1Справа № 335/871/15-к 1-кп/335/137/2015
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №0000025 від 02.01.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого 27.07.2009 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185, 69 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.75, 104, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, в силу статті 89 КК України раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

З обвинувального акта вбачається, що 17.12.2014 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля гаражу, який розташований біля будинку АДРЕСА_3 , проник до вказаного гаражу шляхом пошкодження вхідного замка.

Після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння чужим майном, викрав з вказаного гаражу 4 автомобільних шини фірми «Маtador» вартістю 3704 грн. та 4 автомобільних титанових диска фірми «Opel» вартістю 1243 грн., які належать ОСОБА_5 . Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 4947 гривень, яка в подальшому була відшкодована шляхом повернення майна.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України. В судовому засіданні обвинувачений не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.185 КК України, винним в обвинуваченні визнав себе повністю, розкаявся.

Щодо обставин кримінального правопорушення дав аналогічні обвинувальному акту показання.

Даючи юридичну оцінку, встановленим обставинам, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, і їх вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню по кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. Сторонам роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При визначенні виду й міри покарання судом враховується вчинення обвинуваченим раніше не судимим, злочину, що ст.12 КК України віднесено до тяжких. Судом також враховано відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.

Таким чином, із огляду на зазначене, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання й наявності підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням й покладенням на його обов`язків відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України.

Витрати, пов`язані з проведенням експертиз стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки за змістом Закону України «Про судову експертизу» проведення вищевказаних експертиз є обов`язком експертів відповідного НДЕКЦ та які відповідно до статті 15 вказаного Закону здійснюються за рахунок коштів, які за цільовим направленням виділяються відповідним експертним установам з Державного бюджету України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 376 КПК України,
засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням на 2 (два) роки, якщо протягом цього іспитового строку засуджений не вчинить нового злочину.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ст.76 Кримінального кодексу України протягом іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази - чотири автомобільні шини з дисками, що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 повернути останньому за належністю.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1