Справа № 1-22/11
Провадження №
В И Р О К

іменем України

18.02.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурорів Балійчука Р.І., Юркової Ю.В.,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника потерпілих ОСОБА_3,

представників цивільного відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженої, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, раніше не судимої, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 286 КК України;

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_8, не одруженого, не працює, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14.11.2007 року ОСОБА_8, будучи відповідальним за експлуатацію автомобіля НОМЕР_1, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КІС № 917493 є ТОВ БАНК «ОСОБА_9 та Кредит», за яким відповідно до наказу керуючого філією центрального регіонального управління, відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_9 та Кредит» № 924/1-0 від 19 жовтня 2007 року, закріплений вказаний автомобіль, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп'яніння, знаючи те, що ОСОБА_6 не має права на керування будь-яким транспортним засобом, нехтуючи правилами дорожнього руху, а саме п. 2.9, згідно якого водієві забороняється: ґ) передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню, припускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, на автодорозі Чоп-Київ Житомирської області, надав ОСОБА_6 усний дозвіл на здійснення поїздки на автомобілі НОМЕР_2, тобто допустив ОСОБА_6 до керування вищевказаним транспортним засобом.

14.11.2007 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_6 без посвідчення водія на право керування транспортним засобом, керуючи легковим автомобілем НОМЕР_3, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КІС № 917493, є ТОВ БАНК «ОСОБА_9 та Кредит» та, рухаючись на ньому на 21 км + 82 метри автодороги Київ-Чоп в напрямку міста Києва, а саме по мосту через річку Ірпінь, що в с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, де максимальна допустима швидкість складає 60 км/годину, невірно обрала безпечну швидкість, невірно оцінила дорожню обстановку, проявила неуважність і належним чином не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, не впоралася з керуванням і допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, власником якого згідно облікової картки приватного АМТ, є ОСОБА_10 під керуванням ОСОБА_11 і який рухався по даній ділянці автодороги в попутному напрямку, тобто в напрямку міста Києва по крайній лівій смузі руху, а саме допустила зіткнення таким чином, що згідно висновку транспортно - трасологічної експертизи № 588 А від 09.06.2007 року в момент первинного контакту направляючі поздовжніх осей автомобіля НОМЕР_5 та «Рено-Лагуна» д/н НОМЕР_6 були розташовані приблизно паралельно при попутних напрямках руху з перекриттям близько 20 см від лівого торця задньої частини автомобіля «Лексус».

В результаті зіткнення автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6, з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_11, автомобіль «Лексус» пошкодив металевий колесовідбійник, а в подальшому бетонну огорожу мосту, злетів з проїзної частини мосту і здійснив падіння в річку Ірпінь і, як наслідок, пасажир автомобіля «Лексус» ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми тулуба у формі забою обох легень із крововиливами в тканину легень, крововиливу в клітковину переднього середостіння, чисельних синців і саден передньої поверхні грудної клітини, забої лівої нирки із крововиливом в ліву навколониркову клітковину, зливного крововиливу в м'які тканини лівої бокової стінки живота з переходом на ліву поперекову, здухвинну та пахові ділянки, в поєднанні із аспірацією (попаданням) в дихальні шляхи рідини. 24.11.2008 року ОСОБА_12 помер в госпіталі МО України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 5 від 26.02.2008 року центру судових експертиз МО України, причиною смерті ОСОБА_12 є закрита травма тулуба в поєднанні із аспірацією (попаданням) в дихальні шляхи рідини, яка ускладнилась двобічною вогнищевою аспіраційною пневмонією, яка привела до наростання поліорганної (гострої печінково-ниркової, серцево-судинної, дихальної та церебральної) недостатності. Заподіяна ОСОБА_12 закрита травма тулуба в поєднанні із аспірацією (попаданням) в дихальні шляхи рідини могла утворитися за обставин та в час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Заподіяна ОСОБА_12 закрита травма тулуба, в поєднанні із аспірацією (попаданням) в дихальні шляхи рідини має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходиться в прямому причинному звязку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Пасажирка автомобіля «Лексус» ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми хребця, компресійно-уламкового перелому правої великоберцової кістки в середній третині, перелому медиальної лодижки правої голені, закритої травми грудини, забою грудної клітки, переохолодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 143/Д від 14.03.2008 року Києво-Святошинського бюро СМЕ, вищеописані переломи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для їх заживання необхідний термін, не менше 21 дня.

Водій автомобіля «Лексус» ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани вушної раковини і скронево-потиличної області зліва, закрита травма грудини, супроводжувана переломами 4-7, 9 ребер справа з забоєм і розривом правої легені, пневмогемотораксом праворуч. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 141/Д від 21.03.2008 року Києво-Святошинського бурю СМЕ, описана закрита травма грудини, супроводжувана переломами ребер з забоєм і розривом правої легені, пневмогемотораксом зліва відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушила вимоги п. 2.1, згідно якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення водія; п. 1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; п. 12.1, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3, згідно якого у разі виникнення небезпеки руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди; п. 12.4, згідно якого в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/годину; п. 13.1, згідно якого водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; п. 13.3, згідно якого під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Допуск ОСОБА_6 до керування транспортним засобом ОСОБА_8 та порушення ОСОБА_8 п. 2.9 «ґ» Правил Дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та настанням вищевказаних наслідків.

Допитана у судовому засіданні 03.02.2011 року підсудна ОСОБА_6 свою вину у предявленому їй обвинуваченні визнала повністю та пояснила суду, що 14.11.2007 року вона була в гостях у бабусі в с. Строків Попільнянського району Житомирської області і збиралась їхати додому в м. Київ, де на той час проживала. Вони разом з її тіткою прийшли на зупинку громадського транспорту, де чекали на автобус або маршрутне таксі. Автобуса довго не було через складні погодні умови. Біля них зупинився автомобіль марки «Рено», в якому були ОСОБА_8 та ОСОБА_14 За кермом був ОСОБА_8 Її тітка запитала, чи не будуть вони їхати в м. Київ, на що вони відповіли, що не будуть і поїхали. Через деякий час вони повернулись та повідомили, що поїдуть в м. Київ. Тітка попросила забрати і ОСОБА_6, на що вони погодились. Спочатку вони домовились, що підвезуть її до м. Попільня Житомирської області. Доїхавши до м. Попільня, ОСОБА_6 вирішила з ОСОБА_8 та ОСОБА_14 поїхати до м. Києва. По дорозі до м. Києва ОСОБА_8 запитав чи вміє вона керувати автомобілем, на що вона відповіла, що вміє. ОСОБА_8 сказав, щоб вона сіла за кермо і проїхала, щоб він переконався, що вона вміє керувати. Вона проїхала за кермом автомобіля, потім ОСОБА_8 сказав, щоб вона далі керувала автомобілем, а сам ОСОБА_8 сів на переднє пасажирське місце і заснув. Підїжджаючи до с. Стоянка, вона рухалась на автомобілі зі швидкістю до 100 км/год в крайній лівій смузі в напрямку м. Києва, перед нею їхав автомобіль «Лексус», потім даний автомобіль перестроївся в праву крайню смугу, а вона продовжувала їхати не перестроюючись, як раптом водій автомобіля «Лексус» почав перестроюватись в її смугу руху і тут відбулося зіткнення автомобілів. Як саме це сталося вона сказати не може, оскільки злякалася і закрила обличчя руками. Потім їх автомобіль знову з чимось зіткнувся і зупинився. Коли вийшла з автомобіля побачила, що автомобіль «Лексус» знаходиться в річці, а їх автомобіль зіткнувся з бетонною огорожею мосту, тому зупинився. На досудовому слідстві не визнавала своєї вини, оскільки була дуже налякана тим, що вчинила. Стверджує, що ОСОБА_8 в її присутності не вживав алкогольних напоїв.

У судовому засіданні 03.02.2011 року підсудна ОСОБА_6 змінила свої показання, мотивуючи тим, що її адвокат ОСОБА_1 знаходився під впливом батька ОСОБА_8 і тому переконував дати свідчення, які вона дала перед цим, але події відбувалися так, як вона зазначала у судовому засіданні під головуванням судді Іванової І.В. 14.12.2009 року, що по дорозі вони зупинялись декілька разів біля різних барів, де ОСОБА_8 вживав алкогольні напої, в одному кафе ОСОБА_8 не хотіли наливати горілку, тоді він запропонував їй зробити вигляд, що вона його дружина і сказати, що сяде за кермо. Вона погодилась. Потім ОСОБА_8 сказав, щоб вона сіла за кермо автомобіля, при цьому він не запитував її чи вміє вона керувати автомобілем і чи має вона права. Вона сіла за кермо, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_14 були пяні, хоча досвіду у керуванні автомобілем вона не мала, права ніколи не отримувала. Колись в селі її вчив керувати автомобілем один хлопець, але досвіду керування вона не мала.

Під час руху вона намагалася обігнати попутний автомобіль тому виїхала на смугу розгону, де побачила, що вказана смуга закінчувалась і попереду колесовідбійник, тому прийняла правіше на свій ряд, в результаті чого її автомобіль зіткнувся з попутним автомобілем.

ОСОБА_15 удару автомобіль зупинився, вона вийшла із салону і побачила, що автомобіль з яким вона зіткнулась знаходиться у річці, дуже злякалась, тому працівникам міліції почала говорити, що за кермом була не вона.

У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо її не наказувати. Цивільні позови потерпілих визнає у повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 свою вину у предявленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив суду, що станом на 13.11.2007 року він працював на посаді водія ВАТ «ОСОБА_9 та Кредит», за ним був закріплений автомобіль марки «Рено-Лагуна» державний номерний знак АА 3736 КВ. 13.11.2007 року вранці він не пішов на роботу, оскільки погано себе почував, і залишився вдома. Йому зателефонував ОСОБА_14 та попросив поїхати з ним в Житомирську область, де він хотів зустрітись зі своєю дівчиною. Він погодився та пішов на стоянку, де знаходився його службовий автомобіль, у охорони отримав ключі від автомобіля, про що розписався у відповідному журналі. Потім вони з ОСОБА_14 поїхали в с. Строків Попільнянського району Житомирської області. Наступного дня йому зателефонував механік та сказав, що він повернути машину в гараж, тому вони з ОСОБА_14 вирішили поїхати в м. Київ. По дорозі на зупинці ОСОБА_14 побачив ОСОБА_6 та запропонував підвезти її до м. Києва. Він погодився і вона сіла до них в автомобіль. По дорозі вони заїжджали лише на автозаправну станцію, більше вони ніде не зупинялись. Йому стало погано і він запитав у ОСОБА_6, чи вміє вона керувати автомобілем, на що вона відповіла, що вміє і має права, які знаходяться вдома. Вони заїхали на просілкову дорогу, де ОСОБА_6 сіла за кермо, щоб він переконався, що вона вміє керувати автомобілем. Потім вони поїхали на автодорогу ОСОБА_16 Чоп, де ОСОБА_6 знову сіла за кермо та вони поїхали до м. Києва. Він заснув, бо погано себе почував, в нього починалася застуда, а прокинувся вже від крику ОСОБА_6 та від удару, самої ДТП він не бачив. Стверджує, що передав керування автомобілем ОСОБА_6, оскільки був переконаний, що вона вміє ним керувати. Передати керування автомобілем його змусило те, що він погано себе почував, оскільки застудився. Просить виправдати у звязку з відсутністю в його діях складу злочину. Цивільні позови потерпілих не визнає, оскільки вважає, що ДТП сталося не з його вини.

Незважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_8 та повного визнання вини ОСОБА_6, винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 286 КК України, підтверджується доказами, дослідженими в процесі судового слідства.

Так, потерпіла ОСОБА_13 пояснила суду, що 14.11.2007 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_12 та водієм ОСОБА_11 на автомобілі марки «Лексус» д/н AM 0001 MM, який належить ОСОБА_10, тобто її зятеві, рухалися в сторону міста Києва. Вони рухалися в автомобілі втрьох, більше в салоні автомобіля нікого не було і рухалися вони в напрямку міста Києва зі сторони міста Житомира по Житомирській автодорозі. В салоні автомобіля її чоловік знаходився на передньому пасажирському сидінні, а вона знаходилася на задньому сидінні посередині. В цей день була суха та сонячна погода, будь-яких опадів в цей день не було. Близько 14 години вони заїхали в с. Стоянку, яке розташоване по автодорозі Київ-Житомир. В с. Стоянка вони рухалися по крайній лівій смузі руху і рухалися зі швидкісно близько 80 км/год., але точно вона сказати не може, так як вони призупинялися через велике скупчення автомобілів, що було попереду. На мосту через річку Ірпінь вони знаходилися на крайній лівій смузі руху, але ліворуч від них була ще одна смуга, яка протягувалась перед розворотом на автодорогу у сторону м. Житомира. В цей час, коли вони знаходилися на мосту, вона почула як водій сказав, що позаду на великій швидкості рухається якийсь автомобіль і в цей час вона відчула сильний удар в задню ліву частину їх автомобіля. ОСОБА_15 даного удару їх автомобіль відкинуло в праву сторону з подальшим збиванням огорожі мосту і після цього їх автомобіль впав в річку. В річці автомобіль почав швидко наповнюватися водою. ОСОБА_15 цього вона через люк вибралася з автомобіля, тоді вона побачила водія ОСОБА_11, який вже знаходився на капоті. Потім вона побачила свого чоловіка ОСОБА_12, який сидів на передньому пасажирському сидінні в автомобілі і був без свідомості. Спочатку вона з водієм намагалася витягнути її чоловіка, але в подальшому їм допомогли чоловіка витягнути два незнайомих їм чоловіки, які прийшли на допомогу. Їм всім допомогли добратися до берегу і на березі їх всіх втрьох забрали три карети швидкої медичної допомоги. На березі вона побачила, що автомобіль впав на колеса і був майже весь занурений в річку, тільки трішки виднівся дах автомобіля.

Просить стягнути з підсудної ОСОБА_6 на її користь 250000 грн. та підсудного ОСОБА_16 250000 грн. у відшкодування завданої їй моральної шкоди, яка полягає у перенесених нею моральних стражданнях, повязаних із смертю чоловіка, перенесенням фізичного болю внаслідок отриманих в результаті ДТП тяжких тілесних ушкоджень, стресу, порушенням спокою, нормального життєвого ритму.

Просить призначити підсудній ОСОБА_6 мінімальне покарання, передбачене законом, підсудному ОСОБА_8 просить призначити саме суворе покарання, оскільки він своєї вини не визнав, не розкаявся, не усвідомив обєму заподіяної шкоди та небезпеку своїх дій.

Потерпілий ОСОБА_11, який не зявився в судове засідання з причин, визнаних судом поважними, його показання були оголошені в судовому засіданні (а.с. 175 177 т.1), що 14.11.2007 року біля 14 години він, керуючи автомобілем НОМЕР_5, що належить ОСОБА_10, рухався по автодорозі Київ-Чоп в напрямку до м. Києва. В автомобілі знаходились також ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які сиділи на задньому пасажирському сидінні. Рухався зі швидкістю біля 60 км/год по крайній лівій смузі руху, оскільки був щільний рух автомобілів по трасі. В правій смузі руху також рухались щільно автомобілі. Раптом він почув ззаду писк гальма та, подивившись в дзеркало заднього виду, побачив якийсь легковий автомобіль. ОСОБА_15 цього сталось зіткнення і що відбувалось далі, не памятає. Коли отямився, перебував на капоті автомобіля, а автомобіль по дах був занурений в річку. Він заліз на дах автомобіля та через люк намагався тримати ОСОБА_12, який сидів на задньому сидінні, та в якого з рота йшла піна. Невідомі люди допомогли їм вибратись на берег, після чого його та ОСОБА_13 забрала карета швидкої медичної допомоги.

Просить стягнути з ВАТ «ОСОБА_9 та Кредит» на його користь матеріальну шкоду завдану внаслідок витрат понесених на лікування в розмірі 10 000 гривень, з підсудної ОСОБА_6 50 000 гривень, з ОСОБА_8 50 000 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у пережитому ним стресі, внаслідок фізичного болю та страждань від отриманих в результаті ДТП тяжких тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_17, яка не зявилась в судове засідання з причин визнаних судом поважними, її показання були оголошені у судовому засіданні (а.с. 156 т.1), що 14.11.2007 року в с. Стоянка на автодорозі Київ-Житомир сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій загинув її батько ОСОБА_12 Зі слів очевидців автомобіль «Лексус», в якому їхав її батько на великій швидкості вдарив інший автомобіль і автомобіль «Лексус» злетів з мосту і впав в річку Ірпінь. Інших подробиць дорожньо-транспортної пригоди вона не знає.

Просить стягнути на її користь з ОСОБА_6 100000 грн., з ОСОБА_8 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька ОСОБА_12

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілих ОСОБА_3 пояснив суду, що його довірителі наполягають на задоволенні своїх вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди; просять призначити підсудній ОСОБА_6 мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст.286 КК України, оскільки вона розкаялася у вчиненому злочині, має малолітню дитину; підсудному ОСОБА_8 потерпілі просять призначити максимальне покарання, передбачене ст.287 КК України, оскільки невизнання ним своєї вини у вчиненні злочину, відсутність каяття свідчить про те, що ОСОБА_8 не усвідомив небезпеку своїх дій та тяжкість їх наслідків.

Свідок ОСОБА_18, який суду пояснив, що 14.11.2007 року йому на мобільний телефон зателефонувала його дружина та повідомила, що їх син ОСОБА_8 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду в районі с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області. Він відразу поїхав на місце дорожньо-транспортної пригоди, але через погані погодні умови потрапив туди лише біля 16 години. На місці пригоди був автомобіль марки «Рено». Він зателефонував своєму синові, який повідомив, що знаходиться в с. Капітанівка Києво-Святошинського району та дає пояснення працівникам міліції. Він поїхав в с. Капітанівка, де син розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_8 почував себе погано, починалася простуда, але перебував тверезому стані. До лікаря вони не зверталися. Крім нього, в райвідділі міліції перебувала ОСОБА_6, яка, як пояснив ОСОБА_8, перебувала за кермом його автомобіля. Потім він на прохання працівників міліції їздив з ними на штрафмайданчик, показував їм дорогу, на штраф майданчику вже стояв автомобіль ОСОБА_19, він заглянув у середину, бачив розпочату пляшку віскі, відломаний жіночий підбор та копійки. Подушки безпеки в «Лексусі» не спрацювали, були розбиті всі вікна, крила набік.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 13.11.2007 року разом з ОСОБА_8 на його автомобілі ОСОБА_20 поїхали в с. Строків Попільнянського району Житомирської області, ввечері повечеряли, вранці 14.11.2007 року збиралися їхати в м. Київ. По дорозі зустріли ОСОБА_6 та її тітку, яка попросила їх підвезти ОСОБА_6 до м. Попільня, вони погодилися. В м. Попільня запропонували ОСОБА_6 підвезти її до м. Києва, вона погодилася. Свідок пересів на заднє сидіння, ОСОБА_6 сіла на переднє сидіння, за кермом автомобіля був ОСОБА_8 Через деякий час свідок заснув, коли прокинувся, вони вже їхали по Житомирській трасі, за кермом була ОСОБА_6, ОСОБА_16 сидів на передньому пасажирському сидіння, чому ОСОБА_6 сидить за кермом, свідок не питав. Знову заснув, коли прокинувся, машина вже стояла на мосту, довкола було багато міліції та незнайомих людей. Сам свідок в той день випив близько 200 грам горілки, разом з ОСОБА_16 вживали спиртне напередодні ввечері 13.11.2007 року, але 14.11.2007 року ОСОБА_16 не вживав спиртного, був у хворобливому стані, схоже було, що в нього грип. ОСОБА_8 питав у ОСОБА_6, чи є в неї посвідчення водія, вона сказала, що вдома є. ОСОБА_21 впевнено, свідок звернув увагу, що вони їхали в лівому ряді зі швидкістю близько 120 км/год. Зауважень ОСОБА_6 не робив, бо був у стані алкогольного спяніння. Зіткнення не бачив, спав, коли прокинувся, довкола було багато людей, міліції. Удар не памятає, можливо втратив свідомість від удару. Коли вийшов з машини, побачив, що права частина пошкоджена, ОСОБА_16 в той момент кричав, ОСОБА_6 була в істериці, підійшла міліція і забрала його. Чи були покришки на правому колесі не памятає, на сліди гальмування не дивився.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що 14.11.2007 року він рухався на своєму автомобілі НОМЕР_7 в правій смузі руху на автодорозі Чоп Київ в напрямку м. Києва. В с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області вирішив обїхати колону автомобілів, що рухалася попереду, почав маневр перестроювання на ліву смугу руху, але побачив у дзеркало, що в лівій смузі на дуже великій швидкості близько 130-140 км/год рухається автомобіль чорного кольору, вирішив його пропустити. Коли чорний автомобіль проїхав повз нього продовжив маневр перестроювання в ліву смугу, коли раптом побачив, як чорний автомобіль почав рухатися на дорозі «зигзагом» та вдарив у задню ліву частину автомобіль ОСОБА_19, який рухався в правій полосі. ОСОБА_23 різко звернув вправо, здійснив наїзд на огорожу мосту, вилетів за міст і, розвернувшись в повітрі вправо, впав вниз. ОСОБА_23, який вдарив ОСОБА_23, почав далі все більше виляти по дорозі, наїхав на бетонну огорожу мосту і зупинився. Свідок доїхав до найближчого посту ДАІ та повідомив про ДТП.

У судовому засіданні були оголошені показання свідка ОСОБА_24 згідно ст.ст. 306, 314 КПК України (а.с.86-87 т.1), який не з`явився у судове засідання з поважних причин, що працює на посаді інженера по експлуатації автомобільного транспорту філії центрального РУ ВАТ Банку «ОСОБА_9 та кредит». В його обовязки входить організація роботи автомобільного сектору, тобто оформлення і видача подорожніх листів, контроль за виїздом та вїздом автомобільного транспорту, організація ремонту транспортним засобів. Стоянка банку знаходиться в м. Києві по вул. Мельникова 46-а. за кожним автомобілем закріплений водій згідно внутрішнього наказу банку. Кожен водій при виїзді на закріпленому за ним автомобілі за межі автостоянки банку повинен отримати подорожній лист, де ставить свій підпис, проходить лікаря, який засвідчує готовність водія до експлуатації транспорту. ОСОБА_15 цього подорожній лист повинен підписати механік, який відповідає за технічний стан автомобіля. При виїзді водій також повинен розписатися в журналі вїзду виїзду автомобілів, де зазначається час та дата виїзду автомобіля зі стоянки. За ОСОБА_8 згідно наказу банку був закріплений автомобіль ОСОБА_20, д/н НОМЕР_6, на якому він возив заступника управляючого філії центрального РУ ВТ Банку «ОСОБА_9 і кредит» ОСОБА_25

12.11.2007 року йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_8, сказав, що на роботу не вийде, бо в нього бабуся захворіла. 13.11.2007 року ОСОБА_8 знову зателефонував, сказав, що не прийде на роботу, бо сам захворів. Близько 17-18 години свідок разом з начальником загального відділу ОСОБА_26 приїхав на автостоянку, де охоронці їм повідомили, що ОСОБА_8 виїхав зі стоянки на автомобілі ОСОБА_20, д/н НОМЕР_6, повідомивши, що його терміново викликає ОСОБА_25 В журналі вїзду виїзду рукою ОСОБА_8 зазначений дата та час виїзду близько 14 години. Свідок зателефонував ОСОБА_25, який повідомив, що він нічого про це не знає. Декілька раз телефонував ОСОБА_8 на мобільний, але звязку не було. ОСОБА_27 доповів про ситуацію управляючому філії ОСОБА_28, який сказав чекати наступного дня. 14.11.2007 року пошуками ОСОБА_8 зайнялася служба безпеки банку, через батьків ОСОБА_8 отримали номер мобільного телефону, за яким з ним можна звязатися. Близько 12-13 години, точного часу сказати не може, він зателефонував ОСОБА_8, який йому сказав, що рухається на автомобілі в м. Київ по автодорозі Житомир Київ, але по його голосу свідок зрозумів, що ОСОБА_8 перебуває в стані алкогольного спяніння. Він наказав ОСОБА_8 зупинитися на автомобілі та чекати поки він приїде. Чи знаходився в той час ОСОБА_8 за кермом, чи хтось інший, він не знає. Разом з ОСОБА_26 він виїхав в сторону автодороги Київ-Житомир, приблизно через 10 хвилин йому знову зателефонував ОСОБА_8, який повідомив, що потрапив в ДТП на автодорозі Київ-Житомир неподалік від м. Києва. Приблизно через 20 хвилин свідок та ОСОБА_27 прибули на місце ДТП: на міст через річку Ірпінь в с. Стоянка і побачили пошкоджений автомобіль ОСОБА_20, який стояв за мостом в напрямку м. Києва, а в річці Ірпінь майже по дах знаходився автомобіль «Лексус». ОСОБА_8 знаходився на місці ДТП в стані сильного алкогольного спяніння, крім нього на місці ДТП ще були молодий чоловік, який теж був в стані алкогольного спяніння, та молода перелякана дівчина років 20-ти. На місця ДТП вже знаходилися працівники міліції, працівники МНС, декілька карет швидкої медичної допомоги. В розмові ОСОБА_8 стверджував, що за кермом був не він, а молода дівчина.

У судовому засіданні були оголошені показання свідка ОСОБА_29 згідно ст.ст. 306, 314 КПК України (а.с.86-87 т.1), який не з`явився у судове засідання з поважних причин, що він працює о/у ВКР Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області. 14.11.2007 року знаходився на добовому чергуванні в ЦСВМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області. Близько 14 години 45 хвилин від чергового ЦСВМ надійшла вказівка на виїзд слідчо-оперативної групи на місце ДТП, яке трапилося на 21 км в с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області. Попередня інформація була про те, що автомобіль злетів з мосту і впав в річку Ірпінь. Він разом зі слідчим Павлюком О.В. на службовому автомобілі виїхали на місце пригоди. На момент приїзду на місце пригоди біля мосту через річку Ірпінь на автодорозі Чоп Київ, в напрямку м. Києва було велике скупчення автомобілів, біля мосту працювали співробітники МНС та співробітники Києво-Святошинського взводу ДПС. Крім цього з правого боку мосту в напрямку м. Києва була пошкоджена огорожа мосту і в річці Ірпінь знаходився автомобіль сріблястого кольору типу джип, поверх води був тільки дах автомобіля. Наприкінці мосту в бік м. Києва біля камяного відбійника знаходився пошкоджений автомобіль марки ОСОБА_20 д/н АА 3736 КВ. біля даного автомобіля знаходилися три особи: двоє молодих чоловіків в стані алкогольного спяніння та дівчина, яка плакала та була схвильована. Коли свідок проходив поряд вищевказаних осіб, то почув розмову між ними: один із хлопців звернувся до дівчини зі словами «що ти наробила», а дівчина відповіла «не потрібно було мене просити». Про що вони розмовляли далі, не чув, так як відійшов від них. Пізніше дізнався, що автомобіль ОСОБА_20 є учасником ДТП і ті особи, які знаходилися біля автомобіля і розмовляли, рухалися на ньому. Далі при опитування виявилося, що дівчина стверджує, що за кермом автомобіля був хлопець, а хлопці стверджують, що за кермом була дівчина.

Свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що ОСОБА_6 її племінниця, 14.11.2011 року вона проводила племінницю з с. Строків в м. Київ, довго чекали маршрутне таксі, але його не було, тому вона попросила наглядно знайомого ОСОБА_14 підвезти племінницю до м. Київ, він погодився. За кермом сидів ОСОБА_31, ОСОБА_6 сіла позаду, поряд з водієм на пасажирське сидіння сів ОСОБА_14. З ОСОБА_8 вона не спілкувалась, але бачила, як машина ОСОБА_8 зупинялася біля бару і ОСОБА_14 виходив купувати пляшку горілки. Крім того бармен кафе їй розповідала, що ОСОБА_8 і ОСОБА_14 ввечері були в стані сильного алкогольного спяніння і спали за столом в кафе. Вона відразу зателефонувала ОСОБА_6 і сказала, що хлопці з якими вона поїхала пяні, щоб вона виходила з машини. Особисто вона не бачила, щоб ОСОБА_8 пив спиртне.

Свідок ОСОБА_32 суду пояснила, що 14.11.2007 року рухалася з м. Київ до місця свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_9 по а/д ОСОБА_16 Чоп на своєму автомобілі разом зі своєю подругою ОСОБА_33, яка на даний час перебуває на лікуванні в Ізраїлі. Проїжджаючи по а/д ОСОБА_16 Чоп в с. Стоянка близько 14 години 30 хвилин, не доїжджаючи до мосту через річку Ірпінь, побачили на протилежному боці дороги в напрямку м. Київ на краю проїжджої частини стояв вдарений французький автомобіль, навколо нього бігали хлопець і дівчина. В той момент вони подумали, що дівчина не впоралася з керування і вдарила автомобіль. Самого зіткнення вона не бачила, іншого автомобіля теж не бачила, чи був пошкоджений автомобіль і точну марку автомобіля не памятає, оскільки пройшло багато часу. Переконавшись, що допомоги ніхто не потребує, вони поїхали далі по своїх справах.

У судовому засіданні були оголошені показання свідка ОСОБА_33 згідно ст.ст. 306, 314 КПК України (а.с.93 т.1), яка не з`явилася у судове засідання з поважних причин, які аналогічні показам свідка ОСОБА_32

Свідок ОСОБА_34 суду пояснив, що 14.11.2007 року поступила інформація від чергового про ДТП на мосту в с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області. Коли прибув на місце ДТП, побачив у річці Ірпінь джип та потерпілих на березі. Відповідно до своїх обовязків склав схему ДТП, залучив понятих, розяснив їм права, зробив заміри, хто саме допомагав йому робити заміри він не памятає, оскільки в силу своїх посадових обовязків він часто виїжджає на місця ДТП. Оформлену схему ДТП віддав слідчому, більше ніяких документів він не складав.

Свідок ОСОБА_35 суду пояснив, що він водій евакуатора, який 14.11.2007 року забирав машину ОСОБА_20 з місця ДТП в с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області в м. Боярка на штрафмайданчик. Самого зіткнення не бачив, був понятим при складанні схеми ДТП. Події точно вже не памятає. Чи був на місці події ОСОБА_34 та інший понятий ОСОБА_36 не памятає місця події не оглядав, замірів не робив, слідів гальмування не бачив. ОСОБА_19 побачив тільки в м. Боярка.

Винність підсудного ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України та винність підсудної ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 286 КК України, повністю підтверджують інші докази, досліджені в процесі судового слідства.

У протоколі огляду місця події та схемі до даного протоколу від 14.11.2007 року зафіксована обстановка на ділянці автодороги ОСОБА_16 Чоп 21 км в с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області. На даній ділянці дороги розташований міст через річку Ірпінь. На момент огляду металева огорожа мосту з правого боку в напрямку м. Київ пошкоджена на відстані 24 м. На момент огляду було встановлено, що в річці Ірпінь у воді під мостом знаходиться автомобіль НОМЕР_8. Біля бетонного відбійника на мосту знаходиться автомобіль «Рено Лагуна» д/н НОМЕР_6 (а.с. 6-7 т.1).

Відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння № 676 від 14.11.2007 року ОСОБА_8 на момент огляду знаходився в стані алкогольного спяніння (а.с. 14 т.1).

Відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння № 675 від 14.11.2007 року ОСОБА_6 на момент огляду знаходилась у тверезому стані (а.с. 16 т.1).

Із протоколу огляду і перевірки технічного стану транспортного засобу вбачається, що в автомобілі «Рено Лагуна» д/н НОМЕР_6 було виявлено пошкодження у вигляді деформації капота, спущеного переднього правого колеса, розбиття переднього бампера, передньої декоративної решітки, переднього правого крила, розбиття дзеркала заднього виду з правої сторони, передньої правої блок фари (а.с. 17 т.1).

Із протоколу огляду і перевірки технічного стану транспортного засобу вбачається, що в автомобілі НОМЕР_9 виявлено пошкодження у вигляді деформації даху, заднього правого крила, задніх лівих та правих дверей, передніх лівих та правих дверей, капоту, кришки багажника, переднього правого крила, деформацію автомобіля повністю, розбиття переднього лобового скла (а.с. 18 т.1).

Відповідно до заяви керуючого Банком «ОСОБА_9 та Кредит» ОСОБА_8 самовільно без дозволу на виїзд та без шляхового листа 13.11.2007 року виїхав з автостоянки на службовому автомобілі ОСОБА_20 д/н НОМЕР_10 (а.с.33 т.1).

Із копії наказу вбачається, що ОСОБА_8 прийнятий на посаду водія загального відділу філії «Центральне регіональне управління» ВАТ «Банк «ОСОБА_9 та кредит» з 15.10.2007 року (а.с. 34 т.1).

Із копії наказу вбачається, що черговий автомобіль «Рено Лагуна» закріплений за заступником управляючого ОСОБА_37, водієм ОСОБА_8 (а.с. 41 т.1).

Відповідно до витягу із журналу ОСОБА_8 отримав автомобіля з державним номером 3736 о 08-40 годині 13.11.2007 року та не повернув його (а.с. 42-43 т.1).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «Рено Лагуна» є ВАТ «Банк «ОСОБА_9 та кредит» (а.с. 55 т.1).

Згідно висновку експерта № 5 від 26.02.2008 року ОСОБА_12 було заподіяно закриту травму тулуба у формі забою обох легень із крововиливами в тканину, крововиливу в клітковину переднього середостіння, чисельних синців і саден передньої поверхні грудної клітини, забою лівої нирки із крововиливом в ліву навколониркову клітковину, зливного крововиливу в мякі тканини лівої бокової стінки живота з переходом на ліву поперекову, здухвинну та пахову ділянки, в поєднанні із аспірацією (попаданням) в дихальні шляхи рідини (води); чисельні синці та садна голови, верхніх і нижніх кінцівок. Всі виявлені ушкодження у ОСОБА_12 утворились в результаті дії тупих предметів, про що свідчить їх характер. Травмуючими механізмами виникнення всіх заподіяних ОСОБА_12 ушкоджень явились ударна дія, тертя та поєднання ударної дії тупих предметів з тертям, що підтверджується характером та морфологічними особливостями ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_12 явилась закрита травма тулуба, в поєднанні із аспірацією (попаданням) в дихальні шляхи рідини, яка ускладнилась двобічною вогнищевою аспіраційною пневмонією, яка привела до наростання поліорганної недостатності. Заподіяна ОСОБА_12 закрита травма тулуба, в поєднанні із аспірацією (попаданням) в дихальні шляхи рідини могла утворитися за обставин та в час, які викладені в постанові. Заподіяна ОСОБА_12 закрита травма тулуба, в поєднанні із аспірацією в дихальні шляхи рідини має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Заподіяні ОСОБА_12 чисельні синці та садна голови, верхніх і нижніх кінцівок мають ознаки легких тілесних ушкоджень та причинно-наслідковому звязку з настанням смерті не знаходяться (а.с. 143-152 т.1).

Відповідно до висновку експерта № 143/Д від 10.03.2008 року у ОСОБА_13 мались: закрита травма хребта. Компресійно-уламковий перелом тіла і дужок 3-го поперекового хребця. Закритий уламковий перелом правої великоберцової кістки в середній третині. Перелом медіальної кісточки правої голені. Закрита травма грудної клітини, забій грудної клітини. Переохолодження. Виявлені тілесні ушкодження спричинені тупими предметами, не виключено, в строк та при обставинах, вказаних у постанові. Описані переломи відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, так як для їх загоєння необхідний строк не менше 21 дня (а.с. 170-171 т.1).

Із висновку експерта № 141/Д від 06.03.2008 року вбачається, що у ОСОБА_11 мались: забійна рана вушної раковини і скронево-потиличної області зліва; закрита травма грудної клітини, що супроводжується переломами 4-7, 9 ребер праворуч з забоєм і розривом правої легені, пневмоемотораксом праворуч. Виявлене тілесне ушкодження спричинено тупими предметами, якими могли бути виступаючі деталі салону автомобіля під час зіткнення останнього з перешкодою, по давності можуть відповідати строку, вказаному в постанові. Описана закрита травма грудної клітини, що супроводжувалась переломами ребер з забоєм і розривом правої легені, пневмогематораксом праворуч, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя (а.с. 181-182 т.1).

Відповідно до висновку № 70 судово-автотоварознавчої експертизи від 22.02.2008 року вбачається, що матеріальний збиток, спричинений внаслідок пошкоджень автомобіля марки «Рено», д/н НОМЕР_6, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 46580,82 грн. (а.с. 188-190 т.1).

Із висновку експерта № 1005 від 20.03.2008 року вбачається, що матеріальний збиток, спричинений внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_11 в ДТП становить 353727,25 грн. (а.с. 211-213 т.1).

Згідно висновку експерта № 822 А від 09.06.2008 року вбачається, що в момент первинного контакту направляючі поздовжніх осей автомобіля НОМЕР_5 та «Рено Лагуна» д/н НОМЕР_6 були розташовані приблизно паралельно при попутних напрямках руху з перекриттям близько 20 см від лівого торця задньої частини автомобіля «Лексус» (а.с. 236-237 т.1).

Суд визнає, що потерпіла ОСОБА_13, свідки ОСОБА_22, ОСОБА_32, ОСОБА_38, ОСОБА_34 давали суду правдиві показання, які відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Суд визнає, що потерпілі ОСОБА_17, ОСОБА_39, свідки ОСОБА_29, ОСОБА_24, ОСОБА_33 на досудовому слідстві дали правдиві показання, які відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Суд визнає правдивими визнавальні показання підсудної ОСОБА_6, які відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Суд визнає, що підсудний ОСОБА_8 давав суду в цілому правдиві показання. Показання підсудного ОСОБА_8 в частині, що він не вживав спиртні напої перед тим, як сідати за кермо, суд розцінює, як систему захисту спрямовану помякшити покарання за вчинений злочин, які повністю спростовуються протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння № 676 від 14.11.2007 року, згідно якого на момент огляду ОСОБА_8 знаходився в стані алкогольного спяніння (т. 1 а.с. 14). Твердження підсудного ОСОБА_8 та його захисника про те, що ОСОБА_8 як водій, за яким закріплений транспортний засіб ОСОБА_20, д/н НОМЕР_6 не є відповідальним за його технічний стан і експлуатацію, що ОСОБА_6 говорила ОСОБА_8, що в неї є посвідчення водія, що немає причинного звязку між допуском ним ОСОБА_6 до керування та ДТП є безпідставними, які спростовуються показаннями підсудного ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_24 про те, що даний автомобіль був закріплений за ОСОБА_8, наказами ВАТ «Банк «ОСОБА_9 і Кредит» про прийняття підсудного на посаду водія та закріплення за ним автомобіля «Рено Лагуна» (а.с.34,41 т.1), які свідчать про те, що підсудний ОСОБА_8, як водій, був відповідальним за технічний стан та експлуатацію автомобіля, яким керує. Підсудний ОСОБА_8 будучи водієм, за яким закріплений транспортний засіб «Рено Лагуна» д/н НОМЕР_6, тобто особою відповідальною за технічний стан та експлуатацію транспортного засобу, не переконався у наявності в підсудної ОСОБА_6 прав на керування транспортним засобом, усвідомлюючи цю обставину, яка унеможливлювала експлуатацію транспортного засобу, на порушення чинних правил передав їй керування транспортним засобом службовим автомобілем ОСОБА_20, д/н АА 3736 ОСОБА_15 чого ОСОБА_6 порушила Правила дорожнього руху і вчинила ДТП, внаслідок якої настала смерть потерпілого, інші потерпілі отримали тяжкі тілесні ушкодження та середньої тяжкості.

Як встановлено судом, причиною зіткнення транспортних засобів і наслідків, що настали, були невірні дії ОСОБА_8, який допустив порушення чинних правил керування службовим автомобілем, який був закріплений за ним, сторонню особу ОСОБА_6, яка не мала права ним керувати та яка в подальшому під час керування зазначеним автомобілем порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілого, тілесне ушкодження середньої тяжкості та смерть потерпілого.

Суд вважає необґрунтованим посилання захисника ОСОБА_8 про те, що підсудний не є субєктом злочину, оскільки відповідно до чинного законодавства субєктом злочину, передбаченого ст. 287 КК України є і водії закріплених за ними транспортних засобів та кримінальна відповідальність у такому випадку настає у разі, якщо наслідком винних дій субєкту даного злочину стало спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тяжке тілесне ушкодження або смерть потерпілого.

Показання свідка ОСОБА_18 в частині, що його син знаходився у тверезому стані повністю спростовуються протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння № 676 від 14.11.2007 року, згідно якого на момент огляду ОСОБА_8 знаходився в стані алкогольного спяніння (т. 1 а.с. 14). В решті покази свідка ОСОБА_18 суд визнає правдивими та такими, що знайшли своє підтвердження в процесі судового слідства.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_35 в тій частині, що він не був присутнім при здійсненні замірів під час складання схеми ДТП спростовуються наявністю підписів свідків на вказаних документах.

Таким чином, аналіз досліджених та оцінених по справі доказів свідчить про те, що вина підсудних у вчиненні злочинів доказана повністю, суд кваліфікує дії:

ОСОБА_8 за ст. 287 КК України, як допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене особою відповідальності за експлуатацією транспортного засобу, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тяжке тілесне ушкодження та смерть потерпілого;

ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, тяжкі тілесні ушкодження та смерть потерпілого.

При призначенні покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особи підсудних.

Призначаючи покарання підсудній ОСОБА_6, суд бере до уваги, що вчинений нею злочин відноситься до тяжких, вчинений з необережності, підсудна за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, потерпілі просять призначити підсудній мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст.286 КК України, обставиною, що помякшує покарання підсудної, суд визнає щире каяття у вчиненому, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено та призначає покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, при цьому не знаходить підстав для призначення іншого покарання.

Суд вважає за можливе не застосовувати до підсудної ОСОБА_6 додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки підсудній не видавались в установленому порядку відповідні документи на право керування транспортними засобами.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_8, суд бере до уваги, що вчинений ним злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчинений з необережності, підсудний за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставин, що помякшують покарання підсудного, не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання підсудного, суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного спяніння. Також при призначенні покарання, суд враховує, ставлення підсудного ОСОБА_8 до вчиненого, яке, на думку суду, свідчить про те, підсудний не усвідомив ступеню суспільної небезпеки своїх дій та тяжкості наслідків, тому суд вважає за необхідне призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 287 КК України, при цьому не знаходить підстав для призначення іншого покарання.

Заявлений потерпілим ОСОБА_11 цивільний позов про відшкодування йому завданої матеріальної шкоди у розмірі 10000 грн. не підлягає задоволенню, оскільки потерпілим не надано суду доказів, які б свідчили про розмір заподіяної матеріальної шкоди.

Враховуючи п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями), при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приймає до уваги, що моральна шкода потерпілій ОСОБА_13 спричинена неправомірними діями підсудних, моральні страждання повязані із смертю чоловіка, перенесенням фізичного болю внаслідок отриманих в результаті ДТП тяжких тілесних ушкоджень, стресу, порушенням спокою, нормального життєвого ритму, але також суд приймає до уваги матеріальний стан підсудних, які не працюють, не мають майна, достатнього для відшкодування заподіяної шкоди, тому суд вважає за доцільне задовольнити цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_6 150 000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди; з ОСОБА_8 150 000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Моральна шкода потерпілій ОСОБА_17 спричинена неправомірними діями підсудних, моральні страждання повязані з втратою батька, але також суд приймає до уваги матеріальний стан підсудних, які не працюють, не мають майна, достатнього для відшкодування заподіяної шкоди, тому суд вважає за доцільне задовольнити цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_6 50 000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди; з ОСОБА_8 50 000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Моральна шкода потерпілому ОСОБА_11 спричинена неправомірними діями підсудних, моральні страждання повязані з пережитим ним стресом, внаслідок фізичного болю та страждань від отриманих в результаті ДТП тяжких тілесних ушкоджень, але також суд приймає до уваги матеріальний стан підсудних, які не працюють, не мають майна, достатнього для відшкодування заподіяної шкоди, тому суд вважає за доцільне задовольнити цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_6 50 000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди; з ОСОБА_8 50 000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Заявлений позивачем ОСОБА_10 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 400000 грн. 00 коп. та моральної шкоди у сумі 100 000, 00 грн. залишити без розгляду.

Судові витрати по справі стягуються з підсудних у відповідності до ст.93 КПК України. Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 81 КК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців без позбавлення права керування транспортними засобами.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 22.02.2010 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 18.02.2011 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу змінити з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області, взявши його під варту в залі суду негайно.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Науково-дослідного експертно- криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області 842 грн. 64 коп. (а.с.215,235 т.1).

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Науково-дослідного експертно- криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області 842 грн. 64 коп. (а.с.215,235 т.1).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Київської клінічної лікарні (м. Київ, пров. Лабораторний,14-20; р/р 1329 в ГУ ДК в м. Києві, МФО 820019, ) 3853 грн. 45 коп. за лікування потерпілих (а.с.173,184 т.1).

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Київської клінічної лікарні (м. Київ, пров. Лабораторний,14-20; р/р 1329 в ГУ ДК в м. Києві, МФО 820019, ) 3853 грн. 45 коп. за лікування потерпілих (а.с.173,184 т.1).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 150000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, на користь ОСОБА_17 50000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, на користь ОСОБА_11 50000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 150000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, на користь ОСОБА_17 50000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, на користь ОСОБА_11 50000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Рено Лагуна» д/н НОМЕР_10 залишити у користуванні власника ТОВ «Банк «ОСОБА_9 та Кредит» (а.с.57 т.1);

- автомобіль НОМЕР_5 залишити у користуванні власника ОСОБА_10 (а.с. 64 т.1)

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом 15 (пятнадцяти) діб з дня його проголошення, а засудженими в той же строк з моменту отримання ними копії вироку.

Суддя: С.В.Хрипун