Справа №1-58/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня
2007 року Турківський районний суд Львівської обла­сті в складі:
головуючої,судді Строни Т.Г., при секретарі Чабановій І.О.,з участю державного
обвинувача Дудчака В.Б., потерпілого ОСОБА_1., захисників підсудних
ОСОБА_2.,ОСОБА_3.розглянувши в м.Турці кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та жителя с.В.Яблунька Турківського
р-ну Львівської обла сті, українця, гр-на України,має середню освіту,працює
різноробочим в ТзОВ "Призма" в с.Рогівка Ужгородського р-ну
Закарпатської обла­сті, не одружений, дітей не має, інвалідності не має,
допризивник, ра­ніше не судимий

по ст.ст.121ч.
1, 296 ч. 2 КК України та

ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, урод­женця та жителя с.В.Яблунька Турківського
р-ну Львівської області, українця, гр-на України, має середню освіту, працює
електромонтаж­ником в СП
"Міські інформаційні системи"у м.Львові, допризовник, не
одружений, дітей не має, інвалідності не має, раніше не судимий

по ст.ст.296 ч.2,
122 ч.1 КК України, -

встановив:

03.12.2006
року о 22.00 год. біля
приміщення вокзалу в С.Н.Яблунька підсудні ОСОБА_4. та ОСОБА_5., перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, групою осіб вчинили хуліганство та спричи­нили
потерпілому ОСОБА_1.тілесні ушкодження середньої важкості при таких обставинах:

безпричинно
приставши до незнайомого їм раніше потерпілого ОСОБА_1., повалили його на
землю, де наносили удари руками та но­гами по різних частинах тіла, в тому
числі і по голові, спричинивши потерпілому: забій головного мозку з
крововиливом в оболонку моз-ку,закритий перелом кісток носа зі
зміщенням,субкон'юктивальний крововилив в білкову оболонку лівого
ока,забійно-рвану рану крила носа справа, забійно-рвану рану правої щоки,
післятравматичний пра­вобічний кохлеоневрит, синці в обох орбітальних ділянках,
множинні синці обличчя.

Свою вину у вчиненому
підсудний ОСОБА_5. визнав частково і пояснив,що не маючи наміру вчиняти
хуліганство, він разом із ОСОБА_4. та ОСОБА_5. прийшли до залізничної станції в
с.Н.Яблунь-ка, де в приміщенні вокзалу побачили потерпілого та громадянина
ОСОБА_6. ОСОБА_6. почав приставати до ОСОБА_7,випрошу ючи прикурити, на що
ОСОБА_7. відштовхнув його від себе,і той упав на підлогу. У приміщенні вокзалу
також був потерпілий ОСОБА_1, який схопив їх із ОСОБА_4руками за шиї і потягнув
на вулицю. Надворі вони впали на землю, оскільки ОСОБА_1 звалив їх.
ОСОБА_7витяг­нув їх з-під ОСОБА_1.Коли вони із ОСОБА_4звільнилисядо почали обоє
наносити удари ОСОБА_1 по різних частинах тіла, ОСОБА_1 в цей час лежав на
землі. Побивши ОСОБА_1, вони пішли додому.

Свою вину у
вчиненому підсудний ОСОБА_4. не визнав і пояс нив, що 03.12.2007 року о 22.00
год. після відвідин бару він разом із ОСОБА_5та ОСОБА_7пішли на залізничний
вокзал с. Н.Яб-лунька. В приміщенні вокзалу побачили потерпілого ОСОБА_1 та
ОСОБА_6, який почав приставати до ОСОБА_7 , випрошуючи у нього си­гарети. На це
ОСОБА_7відштовхнув ОСОБА_6, і той упав на під­логу. А в цей час ОСОБА_1 схопив
їх із ОСОБА_7за шиї та потяг нув надвір. Надворі потерпілий упав обличчям
донизу і повалив їх разом із собою, причому він ударився до каміння головою. В
цей час до них підійшов ОСОБА_7, який,наносячи удари ОСОБА_1, звільнив їх із
ОСОБА_5. Коли він піднімався із землі,то втратив свідо­мість і не пригадує, чи
наносив удари потерпілому після цього. Прий шов він до пам'яті,коли вже
повертався додому.

Вина підсудних
стверджується такими зібраними по справі дока­зами:

-показаннями
потерпілого ОСОБА_1., який в судовому засіданні пояснив, що 03.12.2006 року о
22.00 год. він на
залізничному вокзалі в с.Н.Яблунька очікував на прибуття поїзда, яким мав їхати
до міста Ужгорода. На вокзалі до нього підійшов знайомий ОСОБА_6.,і вони із ним
разом випили пива. В цей час до вокзалу зайшли четверо незнайо мих йому раніше
хлопців, серед них були підсудні та ОСОБА_7. ОСОБА_6попросив у них сірники, і
тоді один із хлопців відштовхнув ОСОБА_6, і той упав на підлогу. Він,
намагаючись уникнути бійки,хотів вийти із пиміщення на вулицю, двох хлопців
пройшов,а хтось із них зловив його за плече на виході і повалив на землю перед
входом до вокзалу. Після цього всі, в тому числі і підсудні, стали його бити
рука ми і ногами по різних частинах тіла.Від ударів він втратив свідомість,

опритомнів через
деякий час вже у приміщенні вокзалу. Знайомі відве ли його додому до
матері;

-показаннями
свідка ОСОБА_8., який в судовому засі­данні пояснив, що ввечері 03.12.2006 року
він прийшов до вокзалу в с.Н.Яблунька, оскільки мав їхати в м.Ужгород. Знайома
касирка пові­домила йому, що у приміщенні вокзалу сидить побитий його одно­селець
ОСОБА_1.Зайшовши до приміщення вокзалу, він побачив ОСОБА_1., який лежав на
лавці і був сильно побитий, увесь у крові: облич­чя, руки, одяг. На запитання
,що сталося,він відповів,що його побили. Він подзвонив по мобільному телефону
своєму батькові і повідомив про цю подію , щоби той сповіістив родичів ОСОБА_1.
Після цього він поїхав в м.Ужгород;

-показаннями
свідка ОСОБА_9., який в судовому засі­данні пояснив, що 03.12.2006 року десь о
23.30 він був удома в с.Н.Яб лунька, коли йому подзвонив на мобільний телефон
син і повідомив, що в залі очікування на станції Н.Яблунька перебуває ОСОБА_1,
якого хтось сильно побив. Про це він повідомив родичів ОСОБА_1 і разом із
чоловіком сестри ОСОБА_10вони пішли на вокзал, де побачили ОСОБА_1, у якого
обличчя було опухле і все в крові. Разом із ОСОБА_10 діставили його додому в
с.Н.Яблунька;

-аналогічними
показаннями сестри ОСОБА_1., ОСОБА_11.;

-показаннями
свідка ОСОБА_12., яка в судовому засіданні пояс нила, що 03.12.2006 року вона
чергувала по станції Н.Яблунька. Під час чергування о 22.20 вона вийшла із
приміщення чергового і помі­тила, що на землі лежить ОСОБА_1 .Він був між
входом до вокза лу і релейними шафами. Все обличчя у нього було у крові,і він
руками та ногами спирався на землю. Вона сильно злякалася і зайшла до вокзалу.
Коли через деякий час вийшла на вулицю, то ОСОБА_1 вже не було. В цей час
підійшов ОСОБА_8, вона йому розповіла про бачене і попросила подивитися
усередині вокзалу.Він пішов, подивився і сказав, що усередині вокзалу лежить
ОСОБА_1, який є побитий. Через деякий час прийшов батько ОСОБА_8. та чоловік
сестри ОСОБА_10, які попід руки забрали ОСОБА_1 і повели додо- му;

-висновками
судово-медичного експерта № 593/06 від 25.12.2006 року, № 65/07 від 09.02.2007
року, № 119/07 від 12.03.2007 року, з яких вбачається, що потерпілому ОСОБА_1.
спричинено закри ту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку з
крово­виливом в оболонки мозку, закритий перелом кісток носа зі зміщення

ми,
субкон'юктивальний крововилиів в білкову оболонку лівого ока, забійно-рвану
рану крила носа справа ,забійно-рвану рану правої що­ки, післятравматичний
правобічний кохлеоневрит, синці в обох орбі­тальних ділянках. Дані тілесні
ушкодження утворилися від неоднора­зової дії твердих тупих предметів і
відносяться до тілесних ушкод­жень середнього ступеню важкості по ознаці
довготривалого розладу здоров'я. Рубці на обличчі є невиправними і будуть
відноситися до тяжких тілесних ушкоджень, якщо будуть визнані такими, що зніве­чили
обличчя. Утворилися дані тілесні ушкодження від дії тупих твер дих предметів з
обмеженою поверхнею, відносяться до легких тілес­них ушкоджень із короткочасним
розладом здоров'я, якщо не будуть визнані такими, що знівечили обличчя.

Ушкодження
середнього ступеню важкості у вигляді забою го­ловного мозку серенього ступеню
із крововиливами в оболонки мозку утворилися від дії твердих тупих предметів,
можливо, від ударів рука­ми та ногами по голові потерпілого.Встановити, від
якого удару наста ли пошкодження
середнього ступеню неможливо, а потрібно брати всі удари, нанесені потерпілому
по голові;

-протоколом
очної ставки між ОСОБА_5. та ОСОБА_4., з якого вбачається, що при провадженні
даної слідчої дії 04.01.2007 року ОСОБА_5розказував, що після відвідин бару
були у нетверезому стані, о 22.00 без потреби пішли в бік вокзалу, де разом із
ОСОБА_4били потерпілого після того, як він їх схопив руками. ОСОБА_5потерпілого
не бив. При цьому ОСОБА_4 був повністю згідний із пояс­неннями ОСОБА_5.( а.с.
67-69);

-протоколом
очної ставки між ОСОБА_7 та ОСОБА_4,з якого вбачається, що 04.01.2007 року при
провадженні да­ної слідчої дії ОСОБА_5розказав слідчому про події 03.12.2006
року: як вони із ОСОБА_5та ОСОБА_13в барі розпивали спиртне, потім пішли до
залізничної станції, побачили двох чоловіків на вокзалі, при цьому пояснював,що
потерпілого він не бив. Із його показаннями ОСОБА_4. був повністю згідний
(а.с.70-72);

-аналогічними
поясненнями при провадженні очної ставки ОСОБА_5та ОСОБА_7 (а.с.73-74);

-протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 15.01.2007 року та фотографіями до
нього , з яких вбачається, що по­терпілий ОСОБА_1. на місці показав та розказав
про обставини його побиття незнайомими хлопцями (а.с.82-88);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події
із участю ОСОБА_5 та фотографіями до нього, з яких вбачається, що 06.02.2007
року при провадженні даної слідчої дії ОСОБА_5показав на місці, як ОСОБА_4 та
ОСОБА_5. били потерпілого, який в цей час лежав на землі, після чого розійшлися
( а.с.89-96);

-протоколом
відтворення обстановки та обставин події із участю ОСОБА_5.та фотографіями до
протоколу, з яких вбачається, що 06.02.2007 року при провадженні даної слідчої
дії ОСОБА_5розказав на місці про обставини події 03.12.2006 року, повторивши,
що ОСОБА_5ударів потерпілому не наносив( а.с.99-103);

-протоколом
очної ставки між ОСОБА_1. та ОСОБА_5.,з якого вбачається, що 08.02.2007 року
при провадженні даної слідчої дії ОСОБА_5. пояснював , що він разом із
ОСОБА_4били потерпі­лого в той час, коли він лежав на землі (а.с.104-107);

-протоколом
очної ставки потерпілого із ОСОБА_4. ,з якого вбачається, що потерпілий
підтвердив свої попередні пояснення про обставини події злочину(а.с. 123125);

-протоколом
очної ставки між потерпілим та ОСОБА_7, з якого вбачається, що при провадженні
даної слідчої дії 19.02.2007 року потерпілий підтвердив свої показання, а
ОСОБА_5підтвер­див факт побиття підсудними потерпілого в той час, як той лежав
на землі (а.с.127);

-висновком
експерта № 180 від 02.04.2007 року,з якого вбачаєть­ся, що у підсудного ОСОБА_4а
згідно медичних документів ніяких тілесних ушкоджень не виявлено ( а.с. 160);

-протоколом
огляду місця події,з якого вбачається,що 04.04.2007 року під час огляду місця
події злочину встановленого перед входом до приміщення залізничної станції
розташована земельна ділянка, устелена гравієм (а.с. 181);

-постановою про
відмову в порушенні кримінальної справи що­до ОСОБА_5 Івановича на підставі п.2
ст.6 КПК України,яку на даний час ніхто із учасників судового процесу не
оскаржував, і вона є чинною (а.с.203).

Наведені вище доказан по суті
співпадають; в частині,викладе-ній вище у вироку не суперечать один одному, а
тому суд визнає їх достовірними і відповідаючими дійсності.

Ними вину
підсудних суд вважає доведеною.

Оцінюючи докази,
зібрані по справі, суд вважає, що підстав не довіряти показанням потерпілого у
суду немає, оскільки його пока-

зання
узгоджуються із іншими зібраними по справі доказами, яким немає підстав не
довіряти, а також потерпілий дав вичерпні відповіді на всі запитання учасників
судового процесу.

Що стосується
пояснень підсудних про обставини спричинення ними потерпілому тілесних
ушкоджень, суд вважає їх неправдивими, направленими на захист своїх інтересів,
оскільки підсудні протягом досудового слідства частково змінювали свої
показання, їх пояснення в судовому засіданні суперечать сукупності зібраних по
справі доказів, викладених вище у вироку, не довіряти яким у суду немає
підстав, є неправдоподібними в частині викладенняння ними того, як потерпілий,
взявши їх обох за шию, зміг протягнути їх через двоє одностворчатих дверей
приміщення вокзалу на вулицю, а також під­судні не на всі запитання учасників
судового процесу дали вичерпні відповіді. Суд також не надає віри
неправдоподібним поясненням під судного ОСОБА_4а про те, що він, упавши, а потім
піднімаючись із зем лі, втратив свідомість і прийшов до пам'яті лише по дорозі
додому.

Кваліфікацію дій
підсудних за ст.296 ч.2 КК України суд вва­жає вірною, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що підсудні вчинили грубе порушення громадського порядку
з мотивів явної непо ваги до суспільства, що супроводжувалося особливою
зухвалістю: в громадському місці - на залізничній станції - безпричинно побили
незнайомого їм раніше потерпілого, причому дії їх були узгоджени ми і
синхронними, що говорить про те, що вони діяли спільно. При цьому суд враховує
те, що публічність не є обов'язковою ознакою ху­ліганства, а також і те,що про
безпричинне побиття підсудними по­терпілого дізналися жителі села, що не могло
не спричинити відповід ний резонанс. Особливу зухвалість дій підсудних суд
вбачає у спричи ненні підсудними потерпілому тілесних ушкоджень середнього
ступе ню важкості.

Також дії
підсудного ОСОБА_5. правильно кваліфіковано по ст.122 ч. 1 КК україни, оскільки
в судовому засіданні встановлено, що він разом із ОСОБА_4мисно спричинили
потерпілому тілесні ушкодження середньої важкості.

Що стосується
кваліфікації дій підсудного ОСОБА_4а за ст.121 ч. 1 КК України, суд вважає її
невірною, оскільки в судовому засіданні встановлено, що підсудні спільно
спричинили потерпілому тілесні ушкодження середньої важкості; розмежувати
удари, нанесені підсудними потерпілому,в тому числі і по голові, що спричинили
тілесні ушкодження середньої важкості .враховуючи неправдиві

пояснення підсудних в судовому засіданні, є неможливим.
Як вказав судмедексперт у своєму додатковому висновку № 65/07 від 15.02.2007
року, треба брати до уваги всі нанесені по голові удари в сукупності, а тому
суд приходить до висновку, що тілесні ушкодження середньої тяжкості спричинені
потерпілому спільними діями підсудних. Враховуючи викладені вище обставини,
вважаючи також і на те, що в судовому засіданні не встановлено факту непоправ
ного знівечення обличчя потерпілого ( при цьому суд враховує його заяву в
судовому засіданні про те, що він не вважає своє обличчя непоправно знівеченим
), дії підсудного ОСОБА_4а слід перекваліфіку вати зі ст. 121 ч. 1 КК України
на ст. 122 ч.1 КК України.

Обираючи
міру покарання підсудним, суд враховує, що вчинені ними злочини є середньої
тяжкості,вчинені вони підсудними у нетве­резому стані, що суд вважає необхідним
визнати обтяжуючою їх пока рання обставиною.

Суд
також враховує, що підсудні вперше притягуються до кримі нальної
відповідальності, за місцем роботи і проживання вони харак­теризуються
позитивно, відшкодували потерпілому заподіяну йому шкоду.

Враховуючи
всі наведені вище обставини у їх сукупності, суд вважає можливим обрати
підсудним покарання із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки вважає
можливим їх виправлення без відбування покарання.

На
підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.323,324 КПК України,-

присудив:

ОСОБА_5визнати
винним та засудити: -по ст.296 ч. 2 КК України на 5 років обмеження волі, -по
ст.122 ч. 1 КК України на 3 роки обмеження волі. В силу ст.70 КК України шляхом
поглинення менш суворого по­карання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5.
призначи­ти у вигляді 5 років обмеження волі.

В силу
ст.ст.75,76 КК України засудженого ОСОБА_5. звільнити від відбування
призначеного покарання у вигляді обмеження волі,якщо він протягом трьохрічного
іспитового терміну не вчинить нового злочину та буде періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_4визнати
винним та засудити:

-по ст.296 ч. 2
КК України на 5 років обмеження волі:

-по ст. 122 ч. 1
КК України на 3 роки обмеження волі.

В силу ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого по­карання більш
суворим остаточне покарання ОСОБА_4. призначи ти у вигляді 5 років обмеження
волі.

В силу
ст.ст.75,76 КК України засудженого ОСОБА_4 звіль­нити від відбування призначеного
покарання у вигляді обмеження волі,якщо він протягом трьохрічного іспитового
строку не вчинить нового злочину та буде періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного
заходу засудженим ОСОБА_4 та ОСОБА_5. залишити без змін до часу звернення
вироку до виконання.

Стягнути із
засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5. солідар­но в користь Турківської ЦРЛ за
стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_1. 84 грвн.78 коп.

На даний вирок
може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Львівської області через
районний протягом 15 діб з часу його проголошення.