1Справа № 335/5301/15-к 1-кп/335/364/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевский районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який має середню загальну освіту, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)04.05.1999 року засуджений Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.141, ст. 191 ч. 2, ст. 206 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10.04.2001 року умовно - достроково, не відбутий строк 4 місяці 19 днів;

2)08.04.2003 року засуджений Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 1 року 3 місяців 25 днів позбавлення волі;

3)30.07.2003 року засуджений Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 26.03.2009 року по відбуттю строку призначеного покарання;

4)12.02.2007 року засуджений Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі;

5)19.05.2011 року засуджений Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 30.04.2014 року звільнений по відбуттю строку призначеного покарання;
у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
20 листопада 2014 року, приблизно о 04 год. 00 хв., ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу проник до приміщення вестибюлю готелю «Венеція», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , після чого скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, діючи умисно, повторно, підійшов до столу - рецепшина, звідки викрав мобільний телефон «Sony Xperia С 2305», вартістю 2348 гривень, мобільний телефон «Lenovo АЗ16i», вартість якого, згідно висновку експерта № 1093 від 25.05.2015 року становить 1107 гривень 40 копійок, сумку, вартістю 400 гривень, в якій знаходився гаманець вартістю 500 гривень з грошовими коштами у розмірі 100 гривень, що належали ОСОБА_4 , чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 4455 гривень 40 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і пояснив, що 20.11.2014 року, він прогулюючись по вулиці, зайшов на територію готелю «Венеція», ворота до якого були відкриті. Потім, побачивши, що двері готелю також не були зачинені він пройшов до приміщення готелю і побачивши, що там нікого не було взяв 2 мобільні телефони «Sony Xperia» та «Lenovo», гаманець із грошовими коштами, які належали потерпілій ОСОБА_4 . Потім він вийшов з приміщення готелю і повернувся до нього через деякий час та забрав пластикову коробку із грошовими коштами, в якій було приблизно 4 000 грн. і які були призначені як пожертвування. Викрадені грошові кошти він витратив, 1 телефон марки «Леново» він подарив другу, а інший загубив. Щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілої та просив строго не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який закон відносить до злочинів середньої тяжкості, обставини справи, особу обвинуваченого, який хоча раніше і був засуджений, проте на даний час покарання за попередніми вироками відбув у повному обсязі, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, на обліку у наркологічному диспансері та у психіатричній лікарні не перебуває, за час досудового розслідування та судового розгляду справи відшкодував шкоду потерпілій у повному обсязі, а також враховує думку потерпілої, яка просила обвинуваченого строго не карати.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини, щире каяття, повне відшкодування шкоди потерпілій.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати ст. ст. 75, 76 КК України і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, оскільки зазначене покарання цілком відповідає тяжкості та обставинам вчиненого злочину, особі обвинуваченого, що у сукупності на думку суду дає підстави вважати, що виправлення засудженого можливе без ізоляції його від суспільства.

Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, суд залишає без задоволення, оскільки на час розгляду справи шкода відшкодована у повному обсязі, про що у судовому засіданні заявила потерпіла.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 100, 368, 371, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно зі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - залишити без задоволення.

Речові докази:
-мобільний телефон «Lenovo АЗ16i», переданий на відповідальне зберігання потерпілій залишити ОСОБА_4 ;

-диск DVD-R, на якому збережено відеозаписи з камер відеоспостереження у вестибюлі 1-го поверху готелю «Венеція» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1