У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Кузьменко О.Т.,
Мороза М.А.,

за участю прокурора

Брянцева В.Л.,

засудженого

ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні 5
квітня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2 на вирок апеляційного суду Житомирської
області від 26 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним
вироком скасовано вирок Богунського районного суду м. Житомира від 1 листопада 2006
року в частині призначеного покарання.

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не судимому,

засудженому:

-
за ст. 286 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, без позбавлення права
керувати транспортними засобами.

На
підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування
призначеного покарання з іспитовим строком один рік.

Вироком
апеляційного суду частково задоволено апеляційне подання прокурора: ОСОБА_1
призначено покарання за ст. 286 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК
України у виді трьох років обмеження волі, з позбавленням права керувати
транспортними засобами на два роки.

ОСОБА_1
визнаний винним у вчиненні злочину за таких обставин.

17
жовтня 2005 року о 20 годині 30 хвилин, керуючи власним автомобілем
“Фіат-2201”, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись по вулиці
Ватутіна у м. Житомирі зі швидкістю 50 - 55 км за годину, ОСОБА_1 проявив
неупередженість до дорожньої обстановки та її змін і вчинив наїзд на
велосипедиста ОСОБА_2, який рухався по проїзній частині дороги в попутному
напрямку.

Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від
яких 18 жовтня 2005 року помер у лікарні.

Як
визнав суд, ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 12.3 Правил
дорожнього руху.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 покликається на суворість призначеного покарання
і просить його пом'якшити, враховуючи, що він визнав вину, відшкодував
потерпілій шкоду, вперше притягується до кримінальної відповідальності і
потерпіла не настоює на суворому покаранні.

Просить
призначити покарання без позбавлення волі і без додаткового покарання.

Потерпіла
ОСОБА_2, з посиланням на відшкодування ОСОБА_1ом заподіяної шкоди, також
просить пом'якшити ОСОБА_1у покарання, обравши його без позбавлення волі та без
додаткового покарання.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1, думку прокурора, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не
підлягають.

Висновок
суду про винність ОСОБА_1а у вчиненні злочину, за який він засуджений,
грунтується на зібраних і перевірених доказах, що в скаргах не оспорюється.

Що
ж стосується призначеного покарання, то воно відповідає вимогам статті 65 КК
України, оскільки враховує як ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є
тяжким, так і пом'якшуючі і обтяжуючі покарання обставини.

Саме
з урахуванням пом'якшуючих покарання обставин, в тому числі і тих, на які
містяться посилання в касаційних скаргах, суд із застосуванням статті 69 КК
України перейшов до призначення більш м'якого виду покарання, обмежившись
середнім терміном для даного виду покарання.

Підстав
до пом'якшення покарання колегія суддів не знаходить.

На
підставі наведеного, керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні
скарги засудженого ОСОБА_1 і потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
вирок апеляційного суду Житомирської області від 26 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1
залишити без змін.

С у д д і:

Верещак В.М. Кузьменко
О.Т. Мороз М.А.