Справа № 646/ 3050 / 14-к
Провадження № 1кп/ 646 / 6 / 2014
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2014 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого - судді Шуліка Ю.В.,

при секретарі - Підопригора Ю.В.,
Діденко М.І.,Черняк К.М., ,

за участю прокурора - Слон В.В., Петренко
Р.М., Набока І.

за участю представника потерпілого -
ОСОБА_1,

за участю захисника обвинуваченого,
адвоката - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
кримінальне провадження по
обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народилась у
м. Харкові, громадянин України, з
середньою освітою, холостого, не
працюючого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився у м.
Харкові, громадянина України, з
середньою освітою, не працюючого, не
одруженого, маючого неповнолітнього
сина 2009 року народження,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2, в силу ст.. 89 КК
України раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

21 березня 2012 року близько 20 години 30
хвилин під час зустрічі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 з раніше знайомим ОСОБА_5 на
площі Ірини Бургімової у м. Харкові, між
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з однієї сторони,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - з іншої сторони, на
ґрунті неприязних відносин виник
конфлікт з приводу не повернення
ОСОБА_5 боргу. Під час конфлікту у
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник намір на
відкрите заволодіння майном
потерпілого ОСОБА_5, а саме мобільного
телефону, який потерпілий тримав в
руці. Для цього, застосовуючи
насильство, ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5
кілька ударів кулаками в обличчя та
грудну клітину, від чого той впав на
землю, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 почали
наносити йому удари кулаками по голові,
тулубу, вимагаючи гроші та мобільний
телефон. Після цього ОСОБА_4 дістав з
кишені джинсів потерпілого гроші в
сумі 12 грн., ОСОБА_3 утримував
потерпілого, а ОСОБА_4 тим часом
намагався розтиснути пальці руки
ОСОБА_5, щоб заволодіти мобільним
телефоном, який той тримав у руці, але
потерпілий вирвався з рук ОСОБА_3 та
втік з місяці скоєння злочину.

Внаслідок вищезазначених дій ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. потерпілому ОСОБА_5 були
спричинені легкі тілесні ушкодження у
вигляді рубця з синцем біля лівого ока,
садно в області спинки носу, синці на
боковій поверхні грудної клітини.

Допитаний судовому засіданні ОСОБА_3
повністю визнав свою вину у скоєному
злочині та пояснив, що раніше знайомий
ОСОБА_5 неодноразово оскорбляв його
дівчину, відмовлявся повертати
отримані у неї у борг гроші. Оскільки
ОСОБА_5 ухилявся від розмов та зустріч з
ним, з метою поговорити з ним та
забрати борг, він попросив ОСОБА_4
подзвонити Петрову з його мобільного
телефону та домовитись про зустріч
нібито для здійснення ремонту
квартири, якими займався ОСОБА_5
Близько 20 години 30 хвилин вони
зустрілися з потерпілим біля цирку на
площі І.Бургимової, але коли Петров
побачив ОСОБА_3, то намагався піти.
ОСОБА_4 притримав потерпілого за руку,
той штовхнув ОСОБА_4, на що останній
наніс потерпілому удар у грудну
клітину. Вони почали битися, він та
ОСОБА_4 наносили потерпілому, який
лежав на землі, удари по тулубу, голові,
в свою чергу, ОСОБА_5 також відбивався.
При цьому, він вимагав ОСОБА_5 повернути
борг. В даний час у них з ОСОБА_4 виник
намір забрати у ОСОБА_5 мобільний
телефон, який той тримав у руці, щоб
видалити з нього номер телефону ОСОБА_4,
з яким потерпілий раніше знайом не був.
Для цього він утримував ОСОБА_5, а
ОСОБА_4 розтискав пальці руки
потерпілого, в якій той тримав телефон.
Але ОСОБА_5 вискочив з своєї куртки та
втік. Його куртка залишилась на тому
місті, а вони розійшлись. Коли ОСОБА_4
взяв гроші у потерпілого він не бачив.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4
також повністю визнав свою вину у
скоєнні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та
надав аналогічні показання. Не
заперечував, що заволодів грошима
потерпілого в сумі 12 грн. та разом з
ОСОБА_3 намагався заволодіти
мобільним телефоном останнього.

Аналізуючи викладене, суд доходить
висновку, що вину обвинувачених під час
судового розгляду повністю доказано.
Суд кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 186 КК
України, як відкрите викрадення
чужого майна ( грабіж), поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для
життя чи здоров»я потерпілого, вчинене
за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням даних характеризуючи особи
обвинувачених встановлено, що вони
раніше не судимі, на обліку у лікарів
психіатра та нарколога не перебувають,
за місцем проживання та роботи
характеризуються позитивно, ОСОБА_4 має
на утриманні неповнолітню дитину 2009
року народження.

При призначенні покарання суд враховує
характер та ступень суспільної
небезпеки скоєного злочину, дані, які
характеризують особу кожного
обвинуваченого, обставини, які
пом»якшують покарання - щире каяття,
обставин, які обтяжують покарання - не
встановлено. Також суд враховує
позицію представника потерпілого
ОСОБА_5 ОСОБА_1, який не заперечував
проти зміни обвинувачення в суді, не
наполягав на суворому покаранні
обвинувачених та відмовився від
цивільного позову.

З огляду на наведене, суд вважає, що у
відношенні обвинуваченого ОСОБА_3
можливо обрати покарання із
застосування ст.. 75 КК України.

Керуючись ст.. ст.. 373, 374 КПК України,
районний суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у
скоєнні злочину передбаченому ч. 2 ст. 186
КК України та призначити покарання у
вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення
волі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4
обчислювати з 30.03.2012 року - з моменту
його фактичного затримання.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити від
відбуття призначеного покарання на
підставі ст.. 3 Закону України «Про
амністію» від 08.04.2014 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 у
вигляді тримання під вартою скасувати,
звільнивши його з під варти з залу суду
негайно.

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні
злочину передбаченому ч. 2 ст. 186 КК
України та призначити покарання у
вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення
волі.

Відповідно до вимог ст.. 75 КК України
ЗВІЛЬНИТИ ОСОБА_3 від відбуття
покарання з випробуванням строком на 2
роки, зобов»язати виконувати вимоги
п.п. 2-3 ст. 76 КК України: не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти про зміну місця
проживання, періодично з»являтись до
кримінально-виконавчих органів для
реєстрації.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд першої інстанції
протягом 30 днів в порядку ст.. 394 КПК
України після проголошення.

Суддя
Ю.В.Шуліка