№ 5-2605ск15
Ухвала

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1,

суддів - ОСОБА_2, ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_3. - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_3,

В С Т АН О В И Л А:

Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 06 листопада 2014 року

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку м. Іллічівська Одеської області, яка проживає у цьому ж місті АДРЕСА_1,

раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено за вказаною нормою кримінального закону покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено обов'язки, передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_3 визнано винуватою у тому, що вона 09 серпня 2014 року, близько 09 години, з метою викрадення чужого майна проникла до квартири АДРЕСА_2, звідки таємно викрала майно ОСОБА_4 загальною вартістю 10500 гривень.

Ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 06 листопада 2014 року щодо ОСОБА_3 змінено і доповнено резолютивну частину рішенням щодо речових доказів наступного змісту: «Речові докази по кримінальному провадженню: планшетний комп'ютер «Samsung Galaxy N5100», планшетний комп'ютер «Toshiba AT 300» та кільце з металу жовтого кольору, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4, вважати повернутими за належністю. У решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник засудженої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ували апеляційного суду та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. Мотивуючи свої вимоги до суду касаційної інстанції захисник засудженої зазначає, що апеляційний суд неправильно вирішив питання щодо речових доказів. Оскільки судом першої інстанції дане питання взагалі не вирішувалося, то, на думку автора скарги, це не давало підстав для зміни вироку в апеляційному порядку. Автор скарги стверджує, що факт передачі потерпілій на зберігання речей, викрадених у неї та вилучених у ОСОБА_3, зібраними у кримінальному провадженні доказами не підтверджений. Враховуючи викладене, рішення апеляційного суду про долю речових доказів, на думку захисника, зачіпає інтереси засудженої, оскільки у майбутньому може стати підставою для пред'явлення потерпілою до засудженої цивільного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додані до скарги судові рішення та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Підстави для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції зазначені в ст.438 КПК України, проте жодної із зазначених в цій нормі підстав захисником засудженої в касаційній скарзі не наведено.

Твердження, що вирішення судом апеляційної інстанції питання про речові докази, яке судом першої інстанції не вирішувалося, є грубим порушенням судом апеляційної інстанції норм КПК та неправильним застосуванням закону не можна вважати достатнім для скасування чи зміни судового рішення.

Так, у відповідності до вищезазначеної норми кримінального процесуального закону однією з підстав для скасування або зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Будь-яких доводів в чому полягає неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність касаційна скарга не містить.

Крім того, кримінальним процесуальним законом (п.1 ч.1 ст.438 КПК) передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення є не грубе порушення, як зазначено в касаційній скарзі, а істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На переконання колегії суддів перегляд вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 06 листопада 2014 року щодо ОСОБА_3, за апеляційною скаргою прокурора, не може розцінюватися як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки судом апеляційної інстанції виправлено недолік вироку, в зв'язку з недотриманням судом першої інстанції вимог ч.4 ст.374 КПК України.

Можливість вирішення питання про речові докази в порядку, передбаченому ст.539 КПК України, не може впливати на законність судового рішення, постановленого судом апеляційної інстанції з цього питання.

Враховуючи зазначене, підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5