справа № 216/762/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2015 року р.
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Кіровоград, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , старшого майстра взводу технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення з танкового батальйону військової частини пп НОМЕР_1 , солдата,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч. 1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до наказу командира військовій частині НОМЕР_2 (наразі польова пошта НОМЕР_1 ) № 45-к від 14 липня 2014 року солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 14.07.2014 року зараховано до списків особового складу частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та на всі види забезпечення. Наказом командира військовій частині НОМЕР_2 № 171 від 14 липня 2014 року останнього призначено на посаду навідника танкового взводу 1 танкової роти НОМЕР_3 танкового батальйону.
Будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV (далі Статутів) зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
З початку березня 2014 року військова частина пп НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на Сході України та дислокується польовим табором у АДРЕСА_4 , у зв`язку з чим згідно з наказом командира військової частини пп НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 42 від 05 лютого 2015 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списку особового складу частини з 19 осіб, який має вибути до базового табору м. Маріуполь Донецької області, в оперативне підпорядкування керівнику сектору М для участі у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.
Близько 09.00 год. 05 лютого 2015 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини полковником ОСОБА_5 , який відповідно до вимог ст. 29 Статуту являється для солдата ОСОБА_4 начальником як за службовим становищем, так і за військовим званням, на шикуванні особового складу у приміщенні чергового частини, яке розташовано на першому поверсі першої казарми біля будівлі штабу частини, віддано усний наказ визначеному особовому складу військовослужбовців, у тому числі ОСОБА_4 , негайно вибути до базового табору у м. Маріуполь Донецької області.
Відповідно до вимог ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати накази підлеглому військовослужбовцю і зобов`язаний перевіряти їх виконання; підлеглі зобов`язані беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Крім того, відповідно до ст. 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Проте близько 09.00 год. 05 лютого 2015 року на шикуванні особового складу у приміщенні чергового частини, яке розташовано на першому поверсі першої казарми біля будівлі штабу частини, солдат ОСОБА_6 , діючи на порушення наведених вище вимог Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно відмовився виконувати наказ полковника ОСОБА_5 щодо негайного вибуття до базового табору м. Маріуполь Донецької області в оперативне підпорядкування керівнику сектору М для участі у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей та залишився у розташуванні військової частини пп НОМЕР_1 , де перебуває до тепер.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 (польова пошта пп В НОМЕР_4 ) та проходячи службу на посаді старшого майстра взводу технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 3 танкового батальйону військової частини пп НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у військовій частині пп НОМЕР_1 , розташованій у АДРЕСА_4 , близько 09.00 год. 05.02.2015 р. на шикуванні особового складу у приміщенні чергового частини, яке розташовано на першому поверсі першої казарми біля будівлі штабу на першому поверсі першої казарми біля будівлі штабу частини, відмовився виконувати одержаний ним наказ начальника - ТВО командира військової частини пп НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 щодо негайного вибуття до базового табору м. Маріуполь Донецької області в оперативне підпорядкування керівнику сектору М для участі у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей та залишився у розташуванні військової частини пп НОМЕР_1 , де перебуває дотепер, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 402 ч. 1 КК України - інше умисне невиконання наказу начальника.
Підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.402 ч 1 КК України.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, а саме: з`явлення зі зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання вини, сторони дійшли згоди про можливість застосування ст.69 КК України та призначення ОСОБА_4 більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ст.402 ч 1 КК України у вигляді арешту строком на 6 (шість) місяців.
Враховуючи положення ч.2 ст.60 КК України, а також той факт, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем, відбування арешту здійснювати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_5 .
Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження угоди для них є:
- для прокурора і підозрюваного обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України.
Підозрюваному ОСОБА_4 при укладенні угоди роз`яснені правила ст.ст.394,424,473,474,476 КПК України, а також він розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ст. 402 ч 1 КК України та підтвердив добровільність укладення угоди.
Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, він має права передбачені ст. 474 ч. 5 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався поясненнями обвинуваченого, матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Укладена угода повністю відповідає вимогам ст. 469 ч.ч. 2, 4 КПК України, та може бути затверджена судом, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченим є можливим.
Керуючись ст. ст. 474, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним та призначити узгоджене сторонами покарання за ст. 402 ч 1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
Відбуття арешту здійснювати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_5 .
Термін відбування арешту рахувати з моменту затримання засудженого.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу, протягом тридцяти днів з дня проголошення: обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

СУДДЯ: