АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/124/15 Справа № 195/1103/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши 18 березня 2015 року в м. Дніпропетровську у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000144 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року,

встановила:
Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Душанбе, Таджикської Республіки, громадянина України, раніше неодноразово судимого,

засуджено:

- за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

- за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів.

Цим же вироком засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирок відносно якого не оскаржений.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що разом з ОСОБА_8 , у період з березня по травень 2014 року за попередньою змовою групою осіб здійснили ряд крадіжок чужого майна, в тому числі з проникненням у житло та інші приміщення, спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляції не оскаржуючи кваліфікації його дій та вини у скоєнні правопорушень, наведених у вироку, вказує на те, що призначене йому судом покарання є суворим та несправедливим. Обґрунтовує свою позицію тим, що при ухваленні вироку суд першої інстанції не взяв до уваги його щиросердне каяття, позитивні характеристики, а також те що у нього є рідні похилого віку. Просить вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року змінити та призначити йому покарання з урахуванням ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляцію, прокурора, який заперечував проти апеляції обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються матеріалами провадження та в апеляціях не оскаржуються.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 та ч.3 ст. 185 України так само є правильною та в апеляціях також не оскаржується.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого, не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, а також їхню кількість, дані про особу обвинуваченого, який раніше вже засуджувався за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, ті пом`якшуючи покарання обставини, на які є посилання в апеляції, та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, яке підлягає відбуванню.

З таким рішенням суду колегія суддів погоджується та вважає, що підстави для застосування ст.75 КК України відносно ОСОБА_7 , про що йдеться в апеляції, відсутні.

Однак, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд не в повній мірі взяв до уваги, що останній повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочинів, що суд визнав як пом`якшуючу покарання обставину. При цьому суд не встановив обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, роль ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень була другорядною.

За таких обставин, призначення ОСОБА_7 такого ж саме покарання, як і обвинуваченому ОСОБА_8 , який скоїв ще декілька крадіжок самостійно, колегія суддів вважає явно несправедливим.

Тому, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір призначеного ОСОБА_7 покарання у межах, встановлених в санкціях ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, а також на підставі ст.70 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів:

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково..

Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Зменшити розмір призначеного судом покарання ОСОБА_7 : за ч.2 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В решті вирок відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: