Кримінальне провадження № 1-кп/331/361/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2014 року м. Запоріжжя
Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не засудженому, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
02.05.2014 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , під час виниклої сварки на побутовому ґрунті з ОСОБА_8 , навмисно завдав останньому тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом голівки першої п`ясткової кістки з незначним зміщенням кісткових фрагментів, синець біля основи першого пальця лівої кисті, синець в області грудної клітини справа, ссадна в області обох колінних суглобів, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1987 від 27.05.2014 року, - у сукупності кваліфікуються як: тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які не є небезпечними для життя, але що спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 доби.

Суд, керуючись ст. 349 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів підлягаючих дослідженню обмежено судом допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів характеризуючих його особу.

Будучи допитаним, у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, розкаявся у скоєному та суду пояснив, що того вечора у нього з потерплим ОСОБА_5 на побутовому ґрунті стався конфлікт, в результаті якого відбулася бійка, в ході якої він зламав потерпілому палець, просить його суворо не карати.

Будучи допитаним, у ході судового розгляду, потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що проживає в одній квартирі разом зі своєю колишньою дружиною, її син від попереднього шлюбу, інколи приходить до неї і ночує, приходить майже завжди напідпитку, внаслідок чого з матір`ю постійно виникають конфлікти. Того дня, а саме 02.05.2014 року, вони з колишньою дружиною готували на кухні вечерю, ОСОБА_9 прийшов напідпитку і почав провокувати з ним конфлікт, вони зціпилися, він скрутив ОСОБА_9 і тримав до приїзду міліції, внаслідок бійки обвинувачений завдав йому декілька травм різного характеру.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, з 04.05.2012 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд визнає, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв становленню істини у справі, усно приніс потерпілому свої вибачення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_10 , відношення самого обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого ОСОБА_5 , який просить призначити йому покарання згідно чинного законодавства, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і за цих обставин вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікується його діяння у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Судові витрати не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки експертиза проводилася державною установою.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування, призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 року не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід, застосований відносно засудженого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1