Провадження № 11-кп/792/193/13
Головуючий в 1-й інстанції Піндрак
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
Доповідач Козачок С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду кримінальних
справ апеляційного суду Хмельницької
області в складі:

головуючого-судді Козачка
С.В.,

суддів Болотіна
С.М., Матущака М.С.,

при секретарі
Купельській Н.П.,

з участю прокурора
Лугового О.П.,

потерпілого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

обвинуваченого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому
кримінальне провадження за
апеляційною скаргою обвинуваченого
ОСОБА_3 на вирок Хмельницького
міськрайонного суду від 15 липня 2013
року,-

В с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1,
громадянина України, з
професійно-технічною середньою
освітою, не одруженого, не працюючого,
раніше судимого:

- 16 листопада 2012 року Хмельницьким
міськрайонним судом року за ч. 1 ст. 190
КК України з призначенням покарання у
виді 100 годин громадських робіт
(невідбута частина покарання 72 години),
-

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом
часткового приєднання до призначеного
покарання невідбуте покарання за
вироком Хмельницького міськрайонного
суду від 16 листопада 2012 року, ОСОБА_3
призначено остаточне покарання у виді 4
років 9 днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3
постановлено рахувати з 15 липня 2013 року
із заліком часу тримання його під
вартою з 20 червня 2013 року по 14 липня 2013
року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу
вироку в закону силу залишено
попередній - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 235
грн. 20 коп. судових витрат.

Доля речових доказів вирішена
відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду 17 квітня 2013 року
близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_3, перебуваючи
у дворі будинку № 19, що по вул.
Інститутській м.
Хмельницького, діючи з корисливих
мотивів, з метою заволодіння чужим
майном, із застосуванням фізичного
насильства до ОСОБА_1, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, що виразилось в умисному
нанесенні удару пляшкою в обличчя та
двох ударів ногою по тулубу, відкрито
викрав у останнього гроші в сумі 50 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 3 червня 2013 року
близько 01 год., знаходячись на
пішохідній доріжці біля житлового
будинку № 20, що по вул. Інститутській
м. Хмельницького, в ході словесної
суперечки з ОСОБА_4, з яким перебував у
неприязних відносинах, умисно наніс
останньому лівою ногою один удар в
область обличчя зліва. Внаслідок
нанесеного удару ОСОБА_4 впав на землю
та вперся спиною у металевий кіоск.
Після цього ОСОБА_3, діючи з корисливих
мотивів, з метою заволодіння чужим
майном, з карманів джинсів ОСОБА_4
відкрито витягнув та заволодів
належними останньому грошовими
коштами в сумі 930 грн. та мобільним
телефоном «Нокіа 1280», вартістю 135 грн. 55
коп., з сім-картою оператора мобільного
зв'язку «Київстар», вартістю 10 грн., і
грошима на рахунку в сумі 40 грн., а
всього належним потерпілому майном на
загальну суму 1115 грн. 55 коп.

В поданій апеляційній скарзі, як
вбачається з її змісту, обвинувачений
ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати та
закрити провадження у справі на
підставі угоди про примирення сторін.
Стверджує, що ні у потерпілого ОСОБА_4,
ні у потерпілого ОСОБА_1 претензій
особистого чи матеріального характеру
до нього не було, вони висловлювали
прохання до суду про заключення угоди
про примирення з обвинуваченим та не
бажали його засудження.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, обвинуваченого
ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які
підтримали апеляційну скаргу,
потерпілого на її заперечення, думку
прокурора про законність та
обґрунтованість вироку суду,
перевіривши матеріали справи в межах,
передбачених ст. 404 КПК України,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність вини
обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні
злочинів, зазначених у вироку,
відповідають фактичним обставинам
справи і підтверджуються дослідженими
доказами, наявними в матеріалах
кримінального провадження, яким суд
дав вірну кримінально-правову оцінку.

ОСОБА_3 у скоєному свою вину визнав
частково та суду показав, що дійсно 17
квітня 2013 року близько 23 год. 30 хв. він,
перебуваючи в дворі будинку № 19, що по
вул. Інститутській в м. Хмельницькому,
діючи з корисливих мотивів, з метою
заволодіння чужим майном, підійшов до
ОСОБА_1, якому умисно наніс скляною
пляшкою з-під пива удар в обличчя, від
якого той впав на землю, після чого
умисно наніс ще два удари ногою по
тулубу та відкрито викрав в останнього
гроші в сумі 50 грн.

За епізодом пограбування потерпілого
ОСОБА_4 обвинувачений показав, що
дійсно 3 червня 2013 року близько 01 год.
він, знаходячись на пішохідній доріжці
біля житлового будинку № 20, що по вул.
Інститутській в м. Хмельницькому, в
ході словесної суперечки з ОСОБА_4, з
яким перебував у неприязних
відносинах, умисно наніс останньому
лівою ногою один удар в область обличчя
зліва. Внаслідок нанесеного удару
ОСОБА_4 впав на землю. Після цього він,
діючи з корисливих мотивів, з метою
заволодіння чужим майном, з карманів
джинсів ОСОБА_4 відкрито витягнув та
заволодів належними останньому
грошовими коштами в сумі 930 грн. та
мобільним телефоном «Нокіа 1280» з
сім-картою оператора зв'язку
«Київстар» і грошима на рахунку в сумі
40 грн.

Потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_4, кожен
зокрема, підтвердили обставини
вчинення ОСОБА_3 їх пограбування і
нанесення тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_5 показав, що бачив як
ОСОБА_3 наносив потерпілому ОСОБА_1,
який лежав на землі, улари ногою по
тулубу.

Свідок ОСОБА_6 засвідчив, що бачив, як
потерпілий ОСОБА_1 тримався за обличчя
та повідомив про обставини його
пограбування ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, кожен зокрема,
підтвердили факт перебування ОСОБА_3 на
місці нападу на потерпілих.

Об'єктивно вина ОСОБА_3 підтверджується
даними:

- висновку судово - медичної
експертизи у ОСОБА_1 виявлені легкі
тілесні ушкодження, що мають незначні
скороминущі наслідки, у вигляді садна
шкіри верхньої губи, поверхні рани
слизової оболонки нижньої губи, що
могли утворитись 17 квітня 2013 року
близько 23 год. 30 хв. від удару тупим
твердим предметом з обмеженою
контактуючою поверхнею (а.с.18);

- протоколу прийняття заяви
потерпілого ОСОБА_4 про вчинене
кримінальне правопорушення (а.с.98);

- протоколу огляду місця події,
згідно з яким ОСОБА_3 добровільно видав
працівникам міліції викрадений у
потерпілого ОСОБА_4 мобільний телефон
«Нокіа 1280» (а.с.100-101);

- висновку товарознавчої
експертизи щодо вартості цього
мобільного телефону (а.с.103-106).

Дослідженим в судовому засіданні
доказам місцевим судом дана належна
правова оцінка. Дії винного вірно
кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України,
як відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), вчинене повторно, а за
епізодом пограбування ОСОБА_1 ще й як
відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), поєднане з насильством, яке не
є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого.

Призначене ОСОБА_3 покарання, на думку
колегії суддів, відповідає загальним
засадам призначення покарання,
зазначеним у ст. 65 КК України та
Постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про практику призначення
судами кримінального покарання» від
24.10.2003 року №7 (із наступними змінами та
доповненнями) відповідно до яких особі,
яка вчинила злочин, має бути призначене
покарання, необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Як вбачається із вироку, судом при
призначенні покарання були враховані
обставини, які пом'якшують та обтяжують
покарання обвинуваченого.

Разом з тим, необхідно врахувати те, що
ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення
умисного корисливого злочину, на шлях
виправлення не став та вчинив нові
умисні корисливі злочину, які
відповідно до ст.12 КК України
відносяться до категорії тяжких, та
визначаються високим ступенем
небезпечності для суспільства, до того
ж не відбувши покарання за попереднім
вироком суду. Крім того, суд враховує і
те, що ОСОБА_3 повторно вчинив злочин -
пограбування потерпілого ОСОБА_1,
будучи притягнутим до кримінальної
відповідальності за інший злочин -
пограбування потерпілого ОСОБА_4

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про
прохання потерпілих заключити угоду
про примирення не заслуговують на
увагу, оскільки як вбачається з
матеріалів кримінального провадження
потерпілі у своїх заявах зазначили
лише про відсутність будь - яких
претензій матеріального характеру до
ОСОБА_3

Крім того, відповідно до ч.3 ст.469 КПК
України, процедура угоди про
примирення стосується лише злочинів
невеликої або середньої тяжкості та у
формі приватного обвинувачення.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, на
які посилається в апеляційній скарзі
обвинувачений ОСОБА_3, при перевірці
судового рішення щодо останнього в
апеляційному порядку не виявлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК
України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного
суду від 15 липня 2013 року стосовно
ОСОБА_3 залишити без зміни, апеляційну
скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 - без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протязі трьох місяців з дня
проголошення, а засудженим, який
тримається під вартою, - в той самий
строк з дня вручення йому копії
судового рішення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області
С.В. Козачок