стверджували,
що саме ОСОБА_1 відкрила їм двері до
залу гральних автоматів, запропонувала
обрати автомат, роз'яснила умови гри,
розміняла гроші, необхідні для гри.

Не допитано інших очевидців події
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не наведено
переконливих доводів того, що ОСОБА_1
займалася прибиранням приміщення де
стояли гральні автомати, і при цьому не
здійснювала функції адміністратора.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 203-2 КК
України виконавцями цього злочину
мають визнаватись особи, які виконують
розпорядження організаторів азартних
ігор, - круп'є, касири, продавці,
оператори, менеджери гральних залів,
інші наймані працівники.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що під час апеляційного
розгляду судом не було всебічно, повно
та неупереджено досліджено всі
обставини кримінального провадження,
не дано оцінки усім доказам у їх
сукупності та передчасно прийнято
рішення про закриття кримінального
провадження.

Наведене свідчить про
необґрунтованість прийнятого рішення
апеляційним судом в силу вимог ст. 370
КПК України, тому ухвала суду не
відповідає п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України, що
є істотним порушенням вимог
кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України
істотне порушення вимог кримінального
процесуального закону є підставою для
скасування судового рішення.

При новому апеляційному розгляді
кримінального провадження який
необхідно провести відповідно до ст. 439
КПК України слід перевірити ці та інші
доводи касаційної скарги прокурора,
всебічно, повно й неупереджено
дослідити всі обставини справи, дати
оцінку кожному доказу у їх сукупності
та постановити законне, обґрунтоване і
вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 433-438 КПК України,
колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу прокурора
задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 24 лютого 2014 року щодо
ОСОБА_1 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді
апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції
відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України
набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді:

Квасневська Н.Д. Колесниченко
В.М. Кульбаба В.М.