ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Справа № 11-537. Головуючий у 1
інстанції - Стеблина А.В.
187 ч. 1КК Доповідач
УХВАЛА

ІМ"ЯМ УКРАЇНИ

2007 року серпня
місяця 16 дня колегія суддів судової палати з кримінальних

справ Апеляційного
суду Чернігівської області в складі:

Головуючого -
судді Салая Г А.

Суддів
-Рудомьотової С. Г., Григор'євої В.Ф.

З участю
прокурора -Надточій О.В.

Та адвоката -ОСОБА_1

засудженого
-ОСОБА_2

Розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Чернігові кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 лютого 2007 року,

яким засуджено
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, громадянина України, уродженця і мешканця м. АДРЕСА_1, неодруженого, непрацюючого,
судимого :

·
06.01.1995 року Деснянським райсудом м. Чернігова за
ст. 141 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою
виконання вироку згідно ст. 46-1 КК
України на 2 роки;

·
22.03.1996 року Деснянським райсудом м. Чернігова за ст. 86-1КК України до 3 років 6 місяців
позбавлення волі з іспитовим строком згідно
ст. 45 КК України на 3 роки;

·
10.12.1998 року Деснянським райсудом м. Чернігова за
ст. 141 ч.2, 43 КК України до 4років 3 місяців позбавлення
волі;

·
21.08.2006 року Деснянським райсудом м. Чернігова за
ст. 122 ч.1 КК України до 2 років
позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки згідно ст. 75 КК України,

- за ст.
187 ч.1 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК
України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Деснянського райсуду м. Чернігова від 21.08.2006 року, і остаточне покарання призначено у вигляді 3
/трьох/ років 10 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 110 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 2500
грн. моральної шкоди.

Вироком суду
ОСОБА_2. визнаний виновним і засуджений
за вчинення злочину при слідуючих обставинах :

В ніч на
18.09.2006 року, приблизно о 00 год.30
хв., ОСОБА_2. , у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись неподалік приміщення
„Експоцентру" у м. Чернігові по
вул. Рокосовського, 20-А,
з метою заволодіння чужим майном,
напав на ОСОБА_3, наніс йому
декілька ударів кулаком в обличчя, від
чого останній упав та втратив свідомість,
чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді - синців та
забиття м'яких тканей обличчя, правої
кисті, саден не лівому повіку лівого
ока, крововиливу на слизовій верхньої
губи, які відносяться до легких тілесних
ушкоджень, після чого заволодів його
майном на загальну суму 762 грн., а саме
: рюкзаком -100 грн., кепкою -40
грн., мобільним телефоном „Нокіа-
3100" - 400 грн. з пакетом передплаченого сервісу „Діджус" - 50
грн., парасолькою -45 грн., портмоне -60 грн. з грошима у сумі 25
грн., гребінцем -10 грн., студентським проїзним квитком на вересень
2006 року -12 грн., чотирма ключами -20
грн., та інш.

В апеляції
засуджений ОСОБА_2. просить скасувати
вирок суду з направленням справи на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що суд не взяв до уваги те, що
частково визнавальні показання він давав під фізичним примусом
працівників міліції, даного злочину не
вчиняв, його били і вимагали підписувати
документи, які потрібні слідчим. Було допущено порушення законодавства при
впізнанні, судом не взято до уваги його
показання, що речі потерпілого йому
передав якийсь хлопець, який вчинив
злочин, а не він. Не згоден і з позовом, бо не нападав і не бив потерпілого.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого
ОСОБА_2, який підтримав апеляцію, адвоката,
який згоден з апеляцією засудженого,
думку прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи в обсягу
апеляції і обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає.

З матеріалів
справи вбачається, що у судовому
засіданні місцевого суду ОСОБА_2. свою
вину у вчиненні розбою щодо потерпілого ОСОБА_3 не визнав. При
цьому він пояснив, що 18.09.2006 року
, приблизно о 24 годині, він із своєю знайомою знаходились на зупинці
громадського транспорту ринку „Хитрий",
пили пиво. Навпроти сиділи хлопець і дівчина, які розпивали спиртні напої. Мимо них
проходив потерпілий, у нього виник
конфлікт з цими хлопцем і дівчиною. Коли потерпілий пішов, за ним пішов і той хлопець. Потім хлопець
показував дівчині мобільний телефон та рюкзак. Він забрав ці речі, щоб віддати потерпілому, і пішов з ними та своєю дівчиною ночувати до
друга ОСОБА_4. Підтвердив, що на цей
мобільний телефон телефонувала дівчина потерпілого і він домовився з нею про
зустріч для повернення речей. Коли вдруге домовився з нею зустрітись і йшов
назустріч, то був затриманий
працівниками міліції. Мобільний телефон

вилучили у
нього, а рюкзак з речами - у ОСОБА_4 У
міліції до нього застосовували фізичну силу і він написав явку з повинною та
дав такі показання, які їх влаштовували.

Незважаючи на
невизнання своєї вини ОСОБА_2. , його
вина доведена слідуючими перевіреними у судовому засіданні доказами.

З показань
потерпілого ОСОБА_3
доводиться, що в ніч на 19.09.2006
року він проходив по вул.
Рокосовського, і у районі
„Експоцентру" почув позаду кроки,
потім його смикнули за волосся та комір куртки. Повернувшись, побачив підсудного, який відразу ударив його кулаком в обличчя
під ліве око. Впавши на коліна, він став
чинити опір підсудному, не віддаючи
рюкзак, який висів на плечі. Підсудний
ще раз ударив його кулаком в обличчя,
від чого втратив свідомість на 10-15 хв. Коли прийшов до
свідомості, виявив зникнення мобільного
телефону та рюкзака з речами. Вдома викликав міліцію та звернувся до них із
заявою. Наступного дня він про все розповів своїй дівчині ОСОБА_5 і вона
зателефонувала на його мобільний телефон,
по якому їй відповів якийсь чоловік,
з яким вона домовилась про те,
щоб той повернув документи та сім-карту з мобільного. Цей чоловік
сказав, що речі покладе біля
сміттєпроводу в буд. .АДРЕСА_1
у першому під'їзді.ОСОБА_5 зателефонувала в міліцію і зі співробітниками
міліції поїхала до вказаного місця, але
там нікого не було.

З показань
свідка ОСОБА_5. доводиться, що її хлопець, ОСОБА_3.,
розповів, що вночі 18.09.2006
року невідомий ударив його в обличчя і викрав рюкзак з особистими речами та
мобільний телефон. Вона зі свого мобільного подзвонила на мобільний ОСОБА_3/ і
їй відповів незнайомий чоловік, у якого
вона запитала, навіщо той викрав речі її
хлопця, на що той відповів, щоб помститися за якусь дівчину. Вони
домовились, що зустрінуться, і підсудний віддасть хоча б сім-карту з
мобільного та документи. Цей чоловік сказав,
що покладе речі біля сміттєпроводу на першому поверсі у першому під'їзді
буд. .АДРЕСА_1. Потім
вона зателефонувала у міліцію, приїхали
на вказане місце, але там нікого не
було.

З показань
свідків ОСОБА_6. таОСОБА_7. доводиться,
що під час затримання ОСОБА_2, у
нього було виявлено та вилучено речі,
які належали потерпілому. Решта речей була виявлена та вилучена у його
товариша ОСОБА_4, який пояснив, що їх залишив підсудний і вони належали тому.
Підтвердили, що явку з повинною та
пояснення ОСОБА_2 давав добровільно, до
нього фізичного чи психічного впливу не застосовували. З цього питання
проводилась перевірка і порушень не виявлено.

З показань
свідка ОСОБА_4 / а.с. 21/
доводиться, що приблизно о першій годині
ночі 18.09.2006 року, до нього прийшов
його друг ОСОБА_2 В. із своєю дівчиною на ім'я ОСОБА_8 переночувати. В руках у нього був рюкзак. Вранці ОСОБА_8 пішла, а він з ОСОБА_2им пішли до одного
знайомого, і коли повертались, то були затримані працівниками міліції на
вул. Доценко і доставлені у Деснянський
відділ, де дізнався, що залишений у нього вдома рюкзак ОСОБА_2
крадений. Добровільно видав рюкзак; що він крадений, ОСОБА_2 йому не говорив.

Виновність
ОСОБА_2 також доводиться іншими доказами по справі у їх сукупності:

З заяви
потерпілого ОСОБА_3
доводиться, що він просить провести
перевірку з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень та зникнення його
речей/а.с. 2/;

Протоколом
огляду, виявлення та вилучення від
18.09.2006 року крадених речей ОСОБА_3 у ОСОБА_2 /а.с. 6/;добровільної видачі ОСОБА_4. крадених
речей, які залишені ОСОБА_2им /а.с. 7; явкою з повинною ОСОБА_2 від 18.09.2006
року /а.с. 8/; речовими доказами - мобільним телефоном „НОКІА 3100" з
сім-картою „Діджус", портмоне, студентським квитком, дисконтною карткою магазину „Союз", картками поповнення рахунків „Київстар"-
3, студентським проїзним квитком на
вересень 2006 року, ключами-4 шт.,
дерев'яною розчіскою /а.с. 36/;

Висновками
судово-медичної експертизи №2487 від 20.10.2006 року про наявність у
потерпілого ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень у вигляді синців та забиття
м'яких тканей обличчя, правої
кисті, садна на правій повіці лівого
ока, крововиливу на слизовій верхньої
губи, які виникли від дії тупих
предметів, могли утворитись 18.09.2006
року за вказаних обставин /а.с. 45-46/;

З протоколу очної
ставки між ОСОБА_2им та ОСОБА_3 доводиться,
що останній вказав на підсудного як на особу, яка напала на нього 18.09.2006 року
вночі, побила і украла речі /а.с. 63-65/.

Місцевий суд
повно і всебічно дослідив наявні докази по справі, дав їм належну правову оцінку, про що вказав у вироку.

Крім того, суд перевіряв посилання засудженого на
те, що визнавальні показання він давав
під психологічним та фізичним примусом працівників міліції.

В матеріалах
справи є перевірочні та відмовні матеріали щодо скарг ОСОБА_2 /а.с. 55/,
зроблено відповідний висновок щодо цього і у вироку суду.

Місцевий суд
також критично поставився до всіх показань ОСОБА_2, оцінив їх належним чином, і прийшов до вірного висновку, що виновність ОСОБА_2 у вчиненому доведена і
його дії вірно кваліфіковані за ст. 187 ч.1 КК України .

Призначене
покарання відповідає вимогам ст. 65 КПК
України, обставинам справи, даним про особу засудженого, враховані як пом'якшуючі, так і обтяжуючі вину обставини - злочин
вчинено тяжкий, під час іспитового
строку, у стані алкогольного
сп'яніння, але з'явився сам із
зізнанням.

За даних
обставин апеляція задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.
356, 365 -366, 377,
379 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення,
а вирок Деснянського районного суду м.
Чернігова від 14 лютого 2007року щодо нього - без змін.