Справа № 495/1713/15-к

ВИРОК
23.03.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі : головуючої одноособово судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Білгород-Дністровський обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
c. Лоцкіно, Новобугського району Миколаївської області, громадянина
України, з середньою освітою, не працює, розлучений , на утриманні
неповнолітніх дітей не має, проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого:
07.02.2007 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської
області за ст. ст.309 ч.2,71 КК України до 3років 3 місяцям позбавлення волі. 20.06.2010 року звільнився по відбуття строку покарання.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
20 лютого 2015 приблизно о 18 годині 35 хвилин, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись біля автобусної зупинки «Південна по вул. Тимчишина, навпроти будинку № 12-А по вул. Південна в м. Білгород Дністровський Одеської області, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прослідував до автомобілю ВАЗ 2101, д/з НОМЕР_1 , звідки таємно скоїв крадіжку акумуляторної батареї, вартістю 680 гривень, яке належить потерпілому ОСОБА_5 .
Однак, ОСОБА_4 не зміг довести свій злочинний намір до кінця, з причин не залежних від його волі, так як був затриманий на місці вчинення злочину співробітниками патрульної служби Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України .
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі та цілком підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що 20.02.2015 року, знаходячись біля автобусної зупинки «Південна» з автомобілю ВАЗ 2101 викрав акумуляторну батарею, однак, був затриманий співробітниками патрульної служби. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення та просив розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом , дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України - як замах на таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), не доведена до кінця з причин не залежних від його волі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, що скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, думку потерпілого, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання його можливо без позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити покарання у вигляді у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Матеріали характеризуючи особу засудженого ОСОБА_4 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/1713/15-к.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя :