Справа № 11- 574/07 Головуючий
в 1 інстанції Каліновська B.C.
ч.1 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 30
жовтня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого
- судді Бешти Г.Б., суддів Опейди
В.О., Пазюка О.С. , з участю прокурора Єндрущака В.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Луцького міськрайонного суду від 27 серпня 2007
року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець с. Воютин Луцького
району, мешканець с Сарнівка
Луцького району, одружений, має на утриманні малолітню дитину, з базовою загальною середньою освітою, не працюючий,
раніше судимий 30.06.2005 Луцьким міськрайонним судом за ч.3 ст.
307, ст. 69,
ст. 75 КК України до 5 років
позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

-
засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 (п'яти) років позбавлення
волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком
Луцького міськрайонного суду від 30.06.2005 року 1 (один) місяць позбавлення
волі, остаточно ОСОБА_1 визначено
покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років 1 місяць.

Строк
відбуття покарання ОСОБА_1 постановлено рахувати з 27 серпня 2007 року, зарахувавши у зазначений термін період його
затримання та перебування під вартою з 28 липня по 27 серпня 2007 року.

Запобіжний захід ОСОБА_1 залишено попередній - тримання
під вартою.

Стягнуто
з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати в сумі 168 грн. за проведення
судово-психіатричної експертизи.

ОСОБА_1
визнаний винним та засуджений за те, що
він 13 квітня 2007 року, приблизно в 21
годині, в с Воютин Луцького району,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті неприязних відносин, умисне наніс удари кулаками та ногами в
живіт, грудну клітку, по тулубу ОСОБА_2,
чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 просить пом'якшити призначене йому покарання, взявши до уваги його стан здоров'я та
те, що на його утриманні знаходяться
дружина та малолітня дитина.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку та
доводи апеляції, міркування прокурора
про необхідність залишення вироку без зміни,
дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що
апеляція до задоволення не підлягає.

Висновки
суду про доведеність вчинення злочину,
передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, засудженим ОСОБА_1 відповідають фактичним
обставинам справи та

грунтуються на
доказах, досліджених у судовому засіданні, яким
суд дав правильну юридичну
оцінку та ніким не оспорюються.

Згідно
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про
практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди
зобов'язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини
справи, що пом'якшують і обтяжують
покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суд повинен призначати покарання в
межах, установлених санкцією статті
Особливої частини КК, що передбачає
відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу суду
належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш
суворого покарання особам, які вчинили
злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії,
за наявності рецидиву злочину, у
складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці
обставини не є кваліфікуючими ознаками),
і менш суворого - особам, які
вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам,
котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані
вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи
покарання ОСОБА_1, у відповідності до вимог
ст. ст. 50, 65
КК України, суд правильно зазначив
те, що ОСОБА_1 характеризується
задовільно, був раніше судимий, судимість непогашена, вчинив злочин під час іспитового строку, що свідчить про його вперте небажання стати
на шлях виправлення і неефективність застосованого до нього іспитового
строку, а тому підставно обрав
останньому покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд призначив
останньому мінімальну міру покарання,
передбачену санкцією ч. 1
ст. 121 КК України.

Обтяжуючою
покарання обставиною є вчинення ним злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Судом
враховано і те, що засуджений має на
утриманні малолітню дитину та сам тяжко хворіє.

Тому, враховуючи вищенаведене, колегія суддів судової палати не знаходить
підстав для пом'якшення ОСОБА_1 покарання,
а вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Волинської області,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Луцького міськрайонного суду від 27 серпня 2007 року щодо нього - без
зміни.