Провадження № 11-кп/792/71/15
Справа № 673/54/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.ч.1,2 ст.190 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000002 за апеляційною скаргою захисника Бляхарського в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2014 року, -
в с т а н о в и л а :

Вироком Летичівського районного суду від 25 листопада 2014 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ставниця Летичівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, на утриманні перебуває неповнолітня дитина, не судимого,

засуджено за:

- ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.;

- ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 950 грн.

Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді штрафу в розмірі 950 грн.

Звільнено від відбування покарання на підставі п.в ст.1 Закону України „Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року.

Апеляційну скаргу на вирок суду ОСОБА_9 не подавав.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, не судимого,

засуджено за ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1200 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Як установлено судом першої інстанції 01.04.2013 року ОСОБА_9 , будучи на посаді контролера електронагляду, маючи намір заволодіти чужим майном шляхом обману, всупереч вимогам та інструкціям лінійного контролера електронагляду та п.3.27 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою №28 від 31.07.1996 року Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України, відповідно до якого експлуатація та планові заміна, ремонт, обслуговування, повірка розрахункових засобів обліку електричної енергії, що призначені для розрахунків населення за електричну енергію, здійснюється за власний рахунок електропередавального організацією, яка здійснює ліцензовану діяльність з передачі електричної енергії місцевими електричними мережами на закріпленій території, та не маючи права на проведення монтерських робіт, які полягали в ремонті і обслуговуванні приладів обліку електроенергії, здійснив планову заміну приладу обліку електроенергії (лічильника) шляхом перенесення лічильника на інший будинок в господарстві ОСОБА_10 , жительки села Западинці, після чого повідомив потерпілій встановлену ним суму коштів у розмірі 600 грн., що на його думку складала плату за проведені роботи, проте потерпіла погодилась сплатити лише 500 грн., які передала ОСОБА_9 .

Крім того, 18 листопада 2013 року ОСОБА_9 після проведення планової заміни приладу обліку електроенергії в господарстві ОСОБА_11 , жителя села Митківці Летичівського району, повідомив потерпілого про необхідність перенесення лічильника на інше приміщення у зв`язку із чим вартість робіт буде коштувати 800 грн. В кінці грудня 2013 року ОСОБА_9 в робочий час здійснив перенесення лічильника на інший будинок в господарстві ОСОБА_12 , опломбувавши його та склавши відповідні дозволяючи документи. При цьому за вказані роботи отримав від ОСОБА_12 обумовлену суму коштів.

13 грудня 2013 року ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , в ході проведення планової заміни приладу обліку електроенергії у ОСОБА_13 , жителя с.Митківці, здійснили заміну та перенесення лічильника з середини будинку на його зовні. Після цього ОСОБА_9 повідомив потерпілому вартість виконаних робіт, яка становила 300 грн., проте, під час розмови із ОСОБА_13 , ОСОБА_9 зменшив суму до 200 грн. Потерпілий передав вказану суму грошей ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , якими останні поділилися порівну.

В цей же день, до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 звернулась ОСОБА_14 , жителька с.Митківці Летичівського району, яка хотіла опломбувати попередньо встановлений лічильник. На прохання ОСОБА_14 обвинувачені погодились та вказали, що вартість проведення опломбування становить 100 грн., на що ОСОБА_14 погодилась і передала їм вказану суму, якою в послідуючому вони поділились порівну.

Захисник ОСОБА_15 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок місцевого суду, кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 ознак складу кримінального правопорушення. Посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вказує, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 при перенесенні приладів обліку на прохання потерпілих діяли не як працівники Летичівського району електричних мереж, а як приватні особи, що мали відповідний фах та знання в частині виконання зазначених електромонтажних робіт, проведення яких не заборонено чинним законодавством (Правилами користування електричною енергією для населення). Допитані під час судового розгляду потерпілі та свідки не вказали, що обвинувачені одержали від них грошові кошти шляхом обману, їх дії призвели до порушення прав, завдали шкоди чи призвели до інших негативних наслідків, результати виконаних обвинуваченими робіт не відповідають вимогам, не використовуються потерпілими, використовуються обмежено чи обтяжено. У вироку не вказано об`єктивну сторону злочину, у чому полягав обман, який його зміст та форма з боку обвинувачених. Судом безпідставно не взято до уваги покази обвинувачених та потерпілої ОСОБА_14 , яка знала, що роботи по пломбуванню є безкоштовними, і свідомо передала грошові коштів з метою уникнення формально-юридичних процедур пломбування та покази потерпілого ОСОБА_13 про те, що він не знав, що послуги перенесення приладу обліку електричної енергії з середини будинку на зовні є платними.

Потерпілий ОСОБА_13 , в поданих запереченнях, вважає вирок місцевого суду законним, доводи захисника ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі, безпідставними, необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про необхідність зміни вироку в порядку ч.2 ст.404 КПК в частині призначеного покарання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.291, п.2 ч.3 ст.374 КПК України обвинувальний акт та вирок суду, серед іншого, мають містити відповідно: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотиви кримінального правопорушення.

Зазначені обставини, відповідно до положень ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Проте, у мотивувальній частині вироку, в сформованому обвинуваченні щодо ОСОБА_7 , яке суд вважав доведеним, не зазначено, які ж конкретно дії він вчинив по заволодінні майном потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , шляхом шахрайства. Суд не вказав у чому полягала об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотиви, роль кожного з обвинувачених у вчиненні злочину, чим порушено його право на захист та на справедливий суд. Колегія суддів не вправі виправити допущене порушення.

Крім того, після отримання обвинувального акта, суд не дотримався вимог, передбачених п.3ч.3ст.314 КПК України, так як в підготовчому судовому засіданні належним чином не перевірив відповідність його вимогам цього Кодексу та не врахував, що обвинувачення повинно бути конкретизоване щодо кожного обвинуваченого, натомість обвинувальний акт не містить правової кваліфікації злочину, інкримінованого безпосередньо ОСОБА_7 .

Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Положеннями ст.415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав призначення нового розгляду у суді першої інстанції, проте такі у даній справі відсутні. Однак, в силу ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст.3 Конституції України, ст.8 КПК України).

Зазначені обставини дають колегії суддів підстави для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції саме зі стадії підготовчого судового засідання.

У зв`язку із скасуванням вироку суду через істотні порушення кримінального процесуального законодавства, колегія суддів в обговорення вини і кваліфікації дій обвинуваченого не входить і вважає, що доводи апеляційної скарги мають бути предметом дослідження при новому судовому розгляді справи.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в цій ухвалі порушення вимог КПК, а також ретельно дослідити в сукупності всі обставини справи, наявні докази, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до положень ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Враховуючи, що разом з ОСОБА_7 , у вчиненні цих злочинів, обвинувачувався та засуджений ОСОБА_9 , який не оскаржував вирок суду, колегія суддів вважає за необхідне, з вказаних підстав, скасувати і щодо нього вирок з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, так як окремий розгляд кримінальних проваджень щодо обвинувачених неможливий. Цим становище ОСОБА_9 не погіршується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України в Летичівському районному суді Хмельницької області зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .