Справа № 310/7181/14-к
ВИРОК

Іменем України

27 листопада 2014 рокуБердянський
міськрайонний суд Запорізькій області
у складі
головуючого-судді Петягіна В.В.,

при секретарі:
Ледовськой А.В.,

за участі прокурорів
Кривцун О.А., Сушко В.М.

захисника-адвоката
ОСОБА_1,

потерпілого
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бердянська
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0003938 від 14.08.2014р.
за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Вознесенка
Мелітопольського району Запорізької
області, громадянина України, з повною
середньою освітою, не одруженого, не
працюючого, має на утриманні малолітню
дитину - ОСОБА_3, 2010 р.н., зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого: 1)
22.12.1992 року Мелітопольським міським
судом Запорізької області за ч.3 ст.140, 17,
ч.3 ст.140, 42 КК України до позбавлення
волі на строк 2 роки 6 місяців. За
постановою Запорізького ОС від 25.01.1993
року кримінальну справу направлено на
новий розгляд. Звільнився 07.10.1994 року
по відбуттю строку покарання; 2) 24.05.1995
року Ленінським районним судом
м.Запоріжжя за ч.3 ст.140 КК України до
позбавлення волі на строк 4 роки з
конфіскацією майна. Звільнився 10.04.1998
року по відбуттю строку покарання; 3)
28.07.2004 року Мелітопольським міським
судом Запорізької області за ст.15 ч.3
ст.185 КК України до позбавлення волі на
строк 3 роки; 4)30.09.2004 року
Мелітопольським міським судом
Запорізької області за ч.2 ст.185, 395, ч.1
ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення
волі на строк 3 роки 6 місяців.
Звільнився 27.10.2006 року на підставі ст.81
КК України за постановою Оріхівського
районного суду Запорізької області від
20.06.2006 року на невідбутий строк: 1 рік 3
дні; 5)17.11.2008 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області за ч.2 ст.185, 69 КК України до
позбавлення волі на строк 1 рік 6
місяців; 6) 22.01.2009 року Мелітопольським
міським судом Запорізької області за
ч.2 ст.185 КК України. На підставі ч.4 ст.70
КК України частково приєднано
покарання за вироком Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 22.01.2009 року та призначено
позбавлення волі на строк 3 роки 16 днів.
Звільнився 07.02.2012 року по відбуттю
строку покарання; 7) 13.11.2012 року
Бердянським міськрайонним судом
Запорізької області за ч.2 ст.185 КК
України до позбавлення волі на строк 2
роки. Звільнився 07.08.2014 року по
відбуттю строку покарання, у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 186 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, будучи раніше засудженим за
вчинення умисних корисливих злочинів,
судимість за які в передбаченому
законом порядку не знята та не
погашена, знову вчинив умисний
корисливий злочин при наступних
обставинах.

Так, досудовим розслідуванням
встановлено, що 14.08.2014 року приблизно о
00 годині 05 хвилин, знаходячись біля
магазину «Мак», розташованого по
вул.Фестивальній у м.Бердянськ
Запорізької області у ОСОБА_3 під час
спілкування з неповнолітніми ОСОБА_4 і
ОСОБА_5, виник умисел на таємне
викрадення майна з домоволодіння, яке
він збирався визначити в наступному. З
метою доведення свого злочинного
умислу на скоєння крадіжки, ОСОБА_3
видаючи майно, яке він в подальшому
збирався викрасти, за своє, та під
приводом необхідності його
перенесення з будинку, попрохав ОСОБА_4
і ОСОБА_5 надати йому допомогу в
безпосередньому переносі майна,
пообіцявши їм розрахуватися
продуктами харчування, на що вони
погодились, тим самим ввівши їх в оману
щодо злочинності своїх дій.

Після цього, з метою реалізації свого
злочинного умислу, ОСОБА_3, разом з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не усвідомлювали
злочинного наміру ОСОБА_3, направились
в сторону с. Луначарське Бердянського
району Запорізької області для
пришукування будинку, з якого можливо
вчинити крадіжку.

Так, приблизно о 01 годині 30 хвилин,
продовжуючи реалізовувати свій
злочинний умисел, ОСОБА_3, проходячи
біля домоволодіння АДРЕСА_2, вирішив
викрасти майно, яке знаходилось у
будинку за вказаною адресою.

З цією метою, ОСОБА_3, продовжуючи
вводити в оману ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
належність йому речей у даному будинку,
пройшли через металеві ворота до
території домоволодіння за вказаною
адресою.

ОСОБА_3, помітивши те, що на вікнах
першого поверху були металеві решітки,
пройшов на задню частину подвір'я, де
знайшов драбину, яку опер на стіну
домоволодіння, під вікном другого
поверху. Після цього ОСОБА_3 узяв цеглу,
з якою почав підніматися сходами, де
шляхом розбиття скла проникнув у
приміщення будинку за вказаною
адресою. При цьому, ОСОБА_3 попрохав
ОСОБА_5 пройти у домоволодіння разом з
ним, а ОСОБА_4 залишатися на подвірї.

Після чого, ОСОБА_3 під приводом
приготування їжі попрохав ОСОБА_5 піти
до кухні. Переконавшись, що його
злочинний намір не був помічений
останнім, діючи умисно, з корисливих
мотивів, з метою таємного викрадення
чужого майна, скориставшись тим, що за
його діями ніхто не спостерігає,
пройшов до зали на першому поверху, та
пришукав речі, які можливо викрасти.

З цією метою, ОСОБА_3 взяв належні
ОСОБА_2 дві ікони вартістю 250 гривень за
кожну, загальною вартістю 500 гривень,
вентилятор фірми «Stand Pan TC 69000 НИ»
вартістю 300 гривень, дорожню сумку
вартістю 100 гривень. Після чого,
продовжуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_3 пройшов до кухні, звідки взяв
електрочайник фірми «Mulinex» вартістю 200
гривень, дві пляшки горілки «Медовуха»
об'ємом по 0,5 л вартістю 40 гривень за
кожну, загальною вартістю 80 гривень.
Після чого, продовжуючи свій злочинний
намір, ОСОБА_3 пройшов до спальні,
розташованої на другому поверсі, де
взяв ліхтар «Ultra Flash» вартістю 150
гривень, ліхтар зі вбудованим радіо
вартістю 120 гривень, гумове взуття
вартістю 20 гривень, вівняний светр
вартістю 100 гривень, газовий балончик
«Терен 4-М» вартістю 100 гривень; шампури
у кількості 8 штук загальною вартістю 200
гривень.

Після цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, умислом,
якого не охоплювалось скоєння
крадіжки, разом з викраденим майном
почали спускатися сходами по драбині з
другого поверху, де були помічені
ОСОБА_6, що знаходився біля воріт
домоволодіння за вказаною адресою,
який почав вимагати від них припинити
свої злочинні дії.

ОСОБА_3, розуміючи, що його злочинні дії
помічені та утримуючи при собі вказане
майно, реально розуміючи, що йому
сховатися та розпорядитися майном не
вдасться, залишив викрадене майно та
намагався зникнути з місця вчинення
злочину, але був затриманий.

Таким чином, ОСОБА_3 не зміг довести
свій злочинний намір до кінця, з причин,
які не залежали від його волі, оскільки
був затриманий на місці вчинення
злочину.

Своїми умисними злочинними діями
ОСОБА_3 міг завдати ОСОБА_2 майнову
шкоду на загальну суму 1870 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_3 себе винним по пред'явленому
обвинуваченню не визнав та пояснив, що
ввечері 13.08.2014 року він познайомився з
неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
йому пояснили, що неподалік на дачі
живе їх тітка. Вони бажають забрати
свої речі. Він пішов з ними. Вони разом
підішли до дачі. Один поліз у вікно,
сказали, що ключа немає. Вони розбили
вікно цеглою. Він зрозумів, що вони не
живуть на дачі. Від стекла він порізав
ногу. Він у дачу не проникав. Коли із
дачі викинули сумку, то почали
підходити сусіди. Він з хлопцем
побігли, але потім у полі зупинилися. Їх
догнали люди, визвали міліцію. Він
вважає, що крадіжку не скоїв.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що дана
дача належить його знайомій ОСОБА_7,
котра дозволила нею користуватися.
14.08.2014 року йому зателефонувала дружина
та сказала, що їх дачу обокрали. Він з
дружиною приїхав на дачу та оглянув її.
Речі у дачі були розкидані. У кухні
смажили яйця та пили наливку, було два
прибори. У дачу проникли не одна людина,
ОСОБА_3 був у дачі не один. Речі, що були
у сумці затриманих, належать йому. Їх
вартість складає, як зазначено у
обвинувальному акті. Речі йому
повернули.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що він має
дачу поруч з дачею ОСОБА_8. Йому у ночі
зателефонували сусіді, та сказали, що у
їхню дачу проникли крадії. Він з
дружиною приїхав на дачу. Крадії
проникли не в їх дачу, а по сусідству.
Він бачив, як із сусідній дачі
виплигнули два чоловіка з сумкою та
побігли. Було багато людей. Всі побігли
за ними. Вони зупинились у полі, де їх
затримали. Іще одного молодого
чоловіка затримали біля дачі. Приїхали
міліція та склали протокол.

Неповнолітні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4
пояснили суду, що вони ввечері 13.08.2014
року знаходились біля магазину «Мак» у
районі АКЗ м. Бердянськ. До них підійшов
раніше їм незнайомий ОСОБА_3, який
просив допомогти забрати речі із
будинку, так як родичі йому їх не
віддають. За допомогу він пообіцяв
купити їжу. Вони погодились. Разом з
обвинуваченим вони прийшли до
приватного будинку. Обвинувачений
знайшов дробину, за допомогою якої
заліз на другий поверх, де розбив вікно
та заліз у будинок. ОСОБА_4 залишився на
вулиці, а ОСОБА_5 заліз з ОСОБА_3, так як
він просив йому допомогти. ОСОБА_3
збирав речі, а він підсмажив яйця та
поїв. Потім ОСОБА_3 з валізою виліз
через вікно. Він вийшов за ним. На
вулиці їх затримали громадяни, та
викликали міліцію. Вони не знали, що
ОСОБА_3 вкрав речі, вважали, що цей
будинок його родичів.

Крім пояснень потерпілого та свідка
провина ОСОБА_3
підтверджується:протоколом огляду
місця події від 14.08.2014 року з
фототаблицею до нього, яким
зафіксоване наявність розкиданих
речей у дачі, наявність остатків їжі на
кухні (а.с. 59-65), постановою про визнання
вкрадених речей доказами (а.с.66,67),
розпискою потерпілого про отримання
речових доказів (а.с. 68) протоколами
впізнання ОСОБА_3 за фотознімками
неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5
(а.с.69-74), висновком судово-медичного
експерта про наявність рани на нозі
ОСОБА_3 (а.с.82).

Суд не придає доказового значення
поясненням ОСОБА_3 про нібито скоєння
злочину неповнолітніми ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, що він також підтвердив при
проведенні слідчого експерименту (а.с.
94-101), так як дані пояснення спростовані
всіма переліченими доказами, тому суд
вважає пояснення обвинуваченого, як
спробу уникнути від відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що винуватість
ОСОБА_3 у вчиненні злочину, що йому
інкримінується, доведена повністю,
його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.
15, ч.3 ст. 186 КК України, як замах на
відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), вчинений повторно, поєднаний з
проникненням у житло, тобто вчинене
особою з прямим умислом діяння,
передбаченого відповідною статтею
Особливої частини цього Кодексу. При
цьому особа виконала всі дії, які
вважала необхідними для доведення
злочину до кінця, однак злочин не був
закінчений з причин, які не залежали
від її волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК
України, суд ураховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного, а
також обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Обставин, що пом'якшують покарання,
згідно ст. 66 КК України, немає.

Обставиною, що обтяжують покарання,
згідно ст. 67 КК України, є рецидив
злочину по відношенню до ст. 395 КК
України.

З урахуванням обставин справи та особи
обвинуваченого ОСОБА_3, який раніше
неодноразово судимий за вчинення
умисних корисливих злочин,
неодноразово відбував покарання в
місцях позбавлення волі, звільнившись
07.08.2014 року по відбуттю строку
покарання, через тиждень знову вчинив
злочин, на шлях виправлення не став,
зважаючи на його відношення до
вчиненого, суд вважає можливим його
перевиховання та виправлення в місцях
позбавлення волі, призначивши йому
покарання в межах санкції ст. 186 ч.3 КК
України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує
відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 186
КК України, та призначити йому
покарання у вигляді чотирьох років
шести місяців позбавлення волі.

Строк покарання відраховувати з
моменту фактичного затримання ОСОБА_3 з
15.08.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу
вироку у закону силу залишити тримання
під вартою.

Речові докази залишити за належністю
потерпілому.

Довідку про звільнення з місць
позбавлення волі, мобільні телефони, та
сім-карти до них, повернути за
належністю ОСОБА_3

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити учасникам
процесу.

Суддя
В.В.Петягін