У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6,
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_7,
розглянувши в судовому засіданні у місті Києві 18 червня 2015 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Засуджений ОСОБА_4 09.06.2015 року звернувся із заявою, датованою 26.05.2015 року, про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо нього.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 грудня 2013 року ОСОБА_4 засуджено за частиною 3 статті 152, частиною 2 статті 153 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Цим же вироком засуджено і ОСОБА_5.

Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 18 березня 2014 року зазначений вирок змінив: виключив з обвинувачення ОСОБА_4 засудження за частиною 2 статті 153 КК та постановив вважати його засудженим за частиною 3 статті 152 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 18 грудня 2014 року рішення суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 залишив без зміни.

У заяві ОСОБА_4, посилаючись на статті 444, 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить переглянути судові рішення щодо нього у порядку виключного провадження, мотивуючи тим, що при розгляді справи і постановленні судових рішень були, на його думку, допущені порушення статей 55, 62, 129 Конституції України, істотні порушення статей 2, 4, 17, 22, 94, 373 КПК, положення постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку № 5 від 29 червня 1990 року зі змінами № 12 від 3 грудня 1997 року, внаслідок чого його було необґрунтовано засуджено за злочин, якого він не вчиняв. Просить Верховний Суд України судові рішення щодо нього скасувати, а справу направити на новий касаційний розгляд.

Також засуджений ОСОБА_4, посилаючись на статтю 447 КПК, просить поновити йому пропущений строк на подачу заяви про перегляд Верховним Судом України постановлених щодо нього судових рішень, указуючи, що пропуск строку мав місце у зв'язку з перебуванням його в зоні АТО і участю у бойових діях, хоча на підтвердження цього ніяких документів не надає.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву та клопотання засудженого ОСОБА_4, а також долучені до заяви копії судових рішень щодо нього, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження з перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо заявника відсутні.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Зокрема цей перелік не передбачає можливості перегляду справи Верховним Судом України у порядку виключного провадження.

Окрім того, пунктами 2 і 3 частини 1 статті 445 КПК ( в редакції Закону України № 192-УШ від 12 лютого 2015 року) передбачено, що підставами для перегляду Верховним Судом України судових рішень є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, а також невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

Однак з тексту заяви ОСОБА_4 видно, що він не наводить обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, що зумовило у подібних справах ухвалення касаційним судом різних за змістом судових рішень, та не надає ухвал касаційного суду для порівняння, а фактично порушує питання про проведення по справі щодо нього повторного касаційного розгляду, що не входить до повноважень Верховного Суду України. Тобто наведені ОСОБА_4 у заяві в цій частині доводи не є підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо нього.

Крім того, виходячи з аналізу статей 445 і 458 КПК, під «постановою Верховного Суду України» розуміється судове рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду конкретної кримінальної справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини 1 статті 445 КПК, яке містить висновок щодо застосування відповідної норми права, обов'язковий для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності цю норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції.

Разом з тим, постанови Пленуму Верховного Суду України, на які послався в своїй заяві ОСОБА_4, до таких судових рішень не відносяться, оскільки приймалися Пленумом не в кримінальному процесуальному порядку, а за результатами узагальнень судової практики, та мали роз'яснювальний, а не обов'язковий для всіх судів характер.

Отже ОСОБА_4 у заяві, хоча і послався на статтю 445 КПК, фактично не навів жодної передбаченої цим законом підстави для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо нього, а тому немає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, відсутні й підстави для поновлення ОСОБА_4 пропущеного строку для звернення до Верховного Суду України із заявою про перегляд постановлених щодо нього судових рішень.

Керуючись статтями 444, 445, 447, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд судових рішень щодо нього, у тому числі ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_8 ОСОБА_7