Вирок

Іменем України

30.12.2013 Франківський районний суд
м.Львова

в складі:

головуючого - судді
Ванівського Ю.М.

при секретарі
Радченко О.О.

з участю прокурора
Непийводи А.В.

обвинувачених
ОСОБА_1, ОСОБА_2

та потерпілого
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові кримінальну
матеріали кримінального провадження
№0000802 відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Львова, українця, громадянина України,
неодруженого, із середньою освітою,
непрацюючого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше судженого: 20.01.2006
року Пустомитівським районним судом
Львівської області за ч.1 ст. 309 КК
України на 2 роки позбавлення волі, на
підставі ст. 75 КК України звільнений
від відбуванням покарання із
встановленням іспитового строку на 1
рік; 05.12.2006 року Сихівським районним
судом м. Львова за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186,
ст.70, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців
позбавлення волі,

за ч.2 ст. 186 КК України,-

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.
Львова, українця, громадянина України,
неодруженого, із середньою освітою,
непрацюючого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2, раніше судженого: 15.07.1996
року Франківським народним судом м.
Львова за ч.2 ст. 141 КК України (в
редакції 1961 року) на 3 роки позбавлення
волі, на підставі ст. 46-1 КК України (в
редакції 1961 року) відстрочено
виконання вироку на строк 2 роки; 25.05.1998
року Франківським районним судом м.
Львова за ч.2 ст. 141 КК України на 2 роки 6
місяців позбавлення волі, відповідно
ст. 43 КК України (в редакції 1961 року)
приєднано невідбуту частину покарання
1 рік 6 місяців за вироком Франківського
районного суду м. Львова від 15.07.1996 року
із визначенням остаточного покарання 4
роки позбавлення волі із конфіскацією
майна; 27.04.2011 року Залізничним районним
судом м. Львова за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ч.2
ст. 143, ст. 43 КК України (в редакції 1961
року) на 4 роки позбавлення волі із
конфіскацією майна, відповідно до ст. 43
КК України (в редакції 1961 року)
приєднано невідбуту частину покарання
за вироком Франківського районного
суду м. Львова від 25.05.1998 року із
визначенням остаточного покарання 5
років 6 місяців позбавлення волі із
конфіскацією майна; 07.07.2008 року
Залізничним районним судом м. Львова за
ч.2 ст. 185 КК України на 3 місяці арешту;
11.06.2009 року Франківським районним судом
м. Львова за ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.2 ст. 186,
ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення
волі,

за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 357, ст. 395 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 13.03.2013 р. близько 18 год. 30 хв. за
попередньою змовою з ОСОБА_2
перебуваючи на території ринку
«Княжий», що по вул. В.Великого у м.
Львові, маючи умисел на відкрите
викрадення чужого майна, переслідуючи
корисливу зацікавленість, відкрито
викрали у потерпілого ОСОБА_3 мобільний
телефон марки «LG-S310» (ІМЕІ НОМЕР_1), в
якому була вставлена сім-картка
оператора мобільного зв»язку «МТС
Україна», сумку з грошовими коштами в
сумі 270 грн., чим спричинили останньому
матеріальну шкоду на загальну суму 1100
грн.

ОСОБА_2 13.03.2013 р. близько 18 год. 30 хв. за
попередньою змовою з ОСОБА_1
перебуваючи на території ринку
«Княжий», що по вул. В.Великого у м.
Львові, маючи умисел на відкрите
викрадення чужого майна, переслідуючи
корисливу зацікавленість, відкрито
викрали у потерпілого ОСОБА_3 мобільний
телефон марки «LG-S 310» (ІМЕІ НОМЕР_1), в
якому була вставлена сім-картка
оператора мобільного зв»язку «МТС
Україна», сумку з грошовими коштами в
сумі 270 грн., чим спричинили останньому
матеріальну шкоду на загальну суму 1100
грн.

Крім цього, ОСОБА_2, з метою ухилення від
адміністративного нагляду міліції,
який був йому встановлений постановою
Сихівського районного суду м. Львова
від 29.11.2012 року терміном на один рік, з
04.02.2013 року без поважних причин, не
повідомивши працівників міліції,
самовільно залишив обране місце свого
проживання за адресою: АДРЕСА_2, не
з»являвся на реєстрацію у Сихівський
РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області.
26.03.2013 року близько 07 год. 10 хв. по вул.
В.Великого, 37 у м. Львові ОСОБА_2 був
затриманий працівниками міліції.

Окрім цього, ОСОБА_2, 11.03.2013 року близько
20 год. 30 хв. перебуваючи неподалік
будинку № 16, що по вул. Бондарській у м.
Львові, побачив потерпілого ОСОБА_4, у
якого через плече була сумка, маючи
умисел на відкрите викрадення чужого
майна, переслідуючи корисливу
зацікавленість, підбіг ззаду до
потерпілого, завдав йому правим
кулаком один удар в обличчя, повалив
його на землю та завдав два-три удари в
обличчя, після чого, вирвав у
потерпілого із ременя штанів чохол із
мобільним телефоном марки «Nokia 6300»
(ІМЕІ НОМЕР_2) та зірвав із плеча сумку, в
якій знаходився чохол із пластиковими
картками у кількості 5 штук, паспорт
громадянина України на ім»я ОСОБА_4 та
гроші в сумі 500 грн., чим спричинив
потерпілому матеріальну шкоду на
загальну суму 2420 грн.

Крім цього, ОСОБА_2 11.03.2013 року близько 20
год. 30 хв., після пограбування
потерпілого ОСОБА_4, відбіг від місця
вчинення злочину на відстань близько 500
метрів та у парку «Боднарівка» вирішив
подивитись, що знаходиться у сумці,
якою він заволодів уостаннього.
Виявивши у викраденій сумці гроші в
сумі 500 грн. і паспорт громадяниа
України на ім»я ОСОБА_4, ОСОБА_2 гроші
переклав собі у кишеню, а сумку та
паспорт громадянина України, який
належав потерпілому, викинув біля
одного із дерев у парку та направився в
сторону вул. В.Великого у м. Львові.
Однак, відійшовши на відстань близько
100 метрів, ОСОБА_2 вирішив повернутись
та забрав паспорт громадянина України
на ім»я ОСОБА_4, оскільки вирішив, що
зможе в подальшому цей документ
використати у власних цілях.

Обвинувачений ОСОБА_1 у судовому
засіданні свою вину у інкримінованому
йому злочині визнав повністю та
пояснив, що все, що вказано в
обвинувальному акті відповідає
дійсності, більше нічого додати не
хоче, лише вказав, що у вчиненому
розкаюється, просить суворо не карати.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 свою вину у інкримінованих йому
злочинах визнав повністю, щиро
розкаявся у скоєному та надав суду
пояснення щодо обставин своїх
кримінальних діянь, - аналогічні
викладеним у обвинувальних актах.
Просив його суворо не карати.

Враховуючи те, що учасниками судового
провадження не оспорювалися фактичні
обставини справи і судом встановлено,
що учасники провадження правильно
розуміють зміст цих обставин та
відсутні сумніви щодо добровільності
їх позицій, а тому вислухавши думку
учасників судового провадження, та
роз»яснивши їм положення ст.349 КПК
України, суд визнає недоцільним
дослідження інших доказів по справі.

Суд вважає, що діяння обвинуваченого
ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.2
ст. 186 КК України, оскільки останній
своїми умисними діями вчинив відкрите
викрадення чужого майна (грабіж),
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя та здоров»я
потерпілого, за попередньою змовою
групою осіб.

Разом з тим, суд вважає, що діяння
обвинуваченого ОСОБА_2 правильно
кваліфіковано за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 357, ст.
395 КК України, оскільки останній
своїми умисними діями вчинив відкрите
викрадення чужого майна (грабіж),
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя та здоров»я
потерпілого, за попередньою змовою
групою осіб, вчинене повторно,
незаконно заволодів паспортом
громадянина України та порушив правила
адміністративного нагляду.

Призначаючи вид та міру покарання
обвинуваченому ОСОБА_1, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу обвинуваченого, який раніше
неодноразово суджений, на обліку в
психоневрологічному диспансері не
перебуває.

Обставини, що пом»якшують покарання
обвинуваченого ОСОБА_1 - щире каяття та
активне сприяння розкриттю злочину,
обтяжуючі покарання обставини -
відсутні.

Призначаючи вид та міру покарання
обвинуваченому ОСОБА_2, суд враховує
ступінь тяжкості вчинених злочинів,
особу обвинуваченого, який раніше
неодноразово суджений, по місцю
проживання характеризується
позитивно, на обліку в
психоневрологічному та наркологічному
диспансерах не перебуває.

Обставини, що пом»якшують покарання
обвинуваченого ОСОБА_2 - щире каяття та
активне сприяння розкриттю злочину,
обтяжуючі покарання обставини -
відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
обвинуваченому ОСОБА_1 слід призначити
покарання у межах санкції статті за
якою кваліфіковано його дії у вигляді
позбавлення волі.

Разом з тим, так як обвинувачений
ОСОБА_1, засуджений 27.05.2013 року
Сихівським районним судом м.Львова за
ст.395, ч.2 ст. 185 КК України, покарання
повністю не відбув, суд вважає, що
невідбуте покарання слід приєднати
частково.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
обвинуваченому ОСОБА_2 слід призначити
покарання у межах санкції статті за
якою кваліфіковано його дії у вигляді
позбавлення волі із визначенням
остаточного покарання, за сукупністю
злочинів, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим
відповідно до ст.70 КК України.

Разом з тим, так як обвинувачений
ОСОБА_2, засуджений 31.06.2013 року
Франківським районним судом м.Львова
за ч.2 ст. 186 КК України, покарання
повністю не відбув, суд вважає, що
невідбуте покарання слід приєднати
частково.

Запобіжний захід обвинуваченому
ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
слід залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 слід рахувати з
моменту фактичного затримання - з 12
квітня 2013 року.

Запобіжний захід обвинуваченому
ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу
слід залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання
обвинуваченому ОСОБА_2 слід рахувати з
моменту фактичного затримання - з 26
березня 2013 року.

Речові докази по справі (а.к.п. 120) -
мобільний телефон марки «LG-S310» (ІМЕІ
НОМЕР_1), який переданий на зберігання
потерпілому ОСОБА_3 /а.к.п. 121/ - слід
залишити потерпілому ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 349, 368 КПК
України,суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК
України та обрати йому покарання у виді
4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до
покарання, призначеного за даним
вироком, засудженому ОСОБА_1 частково
приєднати невідбуте ним покарання за
вироком Сихівського районного суду
м.Львова від 27.05.2013 року і за сукупністю
вироків визначити остаточне покарання
у виді 5 (п»яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до
вступу вироку в законну силу залишити -
тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому
ОСОБА_1 рахувати з моменту фактичного
затримання - з 12 квітня 2013 року.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст.
357, ст. 395 КК України та обрати йому
покарання:

- за ч.2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки
позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 357 КК України - 1 (один) рік
обмеження волі;

- за ст. 395 КК України - 3 (три) місяці
арешту.

На підтаві ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у
виді 4 (чотирьох) років позбавлення
волі.

На підставі ст.71 КК України до
покарання, призначеного за даним
вироком, засудженому ОСОБА_2 частково
приєднати не відбуте ним покарання за
вироком Франківського районного суду
м.Львова від 31.06.2013 року і за сукупністю
вироків визначити остаточне покарання
у виді 5 (п»яти) років 6 (шість) місяців
позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до
вступу вироку в законну силу залишити -
тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому
ОСОБА_2 рахувати з моменту фактичного
затримання -з 26 березня 2013 року.

Речові докази по справі (а.к.п. 120) -
мобільний телефон марки «LG-S310» (ІМЕІ
НОМЕР_1), який переданий на зберігання
потерпілому ОСОБА_3 /а.к.п. 121/ - залишити
потерпілому ОСОБА_3.

На вирок може бути подано апеляцію до
апеляційного суду Львівської області
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення з підстав, передбачених
ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в
нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя:
Ванівський Юрій Михайлович