Машівський районний суд Полтавської
Справа № 1-3/2008 рік
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2008 року. Машівський
районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Кравець
С.В.

при секретарях Кульчицькій
І.М., Дузенко С.А.,

Гезела Л.Р., Сизоненко Н.М.

з участю: потерпілої ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Машівка справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
уродженки та жительки АДРЕСА_1, українки, громадянки України, освіта середня
спеціальна, розлученої має на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває у
відпустці по догляду за дитиною, раніше не судимої,

в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженки с. Іметичево Іршавського району Закарпатської області,
жительки ОСОБА_2, українки, громадянки України, освіта середня спеціальна,
одруженої, приватного підприємця, раніше не судимої,

в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України,

В С
Т А Н
О В И В :

18 вересня 2007 року близько 14 години ОСОБА_1 та ОСОБА_2, маючи намір
забрати у ОСОБА_3 сина ОСОБА_1 - ОСОБА_4, 2003 року народження, з яким вона
йшла по вулиці Солов'їній в с. Селещина Машівського району Полтавської області,
з прямим умислом нанесли ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження у вигляді саден і
синців, струсу головного мозку, закритої черепно-мозкової травми, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 вину в скоєнні злочину не
визнала, як і заявлений позов і показала, що 18.09.2007р. близько 13 год. вона
разом з матір'ю ОСОБА_2 вивозила сміття на сміттєзвалище в с. Селещина.
Повертаючись назад, помітила свого сина ОСОБА_5, якого не бачила 5 місяців з
невідомою жінкою, якою виявилась ОСОБА_3 Підбігши до них, забрала сина, але
остання почала погрожувати. Після цього, вона у неї забрала мобільний телефон і
запропонувала, через 30 хв. забрати його у неї вдома. Разом з тим зазначила, що
потерпілу вона не била, але не виключає того, що коли забирала дитину, могла
нанести тілесні ушкодження їй у вигляді подряпин.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 вину в скоєнні злочину не визнала, як
і цивільний позов та показала, що підтримує показання дані її дочкою ОСОБА_1та
додала, що можливо з її боку та боку її дочки були якісь дії, а саме: хтось
когось смикнув за руку, але потерпілу ніхто з них не бив.

Потерпіла ОСОБА_3 показала, що 18.09.2007р. разом з ОСОБА_4, якого
доглядала, йшла додому до його батька ОСОБА_4. Почувши, що за нею хтось біжить
взяла дитину на руки, і в цей час помутила ОСОБА_1, яка вирвала дитину у неї з
рук. Вона почала телефонувати батькові дитини, але ОСОБА_1 разом з матір'ю
ОСОБА_2 відібрали у неї телефон, остання кинула на неї велосипед, яким
придавила до землі, а ОСОБА_1 вдарила педаллю по голові і сказала матері, щоб
та її тримала поки вони не відійдуть. Коли ОСОБА_1 відійшла десь 15-20 м
ОСОБА_2 забрала велосипед і вони побігли в бік школи. Після цього, вона пішла
додому до ІНФОРМАЦІЯ_3, але оскільки там нікого не було повернулася до себе
додому. Потім пішла в магазин, де купила поповнення на телефон, після чого,
повідомила про інцидент в міліцію, а потім батькові дитини. Через деякий час
ОСОБА_5. повернувся з м. Полтави з якимось жінками, і вони разом поїхали в
міліцію, а потім в Машівську ЦРЛ, де вона лікувалася стаціонарно.

Вказаними діями їй заподіяно матеріальну шкоду на суму 130, 85 грн. -
витрат на лікування, 12 грн. судове медичне обстеження, витрати на юридичну
допомогу в розмірі 1008 грн. Крім цього, їй заподіяно моральну шкоду, яка
виразилась у перенесених стражданнях, яку оцінює в 5000 грн.

Представник потерпілої ОСОБА_6 підтримала доводи потерпілої.

Незважаючи на не визнання
підсудними вини по вчиненню злочину, їх винуватість повністю підтверджується зібраними та дослідженими в
судовому засіданні доказами, а саме:

Скаргою ОСОБА_3 до Машівського районного суду від 28.09.2007р. з проханням
притягнути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, оскільки вони нанесли
їй тілесні ушкодження ( а.с. 1-2 ).

Висновком судово-медичної експертизи № 278 від 12.10.2007р. якою
встановлено, що у ОСОБА_3 маються ушкодження у вигляді саден та синців на
обличчі, кистях рук, лівому колінному суставі, струсу головного мозку, могли
утворитися при обставинах вказаних потерпілою та відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я ( а.с. 20 ).

Показаннями свідка ОСОБА_7, яка в судовому засіданні пояснила, що потерпіла
є її дочкою. В один з днів вересня 2007р. близько 14 год. ОСОБА_4 проснувся і
хотів погратися, а тому дочка з ним пішли додому до ІНФОРМАЦІЯ_3 по іграшки.
Через деякий час дочка повернулася додому вся заплакана і повідомила, що на неї
напали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 побили, забрали дитину та мобільний телефон. Після
цього, дочка пішла в магазин купила поповнення на рахунок. Пізніше їй стало
недобре і ОСОБА_5. відвіз її в лікарню.

Протоколом огляду місця пригоди від 19.11.2007р., схемами, та фототаблицею
в ході якого встановлено зі слів потерпілої та підсудних місце нанесення
тілесних ушкоджень ( а.с. 74-82 ).

З копії медичної картки стаціонарного хворого, витягу з історії хвороби та
довідки Машівської ЦРЛ від 16.01.2007р. вбачається, що в період з 18.09. по
28.09.2007р. потерпіла лікувалася в неврологічному відділенні Машівської ЦРЛ з
діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та отримала
лікування ( а.с. 86-91, 100, 120 ).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що з 18.09.2007р. в
неврологічному відділенні лікувалася ОСОБА_3, оскільки в неї була закрита
черепно-мозкова травма і струс головного мозку. У неї були скарги на головний
біль, запаморочення, нудоту, що було відображено в історії хвороби з її слів. Де саме вона отримала
тілесні ушкодженні він не з'ясовував.

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона працювала черговим лікарем в той день,
коли ОСОБА_3 звернулася до приймального відділення Машівської ЦРЛ. Візуально на
ній ніяких тілесних ушкоджень не було видно, але вона скаржилась на втрату
свідомості, головну біль, нудоту в зв'язку з чим була госпіталізована в
неврологічне відділення.

Згідно повідомлення Машівської ЦРЛ від 11.08.2008р. на момент звернення
18.09.2007р. о 17.25 год. ОСОБА_3 в Журналі реєстрації зазначено діагноз: забій
м'яких тканин лоба, голови, лівої щоки. Закрита черепно-мозкова травма, струс
головного мозку ( а.с. 220 ).

З висновку повторної судово-медичної експертизи № 5 від 24.06.2008р.
вбачається, що нею підтверджений висновок первинної експертизи та зазначено, що
крім цього, потерпілій спричинено закриту-черепно мозкову травму і дані тілесні
ушкодження могли утворитися від пальців рук людини стиснуті у кулак, ногою у
взутті людини, так і педаллю від велосипеда, що кваліфікуються, як легкі
тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, а синці лівого
колінного суставу могли утворитися при падінні тіла на площину ( а.с. 189-190
).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що потерпіла за усною
домовленістю з її сином доглядала її внука. В той день, коли трапився інцидент,
близько 15 год. вона приїхала додому до потерпілої і помітила, що в неї було
побите лице та подряпини з обох боків.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що в один з днів вересня
2007р. ОСОБА_10 попросила підвезти її додому, оскільки в неї щось трапилось.
Вона погодилась, відвезла її додому і поїхала на роботу. Що саме трапилося у
ОСОБА_10 вона не запитувала і їй про це нічого не відомо.

З відмовного матеріалу № 450 вбачається, що 18.09.2008р. ОСОБА_1 та її мати
ОСОБА_12 забрали малолітнього ОСОБА_4 у ОСОБА_3 на вулиці с. Селещина та
забрали мобільний телефон з метою забезпечення безпеки. При цьому у ОСОБА_3
виявлені тілесні ушкодження. Постановою від 26.09.2007р. в порушенні
кримінальної справи за ст. ст. 186, 296 КК України відмовлено.

Як вбачається з рішення Машівського районного суду від 28.11.2007р. між
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 дійсно виник спір щодо місця проживання малолітнього
ОСОБА_4, який з травня 2007 року по 17.09.2007р. знаходився на утриманні батька
і за яким доглядала ОСОБА_3 ( а.с. 205-207).

Суд,
оцінюючи докази в справі, критично ставиться до пояснень підсудних про непричетність до злочину, визнає їх неправдивими,
спрямованими на ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони
спростовуються викладеними доказами: показаннями потерпілої,
свідків, відмовним матеріалом, висновками експертиз, що не
викликають у суду сумнівів у своїй об'єктивності, а тому таку позицію підсудних суд розцінює як спосіб обраного захисту.

Так, судом встановлено, що
18.09.2007р. між потерпілою та підсудними на вулиці Солов'їній в с. Селещина
відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 забрали
у ОСОБА_3 - ОСОБА_4, сина ОСОБА_1. Оскільки потерпіла добровільно не віддавала
дитину та намагалася по телефону викликати батька дитини ОСОБА_5 у якого з
матір'ю дитини продовжувався конфлікт, щодо місця проживання дитини, підсудні
силою забрали дитину.

В судовому засіданні підсудні не заперечували того факту, що при відібранні
дитини можливо і заподіяли потерпілій тілесні ушкодження у вигляді подряпин,
але не такі як зазначені у висновку експерта. Разом з тим ці їх показання
суперечать добутим по справі доказам, суперечать об'єктивним висновкам
судово-медичних експертиз з яких вбачається, що потерпіла отримала саме ті
тілесні ушкодження про які вона зазначала, саме в той час, що не суперечить
обставинам справи, а тому суд вважає показання потерпілої достовірними,
оскільки вони не суперечать іншим добутим по справі доказам, і кладе їх в
основу обвинувачення.

До показань свідка ОСОБА_9 про відсутність у потерпілої тілесних ушкоджень
при зверненні на пункт швидкої допомоги, суд відноситься критично і до уваги не
приймає, оскільки вони в цій частині суперечать іншим доказам по справі, які є
узгодженими між собою.

Про направленість умислу підсудних свідчить і кількість спричинених ОСОБА_3
тілесних ушкоджень та те, що вони могли бути спричинені пальцями рук людини
стиснуті у кулак, ногою людини у взутті, педаллю від велосипеда, або іншими
предметами з подібними характеристиками. Зазначене виключає можливість
необережного нанесення тілесних ушкоджень.

Аналізуючи зібрані докази, суд
вважає, що винність підсудних ОСОБА_1 та Березіної Г.І. у вчиненні злочину
цілком доведена, а тому їх дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК
України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад
здоров'я.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудних суд визнає те, що вони
вчинили злочин вперше та внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки
тривалий час не мали змоги спілкуватися з малолітнім ОСОБА_4, в чому їм
чинилися перешкоди.

Обставин, що обтяжують покарання підсудних, суд не вбачає.

За місцем проживання підсудні характеризуються позитивно ( а.с. 17-18), на
обліку у лікарів нарколога та психіатра при Машівській ЦРЛ не перебувають, є
працездатними ( а.с. 19, 216 ) і як видно з вимоги про судимість вони раніше не
судимі ( а.с. 22-27 ).

При призначенні покарання підсудним, суд відповідно до
вимог ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу підсудних, обставини, що пом'якшують їх покарання і приходить до
висновку, що необхідним та достатнім покаранням підсудним для їх виправлення та
попередження нових злочинів буде покарання у вигляді громадських робіт
призначене у межах санкції ч.2 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілою цивільний позов, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями
фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала, якщо
вона не доведе, що шкода завдана не з її вини.

З врахуванням наданих документів, що підтверджують суму позову, а саме
чеків на придбання ліків на суму 130, 85 грн. ( а.с. 4, 222-223 ) суд вважає,
що позов в цій частині підлягає повному задоволенню. Разом з тим, потерпіла
посилається на те, що нею сплачені 12 грн. за проведення судово-медичної
експертизи, про що надала відповідну квитанцію ( а.с. 224 ). Але оскільки у
вказаній квитанції зазначено про сплату саме благодійної допомоги, яка є
добровільним внеском, а тому суд її до уваги не приймає, і вважає, що ця сума
стягненню з підсудних не підлягає.

На підтвердження понесених витрат потерпілою надано договір про надання
послуг, а саме правової допомоги, укладеного між нею та приватним підприємцем
ОСОБА_6 та квитанцію про оплату нею послуг в розмірі 1008 грн., яку суд вважає
за необхідне стягнути з підсудних в солідарному порядку ( а.с. 30-31).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданні у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, заподіяних протиправною поведінкою щодо самої
особи, членів її сім'ї або близьких родичів, у душевних стражданнях у зв'язку
із знищенням або пошкодженням майна фізичної особи, у приниженні честі,
гідності, а також ділової репутації фізичної особи.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду за наявності
її вини.

Оскільки, внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_3
зазнала страждань, до яких суд вважає слід віднести те, що вона зазнала
фізичного болю та страждань внаслідок ушкодження здоров'я, зусилля, які
необхідно докласти для відновлення стану здоров'я, а тому враховуючи характер
та обсяг страждань потерпілої, характер немайнових втрат, враховуючи стан її здоров'я та вимоги розумності і справедливості,
суд вважає можливим позов про відшкодування моральної шкоди задоволити частково
в розмірі 1000 грн.

Судових витрат та речових доказів по
справі немає.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України
суд,

З А
С У Д
И В :

ОСОБА_1 визнати винною
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначити їй
покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

ОСОБА_2 визнати винною
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначити їй
покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу до
вступу вироку в
законну силу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обрати - підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, солідарно, на користь ОСОБА_3
завдану матеріальну шкоду в розмірі 130, 85 грн., моральну шкоду в розмірі 1000
грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1008 грн. а всього 2138, 85 грн.

Вирок може бути
оскаржено до Апеляційного
суду Полтавської області
на протязі 15 діб

з моменту його
проголошення.

Суддя: ( підпис )

Копія
вірна:

Суддя
Машівського районного суду С.В.
Кравець