Справа № 136/2331/14-к
В И Р О К
іменем України

"26" березня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду у м. Липовець кримінальне провадження №0000481 від 27 листопада 2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6

з боку захисту : обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

26.11.2013 року біля 23.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись біля автобусної зупинки, що розташована в с. Приборівка, вул.. Л. Українки, Липовецького району. Вінницької області, під час суперечки з ОСОБА_5 , яка виникла на грунті неприязних відносин, умисно наніс останньому декілька ударів кулаками рук в область обличчя та інші частини тіла, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому передньої стінки гайморової пазухи справа, закритої черепно-мозкової травми -струсу головного мозку, синців та саден на обличчі, крововиливу під кон`юктиву лівого ока, крововиливу та рани верхньої губи, синця та садна на правому плечі, синця на правому плечі, садна на лівому колінному суглобі, які згідно висновку експерта № 2317/126/178 від 26.02.2014 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не являються небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжуються загрозливими для життя явищами, але спричиняють тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я .
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та повністю підтвердив фактичні обставини справи. В ході судового розгляду він розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Суду пояснив, що дійсно під час конфлікту в листопаді 2013 року, викликаного неприязними відносинами, пов`язаними з тим, що вони обоє працюють таксистами на одній території, наніс кілька ударів кулаком в обличчя потерпілому. З приводу чого жалкує, щиро розкаюється. Заподіяну матеріальну шкоду частково відшкодував, заплативши 2000 гривень

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а санкція цієї статті передбачає три види альтернативних покарань, серед яких є і позбавлення волі.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд відносить щире каяття, визнання своєї вини, часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною , що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений раніше не судимий. За місцем проживання він характеризується задовільно. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Будь-яких тяжких наслідків від вчинення обвинуваченим даного суспільно небезпечного діяння не настало.
Враховуючи особу винного, встановлені обставини справи; тяжкість злочину; наявність обставин, що пом`якшують покарання , види і строки покарання, встановлені санкцією ч.1 ст. 122 КК України - суд вважає за потрібне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі. Крім цього, суд прийшов до висновку про можливість виправлення його без відбування покарання і на підставі ст.75 КК України, звільняє його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.
Суд вважає дане покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Потерпілим по справі заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди 4126,78 грн, яка складається з витрат на лікування - 1086 ,52 грн; оплати ним, як фізичною особою -підприємцем єдиного податку та єдиного соціального внеску в сумі 640,26 грн; вартості мобільного телефону, який забрав у нього під час нанесення тілесних ушкоджень, обвинувачений 400 грн; та витрат за надання правової допомоги представником потерпілого в сумі 2000 гривень; а також моральної шкоди на суму 20 000 гривень.
В судовому засіданні потерпілий зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди до 2126,78 грн, враховуючи, що обвинувачений відшкодував йому 2000 гривень.
Дослідивши надані суду докази в частині підтвердження цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 1086 ,52 грн , тобто вартості витрат на лікування, оскільки оплата потерпілим єдиного податку та єдиного соціального внеску як фізичною особою- підприємцем в сумі 640,26 грн не є витратами, пов`язаними з заподіянням потерпілому тілесних ушкоджень, а вартість мобільного телефону в сумі 400 грн не може бути стягнута, оскільки викрадення вказаного майна за даним обвинувальним актом обвинуваченому не вмінялось.
Суд вважає безспірним факт заподіяння кримінальним правопорушенням потерпілому моральної шкоди, оскільки остання являється постійним супутником кожної протиправної поведінки щодо фізичної особи. Моральна шкода полягає у фізичному болі, стражданнях, яких зазнав потерпілий, внаслідок ушкодження його здоров`я.
Розмір відшкодування за моральну шкоду залежить від характеру злочину, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди.
Судом встановлено, що обвинувачений вчинив умисне кримінальне правопорушення , яке відносяться до категорії середньої тяжкості. В судовому засіданні повністю визнав свою винуватість, частково відшкодував заподіяну матеріальну шкоду..
Тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, судову практику по подібних справах , ґрунтуючись на встановлених обставинах справи, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, оцінений в сумі 20 000 грн., не є співрозмірним із заподіяною моральною шкодою та вважає, що позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 10 000 гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.349, 368, 369-371, 373-376 КПК України, СУД

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1( один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України , наступні обов`язки:
1)
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 1086 ,52 грн. матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди, а разом 11 086,52 грн. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд. Після закінчення цього строку, вирок набирає законної сили , якщо не буде подано апеляційної скарги на вирок суду.

Копію вироку вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1