УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008
року
м.Ужгород

Апеляційний
суд Закарпатської області в складі:

головуючого Вотьканича Ф.А.,

суддів Дідика В.М. і Лізанця П.М.,

за участю прокурора Фрицюк В.В., адвоката ОСОБА_1 і
засудженого ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 і його захисника ОСОБА_1 на вирок
Ужгородського міськрайонного суду від 21 грудня 2007 року,

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,уродженця с.Минай
Ужгородського району, мешканця АДРЕСА_1 громадянина України, українця,
одруженого, працюючого директором ПП «Віна», раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.191 КК України на 2 роки обмеження
волі, з позбавленням на 1 рік права обіймати посади пов'язані з виконанням
організаціно-розпорядчих функцій.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від
відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, «засуджений
ОСОБА_2 працюючи на посаді директора ПП «Віна», будучи службовою особою,
зловживаючи своїм службовим становищем з метою отримання в КС «Мрія» позичкових
коштів в сумі 3200 грн. вніс в офіційний документ - довідку №84 від 22.07.2004
року завідомо неправдиві відомості про заробітну плату ОСОБА_3, як менеджера ПП
«Віна», який фактично на даному підприємстві ніколи не працював, заробітної
плати не отримував. На підставі поданих документів за договором позички №797
від 23.07.2004 р. укладеним між КС «Мрія» та ОСОБА_3, останній отримав
короткострокову позичку в сумі 3200 грн. ніби-то на ремонт автомобіля. ОСОБА_2
заволодів вказаними коштами отримавши їх від ОСОБА_3, запевнивши останнього про
самостійне погашення кредиту в майбутньому, та використав їх на власний
розсуд».

В апеляції засудженого ОСОБА_2 і його захисника ОСОБА_1
порушується питання про скасування вироку суду через неправильне застосування
кримінального закону і невідповідність висновків суду фактичним обставинам та
закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_2 на підставі ст.6 п.2 КПК України,
за відсутністю у його діях складу злочину..

В обгрунтування апеляції засуджений і його захисник
посилаються на те, що ОСОБА_2 правомірно отримав грошові кошти від ОСОБА_3, а
не від КС «Мрія». Апелянти вважають, що ОСОБА_2 не міг заволодіти грошовими
коштами КС «Мрія» шляхом зловживання службовим становищем, так як він не був
службовою особою КС «Мрія» і йго повноваження як директора ПП «Віна» не
поширюються на майно КС «Мрія».

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду Закарпатської
області, пояснення засудженого ОСОБА_2 і його захисника ОСОБА_1, які підтримали
апеляцію і просять скасувати вирок суду, а справу закрити за відсутністю у діях
ОСОБА_2 складу злочину, міркування прокурора про обгрунтованість вироку і
залишення його без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню частково, з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.367 КПК України вирок суду щодо ОСОБА_2 підлягає
скасуванню із-за неправильного застосування кримінального закону і
невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 в судовому засіданні винним себе не визнав і пояснив, що дійсно у
липні 2004 року по просьбі знайомого ОСОБА_4 він виступив поручителем
ОСОБА_3при отриманні кредиту, а також видав йому довідку про доходи у якій
вказав недостовірні дані про роботу ОСОБА_3менеджером ПП «Віна» і його
заробітну плату. Фактично ОСОБА_3 на підприємстві не працював і заробітну плату
не отримував.

ОСОБА_2 категорично заперечив факт отримання грошових коштів від ОСОБА_3

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 винним себе не визнав, його вина в заволодінні
чужим майном шляхом обману, повністю доведена дослідженими у судовому слідстві
доказами.

Зокрема, показаннями ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 запропонував йому роботу в
ПП «Віна», однак поставив вимогу отримати на себе кредит в КС «Мрія». Він
спочатку не погодився, але ОСОБА_2 запевнив його що сам погасить отриманий ним
кредит та виступить його поручителем при отриманні кредиту. Для цього ОСОБА_2
надав йому довідку про те, що він працює менеджером ПП «Віна» із зазначенням
його заробітної плати. У дійсності він на даному підприємстві ніколи не
працював і заробітну плату не отримував. Отримані в якості кредиту грошові
кошти в сумі 2970 грн. він передав ОСОБА_2 з яких останній віддав йому за
послугу 50 грн.

Аналогічні обставини вбачаються з показань свідка ОСОБА_5даних ним на
досудовому слідстві і перевірених в судовому засіданні.

Згідно показань свідка ОСОБА_6, ОСОБА_3у них на підприємстві ПП «Віна»
ніколи не працював. Довідку про те, що ОСОБА_3працює на посаді менеджера ПП
«Віна» із зазначенням заробітної плати він як головний бухгалтер не підписував.
Підпис на вказаній довідці зроблений від його імені, йому не належить.

З показань свідка ОСОБА_4 даних ним на досудовому слідстві і перевірених у
судовому засіданні, у 2004 році у нього удома зустрічались ОСОБА_2і ОСОБА_3,
які про щось домовлялися. Пізніше від ОСОБА_3йому стало відомо про те, що він
взяв у КС «Мрія» кредит в сумі 3200 грн. і отримані гроші віддав ОСОБА_2 Згідно
повідомлення ОСОБА_3а, ОСОБА_2відмовився повертати ці гроші.

Свідок ОСОБА_7. в судовому засіданні ствердила, що у жовтні 2005 року до її
доньки прийшли працівники КС «Мрія», які повідомили, що її онук ОСОБА_3 отримав
кредит і не повертає грошові кошти. Зі слів ОСОБА_3 їй стало відомо, що
отримані по кредиту гроші він передав ОСОБА_2, який обіцяв працевлаштувати його
на роботу.

До матеріалів кримінальної справи приєднано документи про отримання ОСОБА_3
кредиту в сумі 3200 грн. в КС «Мрія».

Згідно показань свідка ОСОБА_8 даних на досудовому слідстві і перевірених у
судовому засіданні, процедура надання кредиту ОСОБА_3. проходила у
відповідності до установчих документів КС «Мрія».

З договору поручителсьтва № 58 від 23 липня 2004 року, укладеного між
директором ПП «Віна» ОСОБА_2 і КС «Мрія», вбачається, що ОСОБА_2 виступив
поручителем і зобов'язався перед КС «Мрія» відповідати за виконання зобов'язань
по поверненню кредиту наданого ОСОБА_3..

Судова колегія оцінюючи зібрані у справі докази, вважає, що оганом
досудового слідства і судом дії ОСОБА_2 за ч.2 ст.191 кваліфіковано невірно.

За змістом закону, предметом злочинного посягання передбаченого ст.191 КК є
майно, яке знаходиться у правомірному володінні або віданні винного. Останній,
розкрадаючи майно, використовує наявні у нього правомочності щодо предмету
розкрадання. Саме ця ознака головним чином відрізняє даний делікт від інших
видів розкрадання.

Специфіка розкрадання шляхом зловживання службовим становищем полягає в
тому, що майно, яким винний заволодіває, не ввірене йому, не перебуває у його
безпосередньому віданні, але внаслідок службового становища суб'єкт злочину має
право оперативного управління чим майном. Зловживання службовим становищем як
спосіб заволодіння майном означає, що особа порушує свої повноваження і
використовує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції
всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обернення чужого
майна.

У справі про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2 ст.191 КК йому ставиться в вину
розкрадання грошових коштів в сумі 3200 грн. отриманих ОСОБА_3, як
короткострокову позичку в КС «Мрія».

Тобто предметом даного злочину явились грошові кошти, щодо яких ОСОБА_2 не
використовував наявні у нього правомочності директора ПП «Віна».

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 з метою заволодіння
грошовими коштами вніс в офіційний документ - довідку №84 від 22.07.2004 року
завідомо неправдиві відомості про заробітну плату ОСОБА_3, як менеджера ПП
«Віна», який фактично на даному підприємстві ніколи не працював і заробітної
плати не отримував. На підставі поданих документів за договором позички №797
від 23.07.2004 р. укладеним між КС «Мрія» та ОСОБА_3, останній отримав
короткострокову позичку в сумі 3200 грн. які він передав ОСОБА_2 а той запевнив
ОСОБА_3 про самостійне погашення ним кредиту.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_2 заволодів грошовими
коштами КС «Мрія» шляхом обману, чим вчинив шахрайство.

З урахуванням наведеного, судова колегія кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч.1
ст.190 КК України.

Оскільки з дня вчинення ОСОБА_2 минуло більше трьох років, відповідно до
вимог ст.49 КК України він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності
у зв'язку із закінченням строків давності.

Кримінальна справа відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на
підставі ст.ст.11-1, 376 КПК України.

Керуючись статтями 365,366, 376 КПК України, колегія
суддів

У х в а л и л а :

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 і його захисника ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 21 грудня
2007 року щодо ОСОБА_2скасувати.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_2 з ч.2 ст.191 на ч.1 ст.190
КК України.

На підставі ст.49 КК України звільнити ОСОБА_2 від кримінальної
відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Кримінальну справу щодо ОСОБА_2 закрити на підставі
ст.ст.11-1, 376 КПК України.

Головуючий

Судді