Справа № 11-9 Головуючий у І інстанції Саган
Категорія 20 Доповідач у 2 інстанції Габрієль
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2011 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Шроля В.Р.

суддів Габрієля В.О., Костенко І.В.

з участю прокурора Скрипки І.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець та мешканець с. Гнідин Бориспільського району Київської області, вул. Центральна, 31-В, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, -

засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишено попереднійпідписку про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області вартість дактилоскопічної експертизи в сумі 668, 73 грн.

Доля речових доказів визначена відповідно до вимог ст.81 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 02.09.2010 року близько 14 години, знаходячись у гостях у ОСОБА_2 в будинку №17 по вул.. Жукова в с. Гнідин Бориспільського району Київської області грав у компютерні ігри. Через деякий час ОСОБА_2 вийшов з будинку для приготування їжі, а ОСОБА_1, залишившись один в приміщенні будинку, зайшов до кімнати, яка знаходилась на другому поверсі, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав золотий ланцюжок, вартістю 1035 грн., з золотим кулоном, вартістю 350 грн. та золотим хрестиком, вартістю 345 грн., які належать ОСОБА_2, спричинивши їй матеріальну шкоду в розмірі 1730 грн. Викраденим ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд.

В апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, не оспорюючи доведеність вини засудженого у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації його дій, просить вирок скасувати у звязку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд. Зазначає, що під час досудового слідства потерпіла ОСОБА_2 подала позовну заяву про стягнення шкоди, заподіяної злочином. Однак судом першої інстанції при постановленні вироку щодо ОСОБА_1 будь-яке рішення по позовній заяві потерпілої ОСОБА_2 не прийнято, що суперечить вимогам ст.ст. 334, 335 КПК України.

В доповненнях до апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, вказує, що в матеріалах даної кримінальної справи міститься не підписана суддею постанова про передній розгляд справи від 18.10.2010 року, а тому вона не має юридичної сили.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію та доповнення з посиланням на зазначені у них доводи, пояснення засудженого, який вважав вирок правильним, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій апелянтом та учасниками судового розгляду не оспорюються.

Відносно доводів апеляції прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, про істотне порушення міськрайонним судом при розгляді справи вимог кримінально-процесуального закону, вони є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, під час досудового слідства потерпіла по справі ОСОБА_2 10.09.2010 року подала до Бориспільського міськрайонного суду позовну заяву про стягнення матеріальної шкоди на суму 1150 грн. та моральної шкоди на суму 5000 грн. (а.с.29).

Постановою слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області від 10.09.2010 року ОСОБА_2 по даній справі визнано цивільним позивачем (а.с.30).

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна»(із останніми змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду №12 від 03.12.1997 року) у кожній справі про злочин, яким заподіяно матеріальну шкоду, суд при постановленні вироку зобов'язаний вирішити цивільний позов.

Згідно п.6 вказаної постанови суд при розгляді кримінальної справи зобов'язаний на основі всебічного, повного й об'єктивного дослідження обставин справи з'ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв'язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Відповідно до ч.1 ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Крім того, згідно п.14 даної постанови та в силу ст.334 КПК України, суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого обов'язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Відповідно до ч.1 ст.335 КПК України в резолютивній частині обвинувального вироку зазначається рішення про цивільний позов.

Однак, міськрайонним судом, всупереч вимог кримінально-процесуального законодавства, зокрема, п.1 ч.1 ст.324 КПК України, при постановленні вироку питання про те, чи підлягає задоволенню пред'явлений цивільний позов ОСОБА_2, на чию користь та у якому розмірі не вирішено.

Суд першої інстанції у своєму вироку з цього приводу лише зазначив, що обставиною, яка помякшує покарання ОСОБА_1, згідно ст.66 КК України, є відшкодування завданої злочином шкоди.

Проте, в матеріалах справи, крім пояснень самого засудженого, що містяться у протоколі судового засідання від 26.10.2010 року (а.с.121), відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт відшкодування останнім завданої злочином шкоди.

Відповідно до ст..240 КПК України попередній розгляд справи здійснюється суддею одноособово з обовязковою участю прокурора. Постанова судді виноситься в нарадчій кімнаті.

Проте, постанова суду першої інстанції про проведення попереднього розгляду справи від 18.10.2010 року суддею не підписана (а.с.116), а тому попередній розгляд по даній справі не можна вважати проведеним належним чином.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Бориспільського міськрайонного суду від 26 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_1 слід скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суддів зі стадії попереднього розгляду справи.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, задовольнити.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суддів зі стадії попереднього розгляду справи.

Головуючий

Судді: