Справа №3859/2007
Категорія ст. 186 ч.2
Головуючий у 1 інстанції Пінчук Н.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2007 року
колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду м, Києва,
у складі:

Головуючого :
Приндюк М. В.

Суддів: Гонти
Л.С. ,
Дембовського С. Г.

За участю
прокурора: Рабінчук Т.І.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу стосовно ОСОБА_1, за апеляцією і доповненням до неї прокурора
по справі, на вирок Дніпровського
районного суду м. Києва від 24 липня
2007 року яким:

ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, українця, громадянина України, уродженця м.
Києва, з середньою неповною
освітою, не одруженого, не працюючого, прописаного та проживаючого в АДРЕСА_1, раніше судимого : 1) 29.09.2004 року
Дніпровським районним судом м. Києва
за ст.
186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

Засуджено
за ст.
186 ч. 2 КК України на 5 (п'ять) років позбавлення ВОЛІ.

Згідно ст.
71 ч.1. КК України приєднано покарання за попереднім вироком
Дніпровського районного суду м. Києва
від 29.09.2004 року та остаточне покарання призначено у виді 5 (п'ять) років 7
(сім) місяців позбавлення волі.

Під вартою
ОСОБА_1 з 19.08.2006 року.

Речові
докази залишені в користуванні потерпілої ОСОБА_2, а мобільний телефон «моторола», який зберігається в Дніпровському РУГУ МВС України
віддати в користування ОСОБА_3

встановила:

За
вироком суду, засуджений ОСОБА_1, будучи раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі та
маючи не зняту та не погашену судимість,
знову повторно скоїв навмисний злочин.

19.08.2006
року ОСОБА_4 приблизно о 6 годині з метою повторного відкритого викрадення
чужого майна, знаходячись на території
ПКіВ «Гідропарк» на відкритому танцювальному майданчику біля приміщення

«Гідрозони»
відкрито вихватив з лівої руки гр. ОСОБА_2 сумочку, в якій знаходилось особисте майно
остатньої, а саме :

·
біла шкіряна сумочка;

·
буси синього кольору;

·
кредитні картки;

· два
мобільні телефони «Нокіа 66 30» та « Моторола » та інші особисті речі
потерпілої, завдавши матеріальної шкоди
загальну суму 2862 грн.

Після
чого. ОСОБА_1 з місця скоєння злочину втік,
але невдовзі був затриманий співробітниками міліції, фактично на місці вчинення злочину.

В апеляції
з доповненнями до неї прокурор який приймав участь у справі просить вирок
Дніпровського районного суду міста Києва від 24.07.2007 року відносно ОСОБА_1
за ст.
186 ч.2 КК України скасувати в зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального
закону, які виразились в тому, як можна зрозуміти із змісту апеляції, що суд в недостатній мірі мотивував прийняте
рішення. Не дивлячись на те, що
потерпіла відмовилась від цивільного позову оскільки викрадені речі їй
повернуті, прокурор оспорює і цю
обставину і просить вирок скасувати і з цих підстав.

В
поданій апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати і справу
направити на додаткове розслідування мотивуючи тим , що вході судового та досудового слідства не
допитані ряд свідків які могли дати конкретні покази по донній справі. На думку
засудженого він був позбавлений права завдати питання потерпілій оскільки суд
до нього відносився упереджено.

Заслухавши
доповідача, пояснення прокурора який
підтримала доводи своєї апеляції та заперечував проти апеляції
засудженого, перевіривши матеріали
справи, провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляції прокурора та засудженого не
підлягають задоволенню.

Винність
ОСОБА_1 підтверджується показами потерпілої ОСОБА_2 які вона давала в ході
досудового слідства і які перевірені в ході судового засідання. Так, зокрема вона пояснювала, що 18 серпня 2006 року вона знаходилася в
Гідропарку і близько 6 годин ранку на неї напав засуджений ОСОБА_1 та із
застосуванням насилля заволодів її сумочкою в якій знаходились вище
перераховані речі на загальну суму 2863 гривні.

Як
вбачається з подальших показів ОСОБА_2 по прибуттю до Дніпровського РУТУ МВС
України в м. Києві вона впізнала ОСОБА_1
як особу яка напала на неї та заволоділа її особистими речами. Всі речі вона
впізнала і вони їй повернуті. Це вона підтвердила в ході проведення протоколу
очної ставки між нею та ОСОБА_1

Допитані
в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які працюють у ПМБР «Беркут»
пояснили , що в ніч на 19 серпня 2007
року вони затримали ОСОБА_1 який під курткою ніс жіночу сумку і побачивши їх
почав тікати, але в подальшому був
затриманий і ОСОБА_2 вказала
на нього як на особу яка вчинила проти неї злочин. Покази потерпілої та
вказаних вище свідків є послідовними і підстав ставити їх під сумнів - немає.

Всім цим
доказам по справі суд дав належну оцінку і прийшов до обгрунтованого висновку
про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченого
ст. 186 ч. 2 КК України.

Призначене
покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для
його виправлення та попередження нових злочинів.

По
справі не встановлено грубих порушень норм КПК України, які б могли бути підставою для скасування вироку, у зв'язку з чим посилання прокурора та
засудженого на порушення вказаних норм є безпідставними.

Не
знаходячи підстав для зміни чи скасування вироку та керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Дніпровського районного суду м. Києва
від 24 липня 2007 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляцію та апеляцію прокурора, що приймав участь у справі - без задоволення.