ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2013 року
м. Ужгород Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі

головуючого - судді Деметрадзе
Т.Р.

при секретарі Галаговець
О.П.,

з участю прокурора Цар І.І.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород кримінальну
справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Ужгород, мешканця АДРЕСА_1,
зареєстрований АДРЕСА_5, українця,
громадянина України, з вищою освітою,
непрацюючого, неодруженого, раніше не
судимого у вчиненні злочинів,

передбачених ч. 2 ст. 190, ч.1 ст.365 КК
України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2, будучи службовою
особою, перебуваючи на посаді
директора Дочірнього підприємства
«Житловий комплекс № 1» ЗАТ
«Житлово-Побутове підприємство»,
виконуючи організаційно-розпорядчі та
адміністративно-господарські
обов'язки, відповідно до п. 4.3.1. статуту
Дочірнього підприємства «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «Житлово-Побутове
підприємство» зареєстрованого
розпорядженням Ужгородського міського
голови № 467 від 25.10.2001 року ОСОБА_2, як
директор підприємства вирішував всі
питання фінансово-господарської
діяльності підприємства, крім тих, що
належать до виняткової компетенції
Засновника, що визначені в п. 4.2.1
вказаного статуту, мав право без
доручення здійснювати дії від імені
підприємства, уповноважений керувати
поточними справами підприємства,
представляти підприємство з фізичними
та юридичними особами, виступати від
імені підприємства в усіх державних та
судових органах, вести переговори,
укладати угоди та контракти,
користувався правом першого підпису
господарсько-фінансових документів,
однак відповідно до п.3.5. «Контракту на
управління підприємством» від 01.07.2004
року, ОСОБА_2, як Керівник (Директор
Дочірнього підприємства «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «Житлово-Побутове
підприємство») мав право поселити
мешканців в гуртожитки та здати в
оренду приміщення тільки з письмового
дозволу Голови правління.

Так, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді
директора Дочірнього підприємства
«Житловий комплекс № 1» ЗАТ
«Житлово-Побутове підприємство», маючи
на меті єдиний умисел на власне
збагачення в період часу з березня
місяця 2008 року по листопад місяць 2010
року діючи умисно, повторно, з
корисливих спонукань, шляхом обману та
зловживання довірою громадян ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
заволодів грошовими коштами ОСОБА_3 в
сумі 9907,40 грн., грошовими коштами ОСОБА_4
в сумі 17952,60 грн., грошовими коштами
ОСОБА_5 в сумі 16741,15 грн., грошовими
коштами ОСОБА_6 в сумі 8000 грн. та
грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 20000
грн., чим спричинив останнім
матеріальної шкоди.

На початку березня місяця 2008 року,
ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні свого
кабінету, що по вул. Загорській, 26 в м.
Ужгороді, діючи умисно, з корисливих
спонукань, під час розмови з ОСОБА_3 на
запитання щодо можливості вирішення
житлових проблем останнього, знаючи що
поселення мешканців в гуртожиток, що
розташований в АДРЕСА_3 та здача в
оренду приміщень, згідно Статуту
Дочірнього підприємства «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «Житлово-Побутове
підприємство» та «Контракту на
управління підприємством»
здійснюється безкоштовно і тільки за
згодою голови правління, усвідомлюючи
те, що він не має владних повноважень на
здійснення такого роду правочинів,
повідомив ОСОБА_3 завідомо неправдиву
інформацію про те, що він, як директор
підприємства має право вирішувати
питання по наданню приміщень кімнат
будинку по АДРЕСА_3 в оренду з
можливістю укладення офіційного
договору найму житлового приміщення та
оформленням реєстрації в ній, при цьому
повідомив про умови такого поселення
та вартість надання послуги в розмірі
700 доларів США, чим викликав
впевненість у потерпілого ОСОБА_3 у
вигідності та необхідності передачі
йому грошових коштів.

Після цього, ОСОБА_2 на початку березня
місяця 2008 року, знаходячись в
приміщенні свого кабінету, що по вул.
Загорській, 26 в м. Ужгороді, діючи
умисно, з корисливих мотивів, шляхом
обману та зловживання довірою ОСОБА_3,
отримав від потерпілого грошові кошти
в сумі 700 доларів США, вартістю 3535
гривень та з метою зміцнення
впевненості у потерпілого у виконанні
взятих на себе зобов'язань, незаконно
поселив ОСОБА_3 до кімнати № НОМЕР_1
гуртожитку по АДРЕСА_3, уклавши з ним з
порушенням встановленого порядку
договір найму житлового приміщення від
13.06.2009 року та погодив його реєстрацію
за вказаною адресою, а одержані
шахрайським шляхом грошові кошти
привласнив і використав для власних
потреб.

Продовжуючи свою злочинну діяльність,
на початку грудня 2009 року, ОСОБА_2, діючи
умисно, з корисливих спонукань, в ході
розмови з ОСОБА_3, знаючи що поселення
мешканців в гуртожиток, що
розташований в АДРЕСА_3 та здача в
оренду приміщень, згідно Статуту
Дочірнього підприємства «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «Житлово-Побутове
підприємство» та «Контракту на
управління підприємством»
здійснюється безкоштовно і тільки за
згодою голови правління, повідомив
ОСОБА_3 завідомо неправдиву інформацію
про те, що він, як директор підприємства
має право та може посприяти у вирішенні
питання, щодо виділення в оренду у
вказаному гуртожитку кімнати № НОМЕР_2
з можливістю укладення офіційного
договору найму житлового приміщення та
оформленням реєстрації в ній, при цьому
повідомив про умови такого поселення
та вартість надання послуги в розмірі
800 доларів США, чим викликав
впевненість у потерпілого ОСОБА_3 у
вигідності та необхідності передачі
йому грошових коштів.

Після цього, ОСОБА_2, 10 грудня 2009 року,
знаходячись в приміщенні свого
кабінету, що по вул. Загорській, 26 в м.
Ужгороді, діючи умисно, з корисливих
спонукань, шляхом обману та
зловживання довірою ОСОБА_3, отримав
від останнього грошові кошти в сумі 800
доларів США, вартістю 6372,40 гривень та в
підтвердження правдивості своїх
намірів незаконно поселив ОСОБА_3 до
кімнати № НОМЕР_2 гуртожитку по
АДРЕСА_3, однак в подальшому взяті на
себе зобов'язання щодо укладення з
ОСОБА_3 офіційного договору найму
житлового приміщення та реєстрації в
ній не виконав, оскільки не мав
фактичної можливості виконати взятті
на себе зобов'язання ще в момент
отримання ним грошових коштів.

Одержані шахрайським шляхом грошові
кошти, ОСОБА_2 привласнив та використав
для власних потреб, чим спричинив
потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду
на загальну суму 9907,40 гривень.

Крім цього, на початку квітня 2008 року,
ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні свого
кабінету, що по вул. Загорській, 26 в м.
Ужгороді, діючи умисно, повторно, з
корисливих спонукань, під час розмови з
ОСОБА_4 на запитання щодо можливості
вирішення житлових проблем останньої,
знаючи що поселення мешканців в
гуртожиток, що розташований в АДРЕСА_3
та здача в оренду приміщень, згідно
Статуту Дочірнього підприємства
«Житловий комплекс № 1» ЗАТ
«Житлово-Побутове підприємство» та
«Контракту на управління
підприємством» здійснюється
безкоштовно і тільки за згодою голови
правління, усвідомлюючи те, що він не
має владних повноважень на здійснення
такого роду

правочинів, повідомив ОСОБА_4 завідомо
неправдиву інформацію про те, що він, як
директор підприємства має право
вирішувати питання по наданню
приміщень кімнат будинку по АДРЕСА_3 в
оренду з можливістю укладення
офіційного договору найму житлового
приміщення та оформленням реєстрації в
ній, при цьому повідомив про умови
такого поселення та вартість надання
послуги в розмірі 2000 доларів США, чим
викликав впевненість у потерпілої
ОСОБА_4 у вигідності та необхідності
передачі йому грошових коштів.

Після цього, ОСОБА_2 на початку травня
2008 року, знаходячись в приміщенні свого
кабінету, що по вул. Загорській, 26 в м.
Ужгороді, діючи умисно, повторно з
корисливих мотивів, шляхом обману та
зловживання довірою ОСОБА_4, отримав
від потерпілої грошові кошти в сумі 2000
доларів США, вартістю 9952,60 гривень та з
метою зміцнення впевненості у
потерпілої у виконанні взятих на себе
зобов'язань незаконно поселив ОСОБА_4
до кімнати № НОМЕР_3 гуртожитку по
АДРЕСА_3, уклавши з останньою з
порушенням встановленого порядку
договір найму житлового приміщення від
25.06.2009 року та погодив реєстрацію її
чоловіка ОСОБА_8 за вказаною адресою, а
одержані шахрайським шляхом грошові
кошти привласнив і використав для
власних потреб.

Продовжуючи свою злочинну діяльність,
на початку березня 2010 року, ОСОБА_2,
діючи умисно, з корисливих спонукань, в
ході розмови з ОСОБА_4, знаючи що
поселення мешканців в гуртожиток, що
розташований в АДРЕСА_3 та здача в
оренду приміщень, згідно Статуту
Дочірнього підприємства «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «Житлово-Побутове
підприємство» та «Контракту на
управління підприємством»
здійснюється безкоштовно і тільки за
згодою голови правління, усвідомлюючи
те, що він не має владних повноважень на
здійснення такого роду правочинів,
повідомив ОСОБА_4 завідомо неправдиву
інформацію про те, що він, як директор
підприємства має право та може
посприяти у вирішенні питання, щодо
виділення в оренду у вказаному
гуртожитку кімнати з більшою житловою
площею з можливістю укладення
офіційного договору найму житлового
приміщення та оформленням реєстрації
(прописки) в ній, при цьому повідомив
про умови такого покращення житлових
умов та вартість надання послуги в
розмірі 1000 доларів США, чим викликав
впевненість у потерпілої ОСОБА_4 у
вигідності та необхідності передачі
йому грошових коштів.

Тоді, ОСОБА_2, в кінці березня 2010 року,
знаходячись в приміщенні свого
кабінету, що по вул. Загорській, 26 в м.
Ужгороді, діючи умисно, повторно, з
корисливих спонукань, шляхом обману та
зловживання довірою ОСОБА_4, отримав
від останньої грошові кошти в сумі 8000
гривень, однак в подальшому взяті на
себе зобов'язання щодо укладення
офіційного договору найму житлового
приміщення та реєстрації в ній, ОСОБА_2
не виконав, кімнату з більшою житловою
площею для проживання ОСОБА_4 не надав,
оскільки не мав фактичної можливості
виконати взятті на себе зобов'язання ще
в момент отримання ним грошових коштів,
а отриманні гроші привласнив та
використав для власних потреб, чим
спричинив потерпілій ОСОБА_4
матеріальну шкоду на загальну суму
17952,60 гривень.

Крім цього, на початку вересня 2008 року,
ОСОБА_2, виявив, що в кімнаті № НОМЕР_4 в
гуртожитку по АДРЕСА_4, без законних
підстав мешкає ОСОБА_5. Наступного дня,
ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні свого
кабінету, що по вул.Загорській, 26 в м.
Ужгороді, діючи умисно, повторно, з
корисливих спонукань, під час розмови з
ОСОБА_5, знаючи що поселення мешканців в
гуртожиток, що розташований в АДРЕСА_4
та здача в оренду приміщень, згідно
Статуту Дочірнього підприємства
«Житловий комплекс № 1» ЗАТ
«Житлово-Побутове підприємство» та
«Контракту на управління
підприємством» здійснюється
безкоштовно і тільки за згодою голови
правління, усвідомлюючи те, що він не
має владних повноважень на здійснення
такого роду правочинів, повідомив
ОСОБА_5 завідомо неправдиву інформацію
про те, що він, як директор підприємства
має право вирішувати питання по
наданню приміщень кімнат будинку по
АДРЕСА_4 в оренду з можливістю
укладення офіційного договору найму
житлового приміщення та оформленням
реєстрації в ній, при цьому повідомив
про умови такого поселення та вартість
надання послуги в розмірі 1000 доларів
США, чим викликав впевненість у
потерпілого ОСОБА_5 у вигідності та
необхідності передачі йому грошових
коштів.

Після цього, ОСОБА_2 в кінці вересня 2008
року, знаходячись на вулиці, поряд з
приміщенням свого кабінету, що по вул.
Загорській, 26 в м. Ужгороді, діючи
умисно, повторно з

корисливих мотивів, шляхом обману та
зловживання довірою ОСОБА_5, отримав
від потерпілого грошові кошти в сумі 1000
доларів США, вартістю 4852,60 гривень та з
метою зміцнення впевненості у
потерпілого у виконанні взятих на себе
зобов'язань незаконно поселив ОСОБА_5
до кімнати № НОМЕР_4 гуртожитку по
АДРЕСА_4, а одержані шахрайським шляхом
грошові кошти привласнив і використав
для власних потреб.

Продовжуючи свою злочинну діяльність,
в лютому 2010 року, ОСОБА_2, діючи умисно, з
корисливих спонукань, в ході
телефонної розмови з ОСОБА_5, знаючи що
поселення мешканців в гуртожиток, що
розташований в АДРЕСА_4 та здача в
оренду приміщень, згідно Статуту
Дочірнього підприємства «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «Житлово-Побутове
підприємство» та «Контракту на
управління підприємством»
здійснюється безкоштовно і тільки за
згодою голови правління, повідомив
ОСОБА_5 завідомо неправдиву інформацію
про те, що він, як директор підприємства
має право та може посприяти у вирішенні
питання, щодо укладення офіційного
договору найму житлового приміщення
кімнати НОМЕР_4 в гуртожитку по АДРЕСА_4
та оформленням реєстрації в ній, при
цьому повідомив про умови такого
поселення та вартість надання послуги
в розмірі 1500 доларів США, чим викликав
впевненість у потерпілого ОСОБА_5 у
вигідності та необхідності передачі
йому грошових коштів.

Після цього, ОСОБА_2, на початку квітня
2010 року, знаходячись в приміщенні свого
кабінету, що по вул. Загорській, 26 в м.
Ужгороді, діючи умисно, повторно, з
корисливих спонукань, шляхом обману та
зловживання довірою ОСОБА_5, отримав
від останнього грошові кошти в сумі 1500
доларів США, вартістю 11888,55 гривень та з
метою зміцнення впевненості у
потерпілого у виконанні взятих на себе
зобов'язань незаконно поселив ОСОБА_5
до кімнати № НОМЕР_4 гуртожитку по
АДРЕСА_4, уклавши з ним з порушенням
встановленого порядку договір найму
житлового приміщення від 01.03.2010 року, а
одержані шахрайським шляхом грошові
кошти привласнив і використав для
власних потреб, чим спричинив
потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду
на загальну суму 16741,15 гривень.

Крім цього, на початку березня 2010 року,
ОСОБА_2 продовжуючи свою злочинну
діяльність, знаходячись в приміщенні
свого кабінету, що по вул. Загорській, 26
в м. Ужгороді, діючи умисно, повторно, з
корисливих спонукань, під час розмови з
ОСОБА_6 на запитання щодо можливості
вирішення житлових проблем його доньки
ОСОБА_9, знаючи що поселення мешканців в
гуртожиток, що розташований в АДРЕСА_3
та здача в оренду приміщень, згідно
Статуту Дочірнього підприємства
«Житловий комплекс № 1» ЗАТ
«Житлово-Побутове підприємство» та
«Контракту на управління
підприємством» здійснюється
безкоштовно і тільки за згодою голови
правління, усвідомлюючи те, що він не
має владних повноважень на здійснення
такого роду правочинів, повідомив
ОСОБА_6 завідомо неправдиву інформацію
про те, що він, як директор підприємства
має право вирішувати питання по
наданню приміщень кімнат будинку по
АДРЕСА_3 в оренду з можливістю
укладення офіційного договору найму
житлового приміщення та оформленням
реєстрації в ній, при цьому повідомив
про умови такого поселення та вартість
надання послуги в розмірі 8000 гривень,
чим викликав впевненість у потерпілого
ОСОБА_6 у вигідності та необхідності
передачі ОСОБА_2 грошових коштів в сумі
8000 гривень.

Після цього, ОСОБА_2, на початку жовтня
2010 року, знаходячись в приміщенні свого
кабінету, що по вул. Загорській, 26 в м.
Ужгороді, діючи умисно, повторно, з
корисливих спонукань, шляхом обману та
зловживання довірою ОСОБА_6, заволодів
грошовими коштами належними
потерпілому в сумі 8000 гривень, однак в
подальшому взяті на себе зобов'язання
щодо, укладення офіційного договору
найму житлового приміщення та
реєстрації в ньому ОСОБА_2 не виконав,
кімнату для проживання ОСОБА_6 не надав,
оскільки не мав фактичної можливості
виконати взятті на себе зобов'язання ще
в момент отримання ним грошових коштів,
а отриманні гроші привласнив та
використав для власних потреб, чим
спричинив потерпілому ОСОБА_6
матеріальну шкоду на суму 8000 гривень.

Крім цього, в жовтні 2010 року, ОСОБА_2,
знаходячись в приміщенні свого
кабінету, що по вул. Загорській, 26 в м.
Ужгороді, діючи умисно, повторно з
корисливих спонукань, під час розмови з
ОСОБА_7 на запитання щодо можливості
вирішення житлових

проблем останньої, знаючи що поселення
мешканців в гуртожиток, що
розташований в АДРЕСА_3 та здача в
оренду приміщень, згідно Статуту
Дочірнього підприємства «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «Житлово-Побутове
підприємство» та «Контракту на
управління підприємством»
здійснюється безкоштовно і тільки за
згодою голови правління, усвідомлюючи
те, що він не має владних повноважень на
здійснення такого роду правочинів,
повідомив ОСОБА_7 завідомо неправдиву
інформацію про те, що він, як директор
підприємства має право вирішувати
питання по наданню приміщень кімнат
будинку по АДРЕСА_3 в оренду з
можливістю укладення офіційного
договору найму житлового приміщення та
оформленням реєстрації в ній, при цьому
повідомив про умови такого поселення
та вартість надання послуги в розмірі
20000 гривень, чим викликав впевненість у
потерпілої ОСОБА_7 у вигідності та
необхідності передачі йому грошових
коштів.

Після цього, ОСОБА_2, на початку
листопада 2010 року, знаходячись в
приміщенні свого кабінету, що по вул.
Загорській, 26 в м. Ужгороді, діючи
умисно, повторно, з корисливих
спонукань, шляхом обману та
зловживання довірою ОСОБА_7, отримав
від останньої грошові кошти в сумі 20000
гривень та в підтвердження правдивості
своїх намірів незаконно поселив ОСОБА_7
до кімнати № НОМЕР_5 гуртожитку по
АДРЕСА_3, однак в подальшому взяті на
себе зобов'язання щодо укладення з
ОСОБА_7 офіційного договору найму
житлового приміщення та реєстрації в
ній не виконав, оскільки не мав
фактичної можливості виконати взятті
на себе зобов'язання ще в момент
отримання ним грошових коштів.

Одержані шахрайським шляхом грошові
кошти, ОСОБА_2 привласнив та використав
для власних потреб, чим спричинив
потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на
суму 20000 гривень.

Крім цього, в середині червня 2010 року,
ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні
гуртожитку, що по АДРЕСА_3, діючи умисно,
повторно з корисливих спонукань, під
час розмови з ОСОБА_10 повідомив
завідомо неправдиву інформацію про те,
що він має змогу посприяти у вирішенні
питання про вступ її сина ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_6 на навчання до
Прикарпатського юридичного інституту
Львівського державного університету
внутрішніх справ, оскільки має
знайомих, які працюють у вказаному
навчальному закладі, при цьому
повідомив про вартість надання послуги
в розмірі 7000 доларів США, чим викликав
впевненість у потерпілої ОСОБА_10 у
вигідності та необхідності передачі
йому грошових коштів.

Після цього, ОСОБА_2, 21 липня 2010 року,
знаходячись в приміщенні свого
кабінету, що по вул. Загорській, 26 в м.
Ужгороді, діючи умисно, повторно, з
корисливих спонукань, шляхом обману та
зловживання довірою ОСОБА_10, отримав
від останньої грошові кошти в сумі 2250
доларів США, вартістю 17770,50 гривень та з
метою зміцнення впевненості у
потерпілої у виконанні взятих на себе
зобов'язань повідомив ОСОБА_10, що її син
ОСОБА_11 буде навчатись у
Прикарпатському юридичному інституті
Львівського державного університету
внутрішніх справ, однак в подальшому
взяті на себе зобов'язання щодо
вирішення питання про вступ ОСОБА_11 на
навчання до Прикарпатського
юридичного інституту Львівського
державного університету внутрішніх
справ не виконав, оскільки не мав
фактичної можливості виконати взятті
на себе зобов'язання ще в момент
отримання ним грошових коштів.

Одержані шахрайським шляхом грошові
кошти, ОСОБА_2 привласнив та використав
для власних потреб, чим спричинив
потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду
на суму 17770,50 гривень.

Крім цього, ОСОБА_2, будучи службовою
особою, перебуваючи на посаді
директора Дочірнього підприємства
«Житловий комплекс № 1» ЗАТ
«Житлово-Побутове підприємство»,
виконуючи організаційно-розпорядчі та
адміністративно-господарські
обов'язки, відповідно до п.4.3.1. статуту
Дочірнього підприємства «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «Житлово-Побутове
підприємство» зареєстрованого
розпорядженням Ужгородського міського
голови № 467 від 25.10.2001 року ОСОБА_2, як
директор підприємства вирішував всі
питання фінансово-господарської
діяльності підприємства, крім тих, що
належать до виняткової компетенції
Засновника, що визначені в п. 4.2.1
вказаного статуту, мав право без
доручення здійснювати дії від імені
підприємства, уповноважений керувати
поточними справами підприємства,
представляти підприємство з фізичними
та юридичними особами, виступати від
імені підприємства в усіх державних та
судових органах, вести переговори та
укладати угоди та контакти,
користувався

правом першого підпису
господарсько-фінансових документів,
однак відповідно до п.3.5. «Контракту на
управління підприємством» від 01.07.2004
року, ОСОБА_2, як Керівник (Директор
Дочірнього підприємства «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «Житлово-Побутове
підприємство») мав право поселити
мешканців в гуртожитки та здати в
оренду приміщення тільки з письмового
дозволу голови правління.

В подальшому, ОСОБА_2 в період часу з
березня 2008 року по листопад 2010 року
діючи умисно, з корисливих спонукань,
маючи єдиний умисел на власне
збагачення, знаючи та усвідомлюючи те,
що поселення мешканців в гуртожитки, що
розташовані в АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4 та
здача в оренду приміщень, здійснюється
безкоштовно і тільки за згодою голови
правління, усвідомлюючи те, що він не
має владних повноважень на здійснення
такого роду правочинів, повідомив
громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7 завідомо неправдиву інформацію
про те, що він, як директор підприємства
має право вирішувати питання по
наданню приміщень кімнат будинку по
АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4 в оренду з
можливістю укладення офіційного
договору найму житлового приміщення та
оформленням реєстрації в ній.

Так, ОСОБА_2 усвідомлюючи
протиправність своєї поведінки,
свідомо перевищив свої службові
повноваження та вчинив дії які явно
виходили за межі наданих йому
повноважень, а саме, на початку березня
2008 року незаконно поселив громадянина
ОСОБА_3 до кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку
по АДРЕСА_3 за що отримав від
потерпілого грошові кошти в сумі 700
доларів США, вартістю 3535 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність,
ОСОБА_2 усвідомлюючи протиправність
своєї поведінки, свідомо перевищив
свої службові повноваження та на
початку березня місяця 2008 року
незаконно поселив громадянина ОСОБА_3
до кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку по
АДРЕСА_3 за що отримав від потерпілого
грошові кошти в сумі 800 доларів США,
вартістю 6372, 40 гривень. Своїми діями,
ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_3
матеріальну шкоду на загальну суму 9907,
40 гривень

Продовжуючи свою злочинну діяльність,
ОСОБА_2 усвідомлюючи протиправність
своєї поведінки, свідомо перевищив
свої службові повноваження та на
початку травня 2008 року незаконно
поселив ОСОБА_4 до кімнати № НОМЕР_3
гуртожитку по АДРЕСА_3, уклавши з
останньою з порушенням встановленого
порядку договір найму житлового
приміщення від 25.06.2009 року та погодив
реєстрацію її чоловіка ОСОБА_8 за
вказаною адресою за що отримав від
потерпілої грошові кошти в сумі 2000
доларів США, вартістю 9952,60 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність,
ОСОБА_2 усвідомлюючи протиправність
своєї поведінки, свідомо перевищив
свої службові повноваження та в кінці
вересня 2008 року незаконно поселив
ОСОБА_5 до кімнати № НОМЕР_4 гуртожитку
по АДРЕСА_4, уклавши з ним з порушенням
встановленого порядку договір найму
житлового приміщення від 01.03.2010 року за
що отримав від потерпілого грошові
кошти в сумі 1000 доларів США, вартістю
4852,60 гривень.

Після цього, ОСОБА_2, на початку квітня
2010 року усвідомлюючи протиправність
своєї поведінки, свідомо перевищив
свої службові повноваження незаконно
поселивши ОСОБА_5 до кімнати № НОМЕР_4
гуртожитку по АДРЕСА_4, уклав з ним з
порушенням встановленого порядку
договір найму житлового приміщення від
01.03.2010 року за що отримав від
потерпілого грошові кошти в сумі 1500
доларів США, вартістю 11888,55 гривень.
Своїми діями, ОСОБА_2 спричинив
потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду
на загальну суму 16741,15 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність,
ОСОБА_2 усвідомлюючи протиправність
своєї поведінки, свідомо перевищив
свої службові повноваження та на
початку листопада місяця 2010 року
незаконно поселив ОСОБА_7 до кімнати №
НОМЕР_5 гуртожитку по АДРЕСА_3 за що
отримав від потерпілої грошові кошти в
сумі 20000 гривень.

В результаті таких незаконних дій,
ОСОБА_2 заподіяв істотну шкоду
охоронюваним законом правам та
інтересам громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_7

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2
свою вину визнав повністю, у вчиненому
щиро розкаявся та пояснив, що дійсно в
період часу з березня 2008 року по
листопад 2010 року,

перебуваючи на посаді директора ДП
«Житловий комплекс № 1» ЗАТ
«Житлово-Побутове підприємство», він
отримав від потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ввівши їх в
оману, грошові винагороди за надання їм
житлової площі в гуртожитку та за
покращення житлових умов їх
проживання. Запевнив суд, що в
найближчий час поверне кожному з
потерпілих отримані від них кошти та
просить його суворо не карати.

Крім визнання вини підсудним ОСОБА_2 у
вчиненні вказаних злочинів, його вина
стверджується іншими доказами по
справі.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснила, що у лютому 2008 року
вона разом з своїм чоловіком ОСОБА_8
переїхали до м. Ужгорода, у зв'язку з
направленням його на роботу та
поселились в кімнату гуртожитку по
АДРЕСА_3, за ціною 300 гривень за місяць
проживання. На протязі декількох
місяців проживання в гуртожитку вона
вчасно сплачувала за кімнату. Під час
однієї із розмов з директором
гуртожитку ОСОБА_2, останній
запропонував їй разом з чоловіком
перейти проживати в іншу кімнату
№НОМЕР_3 на третій поверх гуртожитку та
укласти договір оренди кімнати
загальною площею 13 кв.м., із щомісячною
оплатою за проживання в розмірі 86 грн.
При цьому, ОСОБА_2 повідомив, що за це
необхідно буде передати йому грошові
кошти в сумі 2000 доларів США, в якості
винагороди за виконання ним такої
послуги. Обговоривши з чоловіком дану
ситуацію та враховуючи, що на той
період інших варіантів з житлом у них
не було, вони погодились на пропозицію
ОСОБА_2

Приблизно у першій декаді травня
місяці 2008 року вона разом з чоловіком у
службовому кабінеті ОСОБА_2 за адресою
м.Ужгород, вул.Загорська, 26, передали
йому грошові кошти в сумі 2000 доларів
США за виділення та переселення до
кімнати № НОМЕР_3 гуртожитку по АДРЕСА_3
та можливістю оформлення в подальшому
договору найму житлового приміщення та
реєстрації в ній. На протязі декількох
днів вони переселилися до даної
кімнати та уклали договір найму
житлового приміщення кімнати № НОМЕР_3,
а в червні місяці 2009 року ОСОБА_2
допоміг її чоловіку зареєструватись.

У березні 2010 року до неї звернувся
ОСОБА_2 та повідомив, що планує
розпочати виселення мешканців
гуртожитку в яких є заборгованість по
оплаті за проживання, у зв'язку з чим
звільняться деякі кімнати, та
запропонував переселитися до іншої
кімнати із більшою житловою площею в
розмірі 18 кв.м. ОСОБА_2 повідомив, що за
переселення йому необхідно буде
сплатити кошти в розмірі 1000 доларів
США, в якості винагороди, тоді він зможе
допомогти вирішити вказане питання і
виконати свої зобов'язання. Оскільки в
той період в неї був маленький син і
була гостра потреба в більшій житловій
площі вона погодилась на вказану
пропозицію ОСОБА_2 Так як вказаної
суми коштів у них не було, чоловік
ОСОБА_8 оформив в банку кредит на суму 8
тисяч гривень. Отримавши в банку кошти,
в другій декаді березня місяці 2010 року,
вона разом з чоловіком в службовому
кабінеті ОСОБА_2 за адресою м. Ужгород,
вул. Загорська, 26, передали останньому
кошти в сумі 8000 гривень за виділення
іншої, більшої за площею кімнати в
гуртожитку по АДРЕСА_3, з відповідним
подальшим оформленням договору найму
житлового приміщення. Однак залишилися
і надалі проживати в кімнаті №НОМЕР_3.

У квітні 2010 року, під час зустрічі,
ОСОБА_2 повідомив, що їм необхідно
надати йому додатково кошти в розмірі
200 доларів США, в якості винагороди, за
вирішення питання про переселення до
іншої кімнати. Не маючи іншого вибору,
під страхом залишитися без житла, та у
зв'язку з відсутністю коштів ОСОБА_8
взяв в борг від своїх батьків 1600
гривень, які в першій декаді квітні
місяця 2010 року вона передала ОСОБА_2,
але останній своїх обіцянок щодо
надання іншої кімнати так і не виконав,
у зв'язку з чим 28.04.2011 року вона
звернулася із письмовою заявою на
адресу прокуратури м. Ужгорода про
неправомірні дії ОСОБА_2 Після цього,
через декілька днів ОСОБА_2 повернув їй
кошти в сумі 1600 гривень та зобов'язався
повернути решту суми. Заявлений нею
цивільний позов підтримала на суму 17000
грн. та просить його задовольнити.
Водночас, просить суд не призначати
підсудному покарання пов'язане з
позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснив, що у 2007 році він переїхав до
м.Ужгорода та працевлаштувався на
роботу, а у 2008 році поселився в
гуртожитку по АДРЕСА_4, де за оренду
кімнати №НОМЕР_4 сплачував 450 гривень
за місяць проживання, у які

входила і оплата за комунальні послуги.
На протязі 6-ти місяців проживання у
гуртожитку, справно сплачував
щомісячну оплату за проживання ОСОБА_12
Приблизно у першій декаді вересня
місяця 2008 року до кімнати, де він
проживав зайшли директор гуртожитку
ОСОБА_2 та комендант гуртожитку ОСОБА_13,
з їх слів стало зрозуміло, що вони
проводять перевірку мешканців
гуртожитку. ОСОБА_2 почав розпитувати
на яких підставах він проживає у
вказаній кімнаті та пояснив, що його
проживання в гуртожитку є незаконним і
склав на нього акт за незаконне
проживання та заволодіння чужим
майном.

Наступного дня, під час розмови з
ОСОБА_2 в його службовому кабінеті
останній повідомив, що він може надати
йому кімнату для офіційного
проживання, запропонував написати
заяву на його ім'я щодо виділення йому
кімнати у гуртожитку по АДРЕСА_4/НОМЕР_4.
На його запитання, яким чином він буде
проживати у вказаній кімнаті, якщо
договір по найму житла укладений з
ОСОБА_12, ОСОБА_2 відповів, що із вказаної
кімнати ОСОБА_12 він виселить через
порушення ним договору найму і
поселить до неї його. Також ОСОБА_2
повідомив, що для вирішення цього
питання йому необхідно буде надати
кошти в сумі 1000 доларів США, як перший
внесок (винагороду) за вирішення
вказаної по його словам проблеми та
прискорити розгляд питання. Він
погодився на таку пропозицію. Взявши
гроші в борг у свого батька ОСОБА_14, він
зателефонував ОСОБА_2 та домовився про
зустріч. В другій декаді вересня місяця
2008 року, біля автомобіля марки «Форд»,
який був припаркований неподалік
гуртожитку по АДРЕСА_3, він передав
ОСОБА_2 гроші в сумі 1000 доларів США, в
якості винагороди. Після того, як
ОСОБА_2 отримав кошти, він і надалі
залишився проживати у вказаній кімнат,
договір найму житла він не укладав та
продовжував сплачувати ОСОБА_12 гроші в
сумі 450 гривень на місяць.

На початку лютого місяця 2010 року, коли
він перебував на курсах в м. Львові,
йому зателефонував ОСОБА_2 та
повідомив, що для вирішення питання про
укладення договору між ним та ДП
«Житловий комплекс № 1» ЗАТ
«Житлово-Побутове підприємство» йому
необхідно надати додатково кошти у
сумі 1500 доларів США, в якості
винагороди для того, щоб він міг
виконати взяті на себе зобов'язання та
в повному обсязі виконати послугу.
Також ОСОБА_2 повідомив, що після
укладення договору, він зможе знятись з
реєстрації попередньої адреси та
зареєструватись за адресою м.Ужгород,
АДРЕСА_4/НОМЕР_4, зауваживши при цьому,
що після вказаних дій кімната № НОМЕР_4
гуртожитку по АДРЕСА_4 буде віддана
йому для постійного проживання.
Оскільки таких коштів у нього не було
він вирішив взяти кредит у банку, так як
його заробітна плата була невеликою,
вказаний кредит оформив на себе його
батько ОСОБА_14 Тоді, в першій декаді
квітня 2010 року він, ОСОБА_14 та його
знайомий ОСОБА_15 зайшли до кабінету
директора ОСОБА_2 по вул. Загорській, 26 в
м.Ужгороді, останній надав їм для
ознайомлення договір найму житлового
приміщення. ОСОБА_15 перевірив зміст
договору, після чого був підписаний
договір між ним та директором
Дочірнього підприємства «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «Житлово-Побутове
підприємство» ОСОБА_2 №20 від 01.03.2010
року. В присутності ОСОБА_14 та ОСОБА_15
він передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі
1500 доларів США, в якості винагороди за
виділення, поселення, оформленням
договору найму житлового приміщення -
кімнати № НОМЕР_4 гуртожитку по АДРЕСА_4
з можливістю подальшої реєстрації в
ній. ОСОБА_2 власноручно виписав на його
ім'я домову книгу. Після цього, він і
надалі проживав у вказаній кімнаті та
сплачував офіційні кошти у бухгалтерію
вказаного підприємства, про що є
відповідні записи у домовій книзі
(квартирна плата).

Після звільнення ОСОБА_2 з посади
директора його примусово висилили з
кімнати, де він проживав. Після того, як
він звернувся до ОСОБА_2 та повідомив,
що йому не дозволяють проживати у
кімнаті № НОМЕР_4 гуртожитку по
АДРЕСА_4, хоча у нього був оформлений
договір найму житла, останній
повідомив, що вирішить вказану
проблему або поверне гроші. В
подальшому йому стало відомо, що у
кімнаті № НОМЕР_4 гуртожитку по АДРЕСА_4
зареєстрована інша особа, а тому він
зрозумів, що ОСОБА_2 шляхом обману
заволодів його грошовими коштами.
Заявлений ним цивільний позов
підтримав частково та просить стягнути
з підсудного ОСОБА_2 на його користь 17000
грн. Водночас, просить суд не
призначати підсудному покарання
пов'язане з позбавленням волі.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7
пояснила, що у 2002 році вона переїхала до
м.Ужгорода з Іршавського району, де
працевлаштувалась. В подальшому, у
зв'язку із погіршенням фінансового
становища винаймати квартиру вона з
сім'єю не могла та в жовтні 2010 року по
рекомендації знайомих звернулась до
директора гуртожитку ОСОБА_2 В ході
розмови останній повідомив, що в
гуртожитку є в наявності вільні
кімнати і тому є можливість виділити
для неї та сім'ї кімнату загальною
площею 12 м. кв., із щомісячною оплатою за
проживання в розмірі 128 гривень
включаючи комунальні послуги. При
цьому ОСОБА_2 повідомив, що за це
потрібно заплатити кошти в розмірі 20000
грн., в якості винагороди за виконання
ним такої послуги. Після чого, зі слів
ОСОБА_2, буде укладено договір найму
житлового приміщення в гуртожитку по
АДРЕСА_3 і вона буде мати офіційну
реєстрацію. Обговоривши з чоловіком
дану ситуацію і іншого житла не було,
вона погодилася на пропозицію ОСОБА_2
Гроші взяла в борг у своїх батьків.

Приблизно на початку листопада 2010 року
вона знаходячись у службовому кабінеті
ОСОБА_2, передала йому грошові кошти в
сумі 20000 гривень за виділення кімнати №
НОМЕР_5 в гуртожитку по АДРЕСА_3 та
оформлення офіційного договору найму
житлового приміщення з можливістю
подальшої реєстрації. 26.11.2010 року вона
разом з чоловіком та дитиною перейшли
жити до зазначеної кімнати. За весь
період проживання в гуртожитку її сім'я
справно сплачувала щомісячну оплату за
кімнату та комунальні послуги, однак
договір найму житлового приміщення так
і не було укладено. Також ОСОБА_2 не
виконав умови, що стосувалась
реєстрації місця проживання (прописки).
Як пояснював ОСОБА_2 договір найму не
було оформлено, оскільки він мав на
меті виділити для неї іншу, більшу за
розмірами кімнату, а вже після цього
підписати відповідний договір та
зареєструвати.

У квітні місяці 2011 року ОСОБА_2 було
звільнено з посади директора
гуртожитку на його місце призначено
ОСОБА_13, яка повідомила їй, що права
проживати в гуртожитку вона не має,
тому їй необхідно терміново переїхати
в інше місце. В подальшому вона
дізналась, що у кімнаті №НОМЕР_5
вказаного гуртожитку була
зареєстрована інша особа з якою
укладено офіційний договір найму
житла. По даному факту вона звернулась
до прокуратури м.Ужгорода. Після
подання заяви до прокуратури, ОСОБА_2, в
присутності свідків, написав розписку
про визнання боргових зобов'язань
перед нею на суму 20000 гривень. В
розписці він написав, що вказану суму
грошей бере в борг, а фактично він
отримав гроші за сприяння у вирішенні
питання про виділення кімнати для неї з
можливістю подальшого оформленням
офіційного договору найму та прописки.
Цивільний позов на суму 20 000 гривень
підтримала та просила задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що у 2010 році її син ОСОБА_11
закінчив ЗОШ №5 і вирішив продовжити
навчання та здобути вищу освіту в
системі МВС, а саме в Прикарпатському
юридичному інституті ЛьВДУВС м.
Івано-Франківська, ними були подані всі
необхідні документи. Приблизно в
середині червня 2010 року сину прийшло
повідомлення про явку до інституту на
21.07.2010 року для здачі вступних іспитів.
В одній із розмов з директором
гуртожитку ОСОБА_2, вона повідомила
йому про наміри сина продовжити
навчання, на що останній відповів, що
має знайомих в Прикарпатському
юридичному інституті і може допомогти
сину вступити до даного навчального
закладу. На дану пропозицію вона
погодились. Через декілька днів вона
разом з ОСОБА_2 поїхали до м.
Івано-Франківська, де мали зустрітися
із його знайомими та обговорити умови
вступу, однак зустрічі не вийшло у
зв'язку з тим, що знайомий ОСОБА_2 не
з'являвся. Через декілька днів ОСОБА_2
сам поїхав до Івано-Франківська для
зустрічі і повернувшись сказав, що
домовився про вступ сина і назвав ціну
необхідну для цього, яка складала
близько 7-10 тисяч доларів США. Так, 21.07.2010
року, вона передала ОСОБА_2 частину
обумовлених коштів у сумі 2250 доларів,
при цьому останній запевнив, щоб вона
не переживала, оскільки він про все
домовився, і її син успішно складе
іспити в інституті. Дійсно син успішно
склав іспит по фізичній підготовці,
однак не пройшов співбесіди, у зв'язку з
чим не вступив до навчального закладу.
Вона зателефонувала до ОСОБА_2 та
повідомила йому про це, на що він
попросив зачекати ще один день, однак
результату не було і вони повернулися
додому. В подальшому ОСОБА_2
неодноразово запевняв її про виконання
ним свого зобов'язання, аде так його і
не виконав. У березні 2010 року вона
почала вимагати в ОСОБА_2 повернути
кошти в розмірі 2250 доларів США. 16.03.2010
року останній написав їй розписку про
повернення коштів, але грошей не
повернув. 26.03.2010 року він написав ще
одну розписку, про те що гроші поверне
на протязі місяця.

18.04.2010 року ОСОБА_2 повернув їй 400
доларів США, а 20.04.2010 року повернув ще 350
доларів США. Оскільки решту суми ОСОБА_2
так і не повернув, вона звернулась до
правоохоронних органів. Заявлений нею
цивільний позов про стягнення з
підсудного 12989,50 гривень матеріальної
та моральної шкоди підтримала та
просила його задовольнити. Водночас,
просила суд не позбавляти підсудного
волі.

Під час досудового слідства потерпілий
ОСОБА_3 показав, що у 2007 році переїхав до
м.Ужгорода, де працевлаштувався. У 2008
році від своїх знайомих дізнався, що у
гуртожитку АДРЕСА_3, можна орендувати
кімнату за невелику суму коштів. З
даного питання він звернувся до
директора даного гуртожитку ОСОБА_2 Під
час розмови останній повідомив, що для
вирішення питання щодо укладення
договору найму житла та подальшої
можливості прописки у гуртожитку по
АДРЕСА_3, він має надати йому кошти в
сумі 700 доларів США, у якості винагороди
за виконання ним такого зобов'язання.
На таку пропозицію він погодився, але
просив зачекати поки він знайде
необхідну суму грошей. Десь на початку
березня 2008 року, взявши гроші у борг у
директора фірми ТОВ «Девбуд» він
зустрівся з ОСОБА_2 у його службовому
кабінеті, де передав останньому гроші
в сумі 700 доларів США.

Наступного дня ОСОБА_2 показав йому
кімнату №НОМЕР_1, на четвертому поверсі
у гуртожитку АДРЕСА_3, та повідомив, що
він може заселятись. Через декілька
днів між ним та ОСОБА_2, який діяв від
імені ДП «Житловий комплекс № 1» ЗАТ
«Житлово-Побутове підприємство», був
укладений договір найму житла цієї
кімнати, і ОСОБА_2 погодив його
реєстрацію за вказаною адресою.

Приблизно через рік йому на мобільний
телефон зателефонував ОСОБА_2 та
запитав, чи не хоче він взяти другу
кімнату №НОМЕР_2, для того щоб їх
об'єднати у одну, а коли він погодився,
ОСОБА_2 повідомив, що для вирішення
питання про укладення договору між ним
та ДП «Житловий комплекс № 1» ЗАТ «ЖПП»
на кімнату №НОМЕР_2, йому необхідно
надати кошти у сумі 800 доларів США, у
якості винагороди. 10.12.2009 року взявши у
борг кошти у сестри він у службовому
кабінеті передав їх ОСОБА_2 В лютому 2010
року він заселився у кімнату №НОМЕР_2,
але ні реєстрації, ні договору не
оформив.

Через деякий час зрозумівши, що ОСОБА_2,
ввів його в оману, він вирішив
звернутися до правоохоронних органів
із письмовою заявою по даному факту.
Після того, як ОСОБА_2 дізнався про
подану ним заяву до прокуратури м.
Ужгород, він, в присутності свідків,
написав розписку про визнання боргових
зобов'язань перед ним на суму 6 500
гривень.

(т.2 а.с. 102-105)

Потерпілий ОСОБА_6 на досудовому
слідстві показав, що у 2007 році його
донька ОСОБА_9 вступила на економічний
факультет Київського славістичного
університету в м.Ужгороді, у зв'язку з
чим виникла потреба у житлі. Певний час
донька орендувала квартири в різних
місцях, однак, у зв'язку з великою сумою
квартплати він вирішив знайти дочці
кімнату в гуртожитку за яку необхідно
буде сплачувати меншу суму грошей. За
порадою знайомих, в березні 2010 року він
звернувся до директора гуртожитку по
АДРЕСА_3 ОСОБА_2 В ході розмови останній
повідомив, що в гуртожитку на протязі
декількох місяців з'являться вільні
кімнати і тому є можливість виділити
для дочки вільну кімнату. При цьому
ОСОБА_2 повідомив, що за це потрібно
заплатити кошти в розмірі 8000 гривень, в
якості винагороди. Обдумавши дану
ситуацію він погодився на пропозицію
ОСОБА_2

Приблизно в першій декаді жовтня 2010
року у службовому кабінеті за адресою
м.Ужгород, вул. Загорська, 26, він передав
ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8000 гривень,
в якості винагороди за виділення
кімнати для його доньки в цьому
гуртожитку та укладення договору
найму, з можливістю подальшої
реєстрації. Під час передачі коштів,
ОСОБА_2 повідомив, що житло можна буде
отримати на протязі 1-2 місяців у зв'язку
з відсутністю вільних кімнат, тоді ж
буде укладений договір найму та
вирішиться питання щодо реєстрації.
Однак, до сьогоднішнього дня той своїх
обіцянок не виконав, кімнату для дочки
не виділив та гроші не повернув.
Зрозумівши, що ОСОБА_2 його обманув, він
звернувся до прокуратури, а коли про це
дізнався ОСОБА_2, він в присутності
свідків написав розписку про визнання
боргових зобов'язань перед ним на суму 8
000 гривень.

У зв'язку з неявкою в суд потерпілих
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, пояснення дані ним
під час досудового слідства, були
оголошені та досліджені в судовому
засіданні.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 ствердив, що в лютому 2008 року він
разом з дружиною ОСОБА_4 переїхали до м.
Ужгорода та в подальшому поселилися до
гуртожитку. Під час проживання в
гуртожитку дружина познайомилася з
його директором ОСОБА_2, який
запропонував їй перейти проживати в
іншу кімнату № НОМЕР_3, яка більша за
площею, та укласти офіційний договір
найму кімнати загальною площею 13 м. кв.,
із щомісячною оплатою за проживання в
розмірі 86 грн. При цьому ОСОБА_2 сказав,
що за це необхідно буде передати йому
грошові кошти в сумі 2000 доларів США, в
якості винагороди за виконання ним
зобов'язань перед ними. Порадившись з
дружиною вони погодилися на пропозицію
ОСОБА_2 та на початку травня 2008 року
знаходячись у службовому кабінеті
останнього передали йому грошові кошти
в сумі 2000 доларів США, в якості
винагороди. Через декілька днів вони
переселилися до даної кімнати та
уклали договір найму житла.

У березні місяці 2010 року до дружини
звернувся ОСОБА_2 та повідомив, що
планує розпочати виселення мешканців
гуртожитку в яких є заборгованість по
оплаті за проживання, у зв'язку з чим
звільняться деякі кімнати з кращими
умовами, та запропонував їм
переселитися до іншої кімнати із
більшою житловою площею 18 м. кв. та
укласти офіційний договір найму. При
цьому ОСОБА_2 повідомив, що за укладання
договору йому необхідно сплатити в
якості винагороди за умови виконання
ним зобов'язань грошові кошти в розмірі
1000 доларів США. Так як на той період у
них був двохрічний син, у зв'язку з чим
була гостра потреба в більшій житловій
площі, на пропозицію ОСОБА_2 вони
погодилися. Він оформив в банку кредит
на суму 8 тисяч гривень, отримані кошти
вони передали ОСОБА_2, в якості
винагороди за переселення, однак так
залишилися і надалі проживати в
кімнаті №НОМЕР_3.

На початку квітня 2010 року ОСОБА_2
повідомив, що їм необхідно дати йому
додатково кошти в розмірі 200 доларів
США, в якості винагороди за вирішення
питання про переселення до іншої
кімнати та укладання офіційного
договору найму. Незважаючи на те, що
вказана сума грошей була передана
ОСОБА_2, він своїх обіцянок не виконав. В
подальшому підсудний повернув їм 1600
гривень.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснив, що на початку осені 2008 року
йому зателефонував син ОСОБА_5 та
повідомив, що із кімнати де він
проживав його виселяє директор
гуртожитку ОСОБА_2, так як на неї є
багато претендентів і для подальшого
проживання у цій кімнаті, йому
необхідно буде передати грошові кошти
в сумі 1000 доларів США, як перший внесок
в якості винагороди за виконання ним
зобов'язань перед ним. Оскільки таких
коштів син не мав, він попросив надати
йому цю суму в борг. Розуміючи, що у сина
виникли проблеми з житлом, він
погодився надати йому таку суму коштів.
Згодом ОСОБА_5 зателефонував та
повідомив, що передав кошти директору
гуртожитку ОСОБА_2, а останній в свою
чергу повідомив йому, що він може
проживати у вказаній кімнаті.

У жовтні місяці 2009 року йому на
мобільний телефон зателефонував син та
повідомив, що мав розмову у телефонному
режимі з директором гуртожитку ОСОБА_2,
який йому повідомив, що для вирішення
питання по укладення офіційного
договору найму житла між ним та ДП
«Житловий комплекс № 1» ЗАТ
«Житлово-Побутове підприємство» йому
необхідно додатково надати ОСОБА_2
кошти у сумі 1500 доларів США, у якості
винагороди за виконання такої послуги.
Також син повідомив йому, що ОСОБА_2
пообіцяв, що після укладення договору
найму житла, він зможе зареєструватись
за адресою АДРЕСА_4/НОМЕР_4 і кімната
буде передана йому для постійного
проживання. Щоб допомогти сину
вирішити питання з житлом, в лютому 2010
року він оформив кредит у КС «Анісія»
на сумі 15000 гривень.

Через деякий час, приблизно на початку
квітня 2010 року, після того як ОСОБА_5
повернувся із курсів вони разом
приїхали до м. Ужгорода та разом із
сином відправилися за місцем роботи
підсудного. Також вони запросили з
собою бути присутнім при укладенні
договору найму житла ОСОБА_15, який має
юридичну освіту. В службовому кабінеті
ОСОБА_2 той надав їм для ознайомлення
договір найму житлового приміщення.
ОСОБА_15 перевірив зміст договору і
ОСОБА_5 підписав договір укладений між
ним та директором ДП «Житловий

комплекс № 1» ЗАТ «ЖПП» ОСОБА_2 №20 від
01.03.2010 року. Після підписання договору
ОСОБА_5 передав ОСОБА_2 грошові кошти в
сумі 1500 доларів США в якості винагороди
за виділення, поселення, оформленням
офіційного договору найму житлового
приміщення - кімнати № НОМЕР_4
гуртожитку по АДРЕСА_4 з можливістю
подальшої реєстрації в ній.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_15
дав аналогічні покази щодо обставин
укладення 01.03.2010 року між директором ДП
«Житловий комплекс № 1» ЗАТ «ЖПП»
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 договору найму
житлового приміщення №20, а також
передачі останнім ОСОБА_2. грошових
коштів у сумі 1500 доларів США.

(т.2 а.с.73-75)

Допитана на досудовому слідстві свідок
ОСОБА_16 ствердила, що в 1999 році вона
поселилась до гуртожитку по АДРЕСА_3. В
2007 році, після смерті її чоловіка, між
нею та ДП «Житловий комплекс №1», в
особі директора ОСОБА_2, був
переукладений договір найму кімнати №
НОМЕР_5 у вищевказаному гуртожитку. З
вересня місяця 2010 року в зазначеній
кімнаті вона не проживала, оскільки
переїхала до свого цивільного
чоловіка.

В жовтні 2010 року їй зателефонував
директор вказаного гуртожитку ОСОБА_2,
який повідомив, що необхідно забрати
свої речі з кімнати в гуртожитку, так як
він планує заселити в неї інших
мешканців, що вона й зробила. Також вона
повідомила ОСОБА_2, що проживати в
кімнаті № НОМЕР_5 більше не буде. Кого
саме було поселено до вказаної кімнати
їй не відомо.

(т.2 а.с. 96, 97)

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_18
показала, що у 2007 році вона разом зі
своїм чоловіком ОСОБА_3 переїхали до м.
Ужгорода. Після розмови її чоловіка з
директором гуртожитку АДРЕСА_3 ОСОБА_2,
їй стало відомо, що останній може
вирішити питання щодо укладення
офіційного договору найму житла та
подальшої можливості прописки у даному
гуртожитку, за винагороду в сумі 700
доларів США за виконання ним такого
зобов'язання. Тоді її чоловік, ОСОБА_3
звернувся до директора ТОВ «Девбуд»
ОСОБА_19 та взяв у борг кошти в сумі 700
доларів США.

На початку березня 2008 року, після
передачі ОСОБА_2 коштів в сумі 700
доларів США, їм була виділена кімната
№НОМЕР_1 у гуртожитку АДРЕСА_3, а через
декілька днів, між ОСОБА_2 та її
чоловіком був укладений договір найму
зазначеного приміщення. Через деякий
період зі слів чоловіка ОСОБА_3 їй
стало відомо, що ОСОБА_2 запропонував
свої послуги у сприянні по виділенню
для проживання кімнати №НОМЕР_2, для
того щоб їх об'єднати у одну. Також
ОСОБА_2 повідомив, що для вирішення
питання про укладення договору на
кімнату №НОМЕР_2, йому необхідно надати
кошти у сумі 800 доларів США, у якості
винагороди. На таку пропозицію ОСОБА_2
вони погодились.

Відтак, 10.12.2009 року ОСОБА_3 передав
ОСОБА_2 гроші в сумі 800 доларів США, за
вирішення ним питання по кімнаті
№НОМЕР_2. В лютому 2010 року, їхня родина
заселилась у кімнату №НОМЕР_2, але ні
реєстрації, ні договору до цього часу
не оформили, хоча однією із умовою
через яку ОСОБА_3 передав кошти ОСОБА_2
було оформлення офіційного договору
найму житла.

(т.2 а.с. 120-122)

Свідок ОСОБА_13 на досудовому слідстві
пояснила, що з 1984 року працює на посаді
завідуючої гуртожитку ДП «Житловий
комплекс №1» ЗАТ «Житлово-побутове
підприємство». В квітні місяці 2011 року
після того, як ОСОБА_2 звільнився, її
було призначено на посаду директора ДП
«Житловий комплекс №1» ЗАТ
«Житлово-побутове підприємство».

З приводу надання та виділення
житлових кімнат у гуртожитках по
АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 пояснила, що згідно
умов Контракту особа яка виявила
бажання проживати у вказаних
гуртожитках повинна була написати
письмову заяву або клопотання з місця
роботи на ім'я Голови правління ОСОБА_20,
після чого у разі наявності вільних
кімнат та при погодженні Голови
правління особі виділяється кімната.
Відразу після цього з особою необхідно
було укласти договір найму житлового
приміщення та зареєструватись по
вказаній адресі. У разі не виконання
вказаних умов поселення є незаконним. В
свою чергу, особа якій було надано
приміщення та проживає у гуртожитку
зобов'язана вчасно сплачувати
квартирну плату у відповідності до
розмірів кімнати та заборгованість по
користуванню світлом та водою. Дані
проплати фіксуються у відповідних
квитанціях та розрахункових книгах.

Щодо поселення до гуртожитків
потерпілих зазначила, що в бухгалтерії
підприємства наявні копії договорів
найму житлових кімнат укладені ДП
«Житловий комплекс №1» ЗАТ
«Житлово-побутове підприємство», в
особі директора ОСОБА_2, з громадянами
ОСОБА_4 (кімната № НОМЕР_3), ОСОБА_3
(кімната № НОМЕР_1), ОСОБА_5 (кімната №
НОМЕР_4 гуртожитку по АДРЕСА_4). Договір
з ОСОБА_7 відсутній, вона проживала у
кімнаті №НОМЕР_5 гуртожитку по АДРЕСА_3,
з усного дозволу ОСОБА_2 Прізвища
ОСОБА_6 їй не відоме. Договір найму на
кімнату № НОМЕР_2 гуртожитку по
АДРЕСА_3, де проживає ОСОБА_3 також
відсутній.

З приводу кімнати № НОМЕР_4 гуртожитку
по АДРЕСА_4, де проживав ОСОБА_5
пояснила, що в даній кімнаті проживав
ОСОБА_12, а з 2007 року зареєстрована
ОСОБА_17 з її дітьми. Приблизно у вересні
місяці 2008 року, під час перевірки
мешканців гуртожитку, вона разом із
директором ОСОБА_2 та бухгалтером
ОСОБА_21 зайшли до кімнати № НОМЕР_4, де
виявили, що в ній проживає ОСОБА_5, а не
зареєстрована ОСОБА_17 чи ОСОБА_12 ОСОБА_5
повідомив, що винаймає вказане житло у
ОСОБА_12, на що ОСОБА_2 відповів, що має
узаконити проживання по вказаній
адресі. ОСОБА_5 продовжував проживати у
вказаній кімнаті. Через певний
проміжок часу на адресу їхньої
установи надійшли листи від ОСОБА_17 з
проханням надати їй кімнату №НОМЕР_4
вказаного гуртожитку, в якій вона
фактично зареєстрована. Але ОСОБА_2
проігнорував вказані листи та уклав з
ОСОБА_5 договір найму вказаної кімнати.
Після звільнення ОСОБА_2 з посади
директора ОСОБА_5 був відселений та
кімната № НОМЕР_4 гуртожитку по АДРЕСА_4
надана для проживання ОСОБА_17

Про те, що ОСОБА_2 отримує грошову
винагороду за надання кімнат для
громадян їй не було відомо.

(т.2 а.с. 156-158)

Свідок ОСОБА_21 під час досудового
слідства пояснила, що з грудня місця 2001
року працює на посаді бухгалтера
гуртожитку ДП «Житловий комплекс № 1»
ЗАТ «Житлово-побутове підприємство» та
в її функціональні обов'язки входило
нарахування заробітної плати
працівникам підприємства, нарахування
квартирної плати мешканцям гуртожитку,
прийом платіжних доручень по оплаті
комунальних послуг, виписка видаткових
та прибуткових ордерів.

Зазначила, що в наявності у бухгалтерії
підприємства є копії договорів найму
житлових кімнат укладені з
громадянами ОСОБА_4, (кімната № НОМЕР_3
гуртожитку по АДРЕСА_3), ОСОБА_3 (кімната
№ НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_3), ОСОБА_5
(кімната № НОМЕР_4 гуртожитку по
АДРЕСА_4). Договір ОСОБА_7 відсутній,
вона проживала у кімнаті № НОМЕР_5
гуртожитку по АДРЕСА_3, з дозволу
директора підприємства ОСОБА_2 Договір
найму на кімнату №НОМЕР_2 гуртожитку по
АДРЕСА_3, де проживає ОСОБА_3 в
бухгалтерії відсутній.

Про те, що ОСОБА_2 отримував грошову
винагороду за надання кімнат для
вищезазначених громадян їй не було
відомо.

(т.2 а.с. 159, 160)

Свідок ОСОБА_20 на досудовому слідстві
пояснив, що з 1996 року працює на посаді
Голови правління ЗАТ «Житлове-Побутове
підприємство», яке займається наданням
житлово-побутових послуг і якому на
праві власності належать будівлі
гуртожитків по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4.

Згідно наказу №61 від 01 листопада 2001
року на посаду директора ДП «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «Житлово-побутове
підприємство» було призначено ОСОБА_2,
який пропрацював на займаній посаді
до 21 квітня 2011 року, після чого був
відсторонений від його функціональних
обов'язків, а потім звільнився за
власним бажанням. За вказаний період
зауважень та дорікань на роботу ОСОБА_2
не надходило.

У функціональні обов'язки ОСОБА_2
входило контроль за роботою
підпорядкованого йому підприємства,
згідно Статуту дочірнього
підприємства. Також він займався
поселенням, виселенням, реєстрацією
місця проживання осіб котрі проживають
у гуртожитку по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4.
Поселення в гуртожиток відбувається
поетапно: спочатку особа, яка хоче
проживати в гуртожитку повинна
написати заяву ім'я Голови Правління,

після чого, за його письмової згоди,
особа мала право на заселення. Особа,
яка проживає в гуртожитку, повинна
сплачувати квартальну плату згідно
договору та комунальні послуги.

Про те, що ОСОБА_2 отримує грошову
винагороду за надання кімнат для
громадян йому не було відомо. Вперше
про даний факт він дізнався від ОСОБА_4
та ОСОБА_7, які повідомили, що ОСОБА_2
отримав від них гроші за поселення. Про
те, що в гуртожитках по АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_4 проживали та були
зареєстровані громадяни ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3 йому, як Голові
Правління, також відомо не було, ОСОБА_2
поселив їх самовільно, без його відома.

ДП «Житловий комплекс №1» являється
окремою юридичною особою має власну
бухгалтерію, тому ОСОБА_2 мав право
укладати договір найму кімнат у
вказаних гуртожитках та оформляти при
цьому необхідні документи, так як
вказані права виключно належить до
компетенції директора. Однак,
враховуючи, що згідно Контракту на
управління підприємством поселення
мешканців в гуртожиток та здача в
оренду приміщень, «Керівник» в особі
директора ОСОБА_2 виконує з письмового
дозволу Голови правління, тому
проживання вищевказаних громадян
можна вважати незаконним.

(т.2 а.с. 161, 162)

У зв'язку з неявкою в суд свідків:
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_13,
ОСОБА_21, ОСОБА_20 пояснення дані ними під
час досудового слідства, були
оголошені та досліджені в судовому
засіданні.

Вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні
інкримінованих йому злочинах також
підтверджується:

- заявою ОСОБА_22 про вчинення злочину
від 21.04.2011 р.

(т.1 а.с. 37, 38)

- явкою з повинною ОСОБА_2 від 23.05.2011 року

(т.1 а.с. 54, 55)

- заявою ОСОБА_4 про вчинення злочину
від 28.04.2011 р.

(т.1 а.с. 63)

- явкою з повинною ОСОБА_2 від 23.05.2011
року.

(т.1 а.с. 78, 79)

- заявою ОСОБА_7 про вчинення злочину
від 28.04.2011 р.

(т.1 а.с. 86)

- явкою з повинною ОСОБА_2 від 23.05.2011 року

(т.1 а.с. 99-100)

- заявою ОСОБА_6 про вчинення злочину
від 17.05.2011 р.

(т.1 а.с. 107)

- заявою ОСОБА_3 про вчинення злочину
від 17.05.2011 р.

(т.1 а.с. 111)

- заявою ОСОБА_10 про вчинення злочину
від 11.07.2011 р.

(т.1 а.с. 119)

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що дії підсудного ОСОБА_2 слід
кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України -
заволодіння чужим майном шляхом обману
та зловживання довірою (шахрайство),
вчинене повторно та за ч.1 ст. 365 КК
України, а саме, перевищення службових
повноважень, тобто умисне вчинення
службовою особою дій, які явно виходять
за межі наданих їй прав чи повноважень,
що заподіяли істотну шкоду
охоронюваним законом правам та
інтересам окремих громадян.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_2,
суд враховує ступінь тяжкості вчинених
ним злочинів, дані про особу винного,
який по місцю роботи характеризується
позитивно, раніше не судимий, обставини
справи, що пом'якшують покарання
підсудного ОСОБА_2 визнання своєї
вини, щире каяття та добровільне
часткове відшкодування завданого
збитку.

Обставин, які б обтяжували
покарання підсудного ОСОБА_2, суд не
знайшов.

Беручи до уваги те, що підсудний ОСОБА_2,
вчинив злочини середньої тяжкості, суд,
враховуючи дані про особу винного,
обставини справи, вважає, що його
виправлення можливе без ізоляції від
суспільства, а тому щодо нього
необхідно і доцільно призначити
основне покарання в виді позбавлення
волі на певний строк із звільненням від
відбування покарання з випробуванням
та покладенням передбачених ст. 76 КК
України обов'язків.

Судових витрат не має.

Цивільні позови заявлені потерпілими:
ОСОБА_4 на суму 17000 гривень, ОСОБА_7 на
суму 20000 гривень, ОСОБА_5 на 17000 гривень,
ОСОБА_10 на суму 12989,50 гривень,
підлягають до задоволення в повному
об'ємі.

Речові докази по справі, а саме,
документи вилучені, згідно протоколів
виїмок від 07.06.2011 року із ДП «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «ЖПП» (т. 3 а.с.44-46, 58-60)
слід зберігати при матеріалах
кримінальної справи.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК,

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним, у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1ст. 365, ч.2 ст.
190 КК України, призначивши йому
покарання:

- за ч. 1 ст. 365 КК України у вигляді
позбавлення волі на строк 5 (п'ять)
років, з позбавленням права обіймати
певні посади чи займатися певною
діяльністю пов'язаною з виконанням
організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій
на строк три роки та зі штрафом в сумі 4
250 (чотири тисячі двісті п'ятдесят)
гривень;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді
позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

На підставі ст. 70 КК України, шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим, остаточно призначити
ОСОБА_2 покарання - 5 (п'ять) років, з
позбавленням права обіймати певні
посади чи займатися певною діяльністю
пов'язаною з виконанням
організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій
на строк три роки та зі штрафом в сумі 4
250 (чотири тисячі двісті п'ятдесят)
гривень.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування призначеного
основного покарання з випробовуванням,
встановивши іспитовий строк
тривалістю два роки, якщо він протягом
іспитового строку не вчинить нового
злочину.

Запобіжний захід у відношенні
засудженого ОСОБА_2 залишити
попередній підписку про невиїзд.

Судових витрат не має.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
матеріальну та моральну шкоду в
розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5
матеріальну та моральну шкоду в
розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7
матеріальну шкоду в розмірі 20000
(двадцять тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10
матеріальну та моральну шкоду в
розмірі 12989 (дванадцять тисяч дев'ятсот
вісімдесят дев'ять) гривень 50 копійок.

Речові докази по справі, а саме,
документи вилучені, згідно протоколів
виїмок від 07.06.2011 року із ДП «Житловий
комплекс № 1» ЗАТ «ЖПП» (т. 3 а.с.44-46, 58-60) -
зберігати при матеріалах кримінальної
справи.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Закарпатської
області протягом 15 діб з часу його
оголошення.

Суддя Т.Р. Деметрадзе