Справа № 739/1200/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/330/2015
Категорія - ст.203-2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000542, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , процесуального прокурора ОСОБА_11 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новгорода-Сіверського Чернігівської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не працюючої, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину (дочку 2015 р.н.) зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 203-2 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Новгорода-Сіверського Чернігівської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину (сина 2010 р.н.), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 203-2 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Новгорода-Сіверського Чернігівської області, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючої, одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину (сина 2010 р.н.), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 203-2 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Новгорода-Сіверського Чернігівської області, громадянки України, з повною вищою освітою, працюючої спеціалістом 2 категорії з бухгалтерського обліку Попівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину (сина 2013 р.н.), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 203-2 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_12 , захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду обвинувачені ОСОБА_7 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та ухвалити виправдувальний вирок відносно них відповідно.

Обвинуваченою ОСОБА_9 також подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, призначивши їй більш м`яке покарання.

Захисником адвокатом ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подно апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, а кримінальне провадження відносно останньої закрити за відсутності складу злочину.

Процесуальним прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винною та призначити покарання за ч.1 ст. 203-2 КК України у виді штрафу в розмірі 204 000 грн. з конфіскацією грального обладнання; ОСОБА_7 визнати винною та призначити покарання за ч.1 ст. 203-2 КК України у виді штрафу в розмірі 204 000 грн. з конфіскацією грального обладнання; ОСОБА_6 визнати винною та призначити покарання за ч.1 ст. 203-2 КК України у виді штрафу в розмірі 204 000 грн. з конфіскацією грального обладнання; ОСОБА_8 визнати винною та призначити покарання за ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 203-2 КК України у виді штрафу в розмірі 255 000 грн. з конфіскацією грального обладнання. Також, просить визнати речі, вилучені 06 лютого 2014 року у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , допустимими доказами, вирішивши питання про їх долю, а саме: 2 системні блоки IBM, барсетку з дисками, дві поясні сумки, калькулятори CITIZEN SDC-812II та KENKO KK-80 V передати у дохід держави; відео реєстратор, мобільний телефон GT-E 1200 ZKISEK, блокнот з записами та зошит з записами, документи на побутову техніку залишити при матеріалах кримінального провадження; гумки для грошей, коробку зі стартового пакету мобільного оператора «Life» знищити.

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року:

ОСОБА_7 визнано винною та призначено покарання за ч.1 ст. 203-2 КК України у виді штрафу в розмірі 170 000 грн. з конфіскацією грального обладнання;

ОСОБА_6 визнано винною та призначено покарання за ч.1 ст. 203-2 КК України у виді штрафу в розмірі 170 000 грн. з конфіскацією грального обладнання.

ОСОБА_9 визнано винною та призначено покарання за ч.1 ст. 203-2 КК України у виді штрафу в розмірі 170 000 грн. з конфіскацією грального обладнання.

ОСОБА_8 визнано винною та призначено покарання за ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 203-2 КК України у виді штрафу в розмірі 187 000 грн. з конфіскацією грального обладнання.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз по 1 016 грн. 24 коп.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- оптичні диски CD-R №08546, CD-R №2845, DVD-R №35т, DVD+R №39т, DVD+R №40т, DVD-R №50т, оптичний диск DVD-R із записом обшуку, проведеного 06 лютого 2014 року, цифрові носії micro SD №34т, micro SD №36т, micro SD №47т та micro SD №49т, дві фотокартки із зображенням осіб жіночої статі, аркуш паперу формату А-4 з написом, копії документів ФОП ОСОБА_15 , договір оренди від 01 листопада 2013 року та акт приймання - передачі майна від 01 листопада 2013 року, визначено залишити в матеріалах кримінального провадження;

- змиви з рук обвинуваченої ОСОБА_7 визначено знищити;

- 12 гральних автоматів з купюроприймачами, один купюроприймач, 17 ключів від гральних автоматів, грошові кошти у сумі 4 085 (чотири тисячі вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок та грошові кошти у сумі 50 (п`ятдесят) гривень 00 копійок, які використовувалися під час здійснення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки визначено конфіскувати;

- 2 системні блоки ІВМ, гумки для грошей, барсетку з дисками, дві поясні сумки, мобільний телефон Samsung GT-E 1200 ZKISEK, блокнот із записами та зошит із записами, документи на побутову техніку, калькулятори CITIZEN SDC-812II та KENKO KK-808V, коробку зі стартового пакету мобільного оператора «Life», відеореєстратор, які визнані недопустимими доказами визначено повернути ОСОБА_7 , як особі, у якої вони були вилучені і яка є їх законним володільцем.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_6 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення кримінального процесуального закону.

Зазначає, що судом першої інстанції не було доведено, що вона здійснювала діяльність з організації азартних ігор на гральних автоматах, проведення цих азартних ігор та надання до них доступу, що в сукупності, відповідно до Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», і є гральним бізнесом, а отже і об`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ст. 203-2 КК України. Зокрема, не було встановлено, що вона займалась господарською діяльність направленою на організацію грального бізнесу, у тому числі забезпечення приміщення гральними автоматами, облаштування необхідним обладнанням. Також, звертає увагу на те, що вона не мала жодного відношення до укладення договору оренди приміщення за адресою АДРЕСА_6 .

Також, на думку апелянта, вона не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки була прийнята на посаду оператора невстановленою особою та отримувала заробітню платню незалежно від виграшів клієнтів. Крім того, вона не виступала суб`єктом підприємницької діяльності.

Вважає, що висновок суд про її винуватість є неконкретним, оскільки містить період вчинення кримінального правопорушення без зазначення конкретних дат, крім того, не було встановлено порядок, за яким рухалися кошти у гральному закладі із зазначенням конкретних осіб. Не було також встановлено прибутку даного закладу.

З огляду на те, що вона не усвідомлювала, що займається забороненою діяльністю, у неї відсутній прямий умисел, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Також, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції в основу обвинувального вироку були покладені докази, отримані з порушенням вимог законодавства. Так, при проведенні обшуку 06 лютого 2014 року, в порушення вимог ст.ст. 84, 86 КПК України, приймав участь в.о. начальника СВ Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівської області ОСОБА_16 , який не входив до складу слідчої групи. Отже, дану слідчу дію було проведено неналежним суб`єктом отримання доказів. Крім того, на номерах, присвоєних вилученим гральним автоматам при проведенні вищевказаної слідчої дії, відсутні підписи понятих, що унеможливлює ідентифікацію цих автоматів. Також, у висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи №2845 від 18 березня 2014 року не визначено індивідуальних якостей кожного з вилучених гральних автоматів.

При проведенні контрольної закупівлі 06 лютого 2014 року в порушення вимог п.п. 1.5, 2.9 Інструкції про порядок проведення оперативної закупівлі та контрольованого постачання предметів, товарів, речовин, у тому числі заборонених до обігу у фізичних та юридичних осіб, незалежно від форм власності, затвердженої наказом МВС, СБУ і Державної податкової адміністрації України від 30 листопада 2001 року № 1045/307/482, не були використані кошти відповідних правоохоронних органів. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутня письмова згода легендованої особи на участь у вказаній негласні слідчій дії. Також, процесуально не було закріплено, на якому саме із 12 вилучених гральних автоматів була здійснена контрольна закупівля.

За своїм змістом апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 повторює апеляційну скаргу ОСОБА_6 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_8 посилається на те, що її вина була обґрунтована виключно доказами, отриманими в ході негласних слідчих дій, а саме зняття інформації з телекомунікаційних мереж, які були проведені з порушенням чинного законодавства, оскільки в матеріалах провадження відсутні законні підстави для їх проведення.

Вважає, що суд безпідставно взяв до уваги як доказ її вини 2 фотографії, які не мають відношення до даного грального закладу та були зроблені 2 роки до початку його відкриття.

Крім того, зазначає, що вона не є суб`єктом інкримінованого правопорушення, оскільки не працювала у цьому гральному закладі та не була суб`єктом підприємницької діяльності. Жодної винагороди не отримувала.

В іншій частині за змістом її апеляційна скарга повторює апеляційну скаргу ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , захисник адвокат ОСОБА_10 посилається на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вважає, що в діях підзахисної відсутня об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення. Крім того, остання не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки вона не займалась підприємницькою діяльністю та її дії позбавлені такої ознаки як самостійність, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 керувала діяльністю інших обвинувачених є домислом, так як зміст телефонних розмов його підзахисної були піддані однобічному та упередженому тлумаченню. Крім того, на думку апелянта, вони не можуть бути прямими доказами. Натомість, всі обвинувачені та ОСОБА_17 взагалі заперечували причетність ОСОБА_8 до діяльності грального закладу.

Також, наголошує на тому, що висновок експерта №2845 від 18 березня 2014 року є неналежним доказом, оскільки із-за відсутності ідентифікаційних ознак неможливо визначити, чи ті пристрої, які були вилучені при обшуку, були надані на експертизу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_9 посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Вважає, що суд першої інстанції не врахував ряд обставин, що значно пом`якшують покарання, зокрема: посередню характеристику за місцем проживання, відсутність відносно неї скарг до правоохоронних органів, утримання малолітньої хворої дитини, догляд за хворими батьками.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги процесуальний прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинувачених, посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення внаслідок м`якості та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження щодо визнання недопустимими частини речових доказів.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченим покарання не повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких, а також поведінку останніх упродовж досудового розслідування та судового розгляду.

Також, вважає, що суд дійшов невірного висновку визнавши вилучені 06 лютого 2014 року у ході обшуку речові докази недопустимими, оскільки вони були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, інформація, яка міститься у цих речових доказах, має суттєве значення у виділеному з цього, кримінальному провадженні відносно власника грального закладу.

Захисник ОСОБА_13 на апеляційну скаргу прокурора подав заперечення, в яких стверджує, що суд 1 інстанції правильно вирішив питання щодо визнання недопустимими докази в ході проведення обшуку 06 лютого 2014 року в приміщенні по АДРЕСА_6 , так як відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, а доводи прокурора в своїй скарзі є безпідставними.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у співучасті з ОСОБА_8 , та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, займалися гральним бізнесом за наступних обставин.

Так, згідно статті 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» гральним бізнесом є діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера. Азартною грою є будь-яка гра, обов`язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, у тому числі через систему електронних платежів, що дає змогу учаснику як отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості.

У порушення вказаних вимог, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , достовірно знаючи про заборону зайняття гральним бізнесом в Україні, маючи корисливі мотиви, з метою отримання незаконного прибутку, займались вказаним видом діяльності.

Так, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, вчиняючи активні дії, спрямовані на організацію азартних ігор на гральних автоматах та виступаючи організатором злочину, 01 листопада 2013 року з використанням копії паспорту ОСОБА_18 та від імені останньої уклала з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_15 договір оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , яке у подальшому забезпечила гральними автоматами у кількості 12 шт., облаштувала необхідним обладнанням для повноцінного функціонування вказаного закладу, а саме меблями, камерами відеоспостереження, службовим мобільним телефоном.

У подальшому особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, у телефонному режимі, як через співучасника ОСОБА_8 , так і безпосередньо здійснювала контроль за діяльністю співучасників - операторів гральних автоматів ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , забезпечуючи тим самим стабільну роботу зали гральних автоматів та систематичне отримання прибутку від незаконної діяльності.

В організованому гральному закладі у період з 04 грудня 2013 року по 06 лютого 2014 року ОСОБА_8 , у співучасті з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , у порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, виконувала організаційні функції, пов`язані з діяльністю грального закладу, зокрема за допомогою спеціальних ключів щоденно знімала статистичні показники з гральних автоматів, забезпечувала облік доходів та видатків від протиправної діяльності, у вигляді заробітної плати розподіляла отримані прибутки між співучасниками, координувала дії співучасників, як під час незаконної діяльності грального закладу, так і після його викриття працівниками правоохоронних органів, чим забезпечувала умови для зайняття гральним бізнесом та надання доступу до азартних ігор.

В організованому гральному закладі ОСОБА_6 у період з початку грудня 2013 року по 05 лютого 2014 року, ОСОБА_9 у період з початку грудня 2013 року по 06 лютого 2014 року та ОСОБА_7 у період з 06 січня 2014 року по 06 лютого 2014 року, у співучасті з ОСОБА_8 , в порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, будучи співвиконавцями злочину, виконували відведену їм роль операторів гральних автоматів, за що отримували незаконний прибуток у вигляді заробітної плати у розмірі 120 грн. за кожну відпрацьовану зміну (добу).

Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , працюючи відповідно до встановленого графіка виходу на роботу, задля належного функціонування грального закладу, здійснювали обмежений доступ громадян до приміщення грального закладу та гральних автоматів, розмінювали гравцям гроші, надавали допомогу у прийнятті ставок, а також здійснювали видачу грошових виграшів переможцям азартних ігор, забезпечуючи своїми діями умови для грального бізнесу, виконуючи тим самим діяльність по наданню можливості доступу до азартних ігор на гральних автоматах.

Так, 06 лютого 2014 року у ході обшуку співробітниками Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області грального закладу за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено 12 механічних конструкцій, а саме: 1 механічну конструкцію «Mega KATOK III», 2 механічні конструкції «MuLTI GAME BY NOVOMATIC», 2 механічні конструкції «Mega jack», 1 механічну конструкцію «Grazy Monkey», 3 механічні конструкції «MuLTI GAME», 2 механічні конструкції «Resident» та 1 механічну конструкцію «Garage».

Згідно висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи №2845 від 18 березня 2014 року 8 з оглянутих експертом механічних пристроїв, враховуючи наявність ігрового програмного забезпечення, статистичної інформації відносно проведених ігор, загальної конструкції пристроїв та наявності купюроприймачів є гральними автоматами, інші 4 механічні пристрої вірогідно є гральними автоматами, але категорично стверджувати те, що вони являються гральними автоматами не представляється можливим через їх непрацездатність на час проведення огляду.

Крім того, 06 лютого 2014 року, в ході обшуку, у оператора грального закладу ОСОБА_7 вилучено поясну сумку - барсетку, в якій знаходилися гроші в сумі 3 855 грн., серед яких також перебувала грошова купюра номіналом 50 грн. серії КП №7331447, надана ОСОБА_19 для виконання постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки, а саме закупки гри на гральних автоматах.

Заслухавши доповідача, пояснення

- обвинуваченої ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, в судових дебатах просила вирок суду відносно неї скасувати і закрити кримінальне провадження;

- обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, в судових дебатах просила вирок суду відносно неї скасувати і закрити кримінальне провадження;

- обвинуваченої ОСОБА_8 , яка підтримала подані нею та її захисником апеляційні скарги з викладених в них підстав та просила вирок суду відносно неї скасувати і закрити кримінальне провадження;

- обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника, які просили виправдати ОСОБА_20 ;

- прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу процесуального прокурора з підстав, викладених в ній, а інші апеляційні скарги залишити без задоволення;

перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника адвоката ОСОБА_10 не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини всіх обвинувачених у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку.

Обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в суді 1 інстанції не визнала і суду показала, що з 06 січня по 06 лютого 2014 року працювала в гральному закладі по АДРЕСА_6 . До її обов`язків входило здійснення розміну грошей гравцям, видача виграшів, також вона знімала на своїй зміні гроші з гральних автоматів. За роботу отримувала по 120 грн. за добу. Трудового договору з власником закладу вона не укладала.

Крім неї в гральному закладі працював ОСОБА_21 , який знімав показники з гральних автоматів і виконував функції охоронця, також на інших змінах працювали ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які виконували ті ж функції, що й вона.

Доступу до програмного забезпечення гральних автоматів вона не мала. Власника даного закладу бачила лише один раз, звали його ОСОБА_22 , в службовому мобільному телефоні він був записаний як «шеф». Про заборону грального бізнесу в Україні спочатку не знала. Але під кінець роботи чула, що це незаконно, у зв`язку з чим планувала звільнитися, однак не встигла.

06 лютого 2014 року, коли вона перебувала в гральному закладі, до них прийшов чоловік, який розміняв 50 грн. для того, щоб пограти, після нього до приміщення зайшли працівники міліції, зокрема ОСОБА_16 та ОСОБА_23 , які почали проводити обшук.

Заперечувала участь ОСОБА_8 в діяльності грального закладу.

Обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в суді 1 інстанції не визнала, від дачі показань, на підставі ст. 63 КУ України, відмовилася.

Обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в суді 1 інстанції не визнала і суду показала, що працювала у гральному закладі по АДРЕСА_6 від початку грудня 2013 року до початку лютого 2014 року. Фактично до її обов`язків входило здійснювати розмін грошей, зняття грошей з гральних автоматів та видача виграшів клієнтам. Крім неї в гральному закладі позмінно працювали ОСОБА_9 , яка працювала від початку грудня 2013 року і до лютого 2014 року та ОСОБА_7 , яка працювала з січня по лютий 2014 року, вони виконували ті ж функції, що й вона, а також охоронцем працював ОСОБА_24 .

Жодних інших доходів, крім заробітної плати, вона не отримувала, відношення до оренди приміщення не мала, лише один раз передала гроші за оренду приміщення його власниці.

Заперечувала, що ОСОБА_8 працювала в гральному закладі, однак,

стосовно досліджених у судовому засіданні записів її телефонних розмов з ОСОБА_8 визнала, що такі розмови мали місце і їх зміст правильно відображений в протоколах дослідження інформації від 18 квітня 2014 року та додатках до них у вигляді цифрових носіїв.

Обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в суді 1 інстанції не визнала і суду показала, що вона дійсно відвідувала гральний заклад, розташований по АДРЕСА_6 , де охоронцем працював її батько ОСОБА_24 , оскільки приносила йому їжу. Там були встановлені гральні автомати, на яких грали відвідувачі. Про те, що діяльність даного закладу незаконна вона не знала. Крім її батька у цьому закладі від самого початку працювали ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , пізніше також почала працювати ОСОБА_7 . В січні 2014 року, на прохання батька вона, з використанням ключів, які були у працівників закладу, переписувала якісь цифри з гральних автоматів до записника, оскільки це мав робити її батько, у якого поганий зір і в той час у нього не було окулярів. Особисто вона жодних грошей за допомогу батьку не отримувала. Жодного відношення до коштів грального закладу та обліку його доходів вона не має, касиром там не працювала. Також вона не мала відношення до оренди приміщення, в якому розташовувався гральний заклад.

Стосовно досліджених у судовому засіданні записів її телефонних розмов з ОСОБА_9 та ОСОБА_24 , що відображені в протоколах дослідження інформації від 18 квітня 2014 року і додатках до них у виді цифрових носіїв, зазначила, що дійсно такі розмови мали місце, при цьому пояснила, що вони не стосуються грального бізнесу.

В апеляційному суді обвинувачені підтримали зазначені показання.

Спростовуючи доводи обвинувачених про непричетність до кримінального правопорушення, що їм інкримінується, суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими і підстав сумніватися у їх достовірності по кримінальному провадженню не встановлено.

З показань свідка ОСОБА_25 , даних в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що взимку 2014 року, від знайомих він дізнався, що біля супермаркету «АТБ» функціонує заклад з гральними автоматами. Далі він прийшов до цього закладу та виявив, що вхідні двері закриті, але поряд була кнопка дзвінка, натиснувши на яку йому відкрили двері, зробила це ОСОБА_9 . Він запитав, чи можна погратися, на що остання відповіла «так» і впустила всередину приміщення. Остання провела його та показала гральні автомати. Згодом про все розповів знайомому працівнику міліції Комару, який порекомендував йому звернутися до міліції з відповідною заявою про функціонування грального закладу.

Свідок ОСОБА_26 , який працює міліціонером - водієм Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області, в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив показання ОСОБА_25 , разом з тим показавши, що про функціонування інтернет-кафе в приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованого по АДРЕСА_6 дізнався у період з грудня 2013 року по січень 2014 року. Відвідавши його та виявивши там гральні автомати доповів про це своєму керівництву.

З показань свідка ОСОБА_24 , даних в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_8 є його дочкою, а інші обвинувачені його знайомими. З кінця 2013 року він працював в якості охоронця в інтернет-кафе, яке відкрилося в приміщенні готелю, розташованого по АДРЕСА_7 до приміщення закривалися, зокрема в ночі, це робилося задля безпеки. У вказаному закладі також працювали всі інші обвинувачені, крім ОСОБА_8 . В обов`язки обвинувачених входила виплата виграшів гравцям. Донька приходила до нього щодня та приносила їжу. Також до його обов`язків входило зняття показників з кожного грального автомату за допомогою спеціального ключа, який у нього зберігався. Дані показники він переписував та повідомляв керівнику по мобільному телефону. Оскільки він має поганий зір, то донька, на його прохання, певний час переписувала ці показники. Як і інші відвідувачі, він під час роботи іноді грав на гральних автоматах

Про те, що це гральний заклад він спершу не знав, вважаючи, що працює саме в інтернет-кафе.

Свідок ОСОБА_27 знайомий ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що взимку 2014 року він зайшов до закладу в центрі м. Новгорода-Сіверського. В залі знаходилися гральні автомати, на яких грали відвідувачі. Він поспілкувався з відвідувачами, після чого один раз сам спробував пограти. Гроші для гри вставляв безпосередньо до грального апарату.

З показань свідка ОСОБА_28 , даних в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що взимку 2014 року він кілька разів приходив до грального закладу, розташованого неподалік від супермаркету «АТБ» в центрі м. Новгорода-Сіверського, аби пограти. Там бачив обвинувачених. Виграш йому видавали лише один раз, це робила ОСОБА_9 , хоча кожного разу в приміщенні була інша дівчина. В цьому закладі він бачив й інших гравців. Доступ до приміщення здійснювався через вхідні двері, які постійно були зачинені, вони зачинялися з середини, на дверях також були грати.

Свідок ОСОБА_15 , в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що восени 2013 року до неї звернулося двоє чоловіків, які цікавилися можливістю орендувати одне з приміщень, розташованих по АДРЕСА_6 , як складське приміщення. Дещо пізніше хтось з обвинувачених передав їй пакет документів, необхідних для оформлення договору оренди на ім`я ОСОБА_18 , яку вона особисто жодного разу не бачила. На підставі цих документів було складено договір оренди та визначено орендну плату, до договору додавався акт приймання - передачі приміщення. Щомісяця орендну плату їй передавав хтось з обвинувачених, одній з яких вона віддала екземпляр договору оренди та акту приймання - передачі. У орендованому приміщенні вона була лише одного разу, взимку 2014 року, де бачила гральні автомати.

З показань свідка ОСОБА_29 , даних в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що він візуально знайомий з усіма обвинуваченими, всіх їх, крім ОСОБА_8 , бачив у приміщенні грального закладу, що розташовувався в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в центрі м. Новгорода-Сіверського, де вони працювали. У даному закладі грав часто, коли вигравав, то дівчата видавали виграші. Обвинувачені працювали позмінно.

Свідок ОСОБА_30 , в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що він знайомий з обвинуваченими, яких бачив в приміщенні з гральними автоматами, що розташовувалося в центрі міста Новгорода-Сіверського в готелі «Пасвірда», куди він заходив після свята Нового Року в січні 2014 року. Костяної там не зустрічав. Саме приміщення складалося з двох кімнат, в одній з яких розміщувалися гральні автомати, яких було 7 чи 8. Всі гральні автомати були обладнані купюроприймачами, у випадку виграшу він видавався кимось з дівчат. Іноді двері до закладу були закриті, тоді він стукав і їх відкривали.

З показань свідка ОСОБА_31 , даних в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що він кілька разів відвідував у нічний час гральний заклад в приміщенні готелю, розташованого в центрі м. Новгорода-Сіверського, щоб пограти. Вхід до приміщення здійснювався через вхідні двері, які постійно були зачинені. Щоб потрапити до приміщення грального закладу він стукав в двері, які відчиняв охоронець.

Свідок ОСОБА_32 , в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що з обвинуваченими вона знайома. ОСОБА_9 запропонувала їй роботу у гральному закладі, розташованому в центрі м. Новгорода-Сіверського, на що вона погодилася. 14 чи 15 грудня 2013 року вона прийшла до приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де зустріла ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Остання розповіла їй що саме необхідно робити та показала як включають гральні автомати. До її обов`язків входило здійснення розміну грошей гравцям, видача виграшів, крім того вона готувала каву та чай, прибирала в приміщенні. Крім неї там працювали ОСОБА_9 і ОСОБА_6 , які робили те ж саме, що й вона Оформлення трудових відносин не здійснювалося. ОСОБА_8 вона також знає, вона приходила вранці до грального закладу до свого батька, що працював охоронцем. Остання заробітної плати їй не виплачувала. Загалом вона пропрацювала до Нового Року. Гроші для виплати виграшів зберігалися в сумці, яку вони передавали після закінчення зміни наступній зміні. Також вони вели записник до якого вносилися робочі записи. Стосовно зняття показників з гральних автоматів, то іноді їх знімав охоронець ОСОБА_24 , іноді вони самі це робили. Доступ до приміщення грального закладу здійснювався через вхідні двері, які закривалися на ніч. Іноді приїздив чоловік, який забирав гроші.

З показань свідка ОСОБА_33 , даних в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що він знайомий з обвинуваченими. Гральний заклад в приміщенні готелю в центрі м. Новгорода-Сіверського відвідував 2 чи 3 рази. В середині знаходилися гральні автомати, на яких грали інші відвідувачі. Також всередині бачив одну з обвинувачених, а саме ОСОБА_34 .

Свідок ОСОБА_35 , в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що наприкінці 2013 року він разом із ОСОБА_36 на замовлення незнайомого чоловіка в одному з приміщень готелю «Пасвірда», розташованого в м. Новгороді-Сіверському встановили систему відеоспостереження. Вказане приміщення мало дві кімнати, в одній з яких на той час були розміщені гральні автомати. Все необхідне обладнання їм надала дівчина, яка була там присутня, вона ж і розрахувалася з ними за виконану роботу. Чи була це одна з обвинувачених сказати не може, оскільки минуло багато часу,

Свідок ОСОБА_37 підтвердив зазначені показання, крім того зазначив, що візуально він впізнав лише обвинувачену ОСОБА_8 , але коли і за яких обставин бачив її не пам`ятає.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав вірну юридичну оцінку показанням вказаних свідків, з урахуванням того, що вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, та правильно визнав їх допустимими доказами у кримінальному провадженні.

З мотивувальної частини вироку суду вбачається, що на підтвердження своїх висновків щодо доведеності винуватості обвинувачених суд керувався не лише показаннями свідків та обвинувачених, а й іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності утворюють єдину картину подій, що відбувались.

ОСОБА_38 , ОСОБА_28 , ОСОБА_39 вказали на фотографії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , як на осіб, що працювали на гральних автоматах у гральному закладі в якості касирів, видавали гравцям грошові виграші і розмінювали грошові кошти (т.1 а.п. 142-144148-150, 151-153, 154-156, 157-159, 160-162).

ОСОБА_38 , ОСОБА_28 , вказали на фотографію обвинуваченої ОСОБА_7 , як на особу, що працювала на гральних автоматах у гральному закладі в якості касира, видавала гравцям грошові виграші і розмінювала грошові кошти (т.1 а.п. 166-168, 145-147).

Протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 06 лютого 2014 року, відповідно до якого у рамках даного кримінального провадження, у період з 10 год. 40 хв. до 11 год. 10 хв. 06 лютого 2014 року співробітником СДСБЕЗ Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області і застосування спеціальних технічних засобів було здійснено контроль за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки гри на гральних автоматах в нежитловому приміщенні на першому поверсі двоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . В ході даної негласної слідчої (розшукової) дії згідно протоколу підтвердився факт організації грального бізнесу та надання доступу гравцеві до здійснення азартних ігор, а саме розмінювання грошових купюр, надання можливості гравцю здійснити ставки з метою отримання грошових коштів на гральних автоматах. З`ясовано, що послуги азартних ігор надаються на 12 гральних автоматах з купюроприймачами. У даному закладі особа, залучена до проведення контрольної закупки - ОСОБА_19 , розміняв у адміністратора-касира ОСОБА_7 отримані для здійснення контрольної закупки 50 грн. серії КП №7331447, на купюри номіналом по 10 грн., після чого здійснив ставки на гральних автоматах, таким чином підтвердивши факт надання останньою можливості доступу до азартних ігор. Також встановлено, що даний заклад працює цілодобово за зачиненими дверима. В залі постійно заходиться адміністратор-касир та охоронець. При вході в приміщенні і в середині є відеокамери, які фіксують осіб, що приходять до зали та призначені для недопущення потрапляння до зали працівників міліції та інших контролюючих органів (т.1 а.п. 129-130).

Твердження апелянтів про порушення вимог Інструкції про порядок проведення оперативної закупівлі та контрольованого постачання предметів, товарів, речовин, у тому числі заборонених до обігу у фізичних та юридичних осіб, незалежно від форм власності, при проведенні контролю за вчиненням злочину - безпідставне. Дана негласна слідча (розшукова) дія була проведена у порядку передбаченому ст. 271 КПК України. Відповідно до акту огляду покупця, помітки грошових коштів та вручення їх покупцеві від 06 лютого 2014 року, відповідно до якого співробітник СДСБЕЗ Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області 06 лютого 2014 року здійснив огляд особи зі зміненими даними ОСОБА_19 , якому було доручено проведення контрольованої закупки гри на гральних автоматах за адресою: АДРЕСА_3 та вручив останньому після огляду для здійснення контрольної закупки гри грошові кошти номіналом 50 грн. однією купюрою серії КП №7331447, на яку було нанесено позначення спеціальним барвником, який світиться світло-зеленим кольором в ультрафіолетових променях (т.1 а.п. 127-128).

Протоколом обшуку, проведеного в приміщенні за адресою: АДРЕСА_6 , від 06 лютого 2014 року, з додатком у виді оптичного диску DVD-R, на якому зафіксовано проведення даної слідчої дії, відповідно до якого в ході проведеного обшуку у присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_24 було виявлено та вилучено 12 гральних автоматів, з яких 10 на момент огляду були увімкнені, купюроприймач, сумка з грошовими коштами у сумі 2 500 грн. та 1 405 грн., серед яких грошова купюра номіналом 50 грн. серії КП №7331447 і ключами від гральних автоматів та кошти з гральних автоматів. (т.1 а.п. 182-186).

Звернення уваги обвинуваченими на порушення вимог ст.ст. 84, 86 КПК України при проведенні обшуку 06 лютого 2014 року, зокрема на те, що в поведенні даної слідчої дії приймав участь в.о. начальника СВ Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівської області ОСОБА_16 , який не входив до складу слідчої групи, не заслуговує на увагу. Дане питання вже було предметом розгляду місцевим судом і, на думку колегії суддів, суд дійшов вірного висновку, визнавши протокол обшуку допустимим доказом, оскільки дана слідча дія була проведена старшим слідчим СВ Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_23 , у провадженні якого перебувало дане кримінальне провадження. До участі в проведенні обшуку також був залучений старший о/у СДСБЕЗ Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_16 , який на той час не обіймав посади начальника слідчого відділення. В ході обшуку останній лише допомагав старшому слідчому ОСОБА_40 у проведенні слідчої дії, зокрема здійснював відеозйомку, що свідчить про дотримання порядку проведення обшуку, визначеного ст. 236 КПК України. Крім того, відповідно до ч.2 п.6 ст.39 КПК України, керівник органу досудового розслідування уповноважений здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого, тобто, для цього не потрібно включати його в склад слідчої групи.

Відповідно до висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи №2845 від 18 березня 2014 року, експертом було проведено огляд наданих на дослідження технічних пристроїв у кількості 12 шт., які були пронумеровані експертом №1-12 у порядку їх дослідження. Враховуючи наявність ігрового програмного забезпечення, статистичної інформації відносно проведених ігор, загальної конструкції пристроїв та наявності купюроприймачів можна категорично стверджувати, що пристрої № №1, 2, 4, 5, 6, 7, 9, 12 є гральними автоматами, успішно включаються в роботу та завантажують ігрове програмне забезпечення, що свідчить про їх АДРЕСА_8 , 8, 10, 11 за своєю конструкцією вірогідно є гральними автоматами, але категорично стверджувати те, що вони являються гральними автоматами не представляється можливим через їх непрацездатність на час проведення огляду. Пристрої №, № 3, 8, 10, 11 на час проведення огляду перебувають у непрацездатному стані (т.2 а.с. 17-22).

Посилання апелянтів на неможливість встановлення чи були досліджені експертом саме ті гральні автомати, які вилучалися в рамках кримінального провадження, то вони є безпідставними. У висновку експерта для зручності дослідження гральні автомати були відображені не за назвою програмного забезпечення, встановленого на них, як це зроблено в протоколі обшуку, а за номерами від 1 до 12. Тому, суд першої інстанції вірно визначив вищевказаний висновок експерта належним доказом.

Крім того, вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами, які були досліджені судом першої інстанції та були враховані при постановленні вироку:

- рапортом старшого о/у СДСБЕЗ Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_16 від 11 грудня 2013 року про отримання оперативної інформації щодо функціонування в м. Новгороді-Сіверському закладу, який організовує та проводить азартні ігри (т.1 а.п. 122);

- довідкою Новгород-Сіверського МБТІ про те, що нежитлова будівля АДРЕСА_6 зареєстрована за ОСОБА_15 (т.1 а.п. 124);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05 травня 2014 року, відповідно якого здійснено ознайомлення з телефонними дзвінками абонента з номером « НОМЕР_1 » за період 06 січня по 06 лютого 2014 року (т.1 а.п. 136-137);

- аналізом отриманої від оператора телекомунікацій ТОВ «Астеліт» інформації про телефонні дзвінки абонента « НОМЕР_1 », яка міститься у додатку на оптичному диску CD-R, відповідно до якого вказаний абонент виходив на зв`язок, серед іншого, з абонентом з номером « НОМЕР_2 » 34 рази (т.1 а.с. 139-140);

- протоколами про результати візуального стеження за місцем №6т від 15 січня 2014 року, від 03 січня 2014 року та 11 березня 2014 року, (т.2 а.п. 39-40, 42, 72 );

- протоколами про результати аудіо-, відеоконтролю місця №3т від 08 січня 2014 року, №174 від 10 лютого 2014 року (т.2 68-70, 73-75).

- протоколом обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_8 в будинку по АДРЕСА_5 , від 11 червня 2014 року. В ході даного обшуку було виявлено та вилучено дві фотокартки із зображенням осіб жіночої статі, зокрема й обвинуваченої ОСОБА_8 , на фоні апаратів, на яких є надписи «апарат відеоатракціонів, про правила гри дізнайтеся у оператора» (т.1 а.п. 173-175);

- висновком експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин №191 (х) від 12 березня 2014 року, відповідно до якого на грошовій купюрі в 50 гривень виявлено нашарування люмінесцентної спеціальної хімічної речовини і має спільну родову належність з речовиною з контрольного зразка помітки грошових купюр від 06 лютого 2014 року (т.2 а.п. 27-32);

- протоколами дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 18 квітня 2014 року, де відповідно до записів розмов, які містяться на оптичному диску, що є додатком до протоколу, в ході дослідження інформації, знятої з транспортних телекомунікаційних мереж, встановлені неодноразові розмови ОСОБА_20 з ОСОБА_41 , останньої з ОСОБА_20 і ОСОБА_20 з ОСОБА_42 (т.2 а.с. 43-45, 47, 48-49, 50).

Таким чином, суд першої інстанції, у відповідності до вимог законодавства, правильно дослідив усі зібрані у кримінальному провадженні докази та дав їм належну оцінку у нарадчій кімнаті під час прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Твердження обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_10 про те, що судом не було з`ясовано чи являються обвинувачені суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, чи є в їх діях склад цього правопорушення з огляду на положення Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» та чи мали останні умисел на його скоєння, не заслуговують на увагу, оскільки протирічать зібраним та дослідженим у кримінальному провадженні доказам, а також положеннями самого Закону, на який посилаються апелянти.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203-2 КК України, виражається у зайнятті гральним бізнесом. За чинною редакцією ст. 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» гральний бізнес - це діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера.

Із законодавчого визначення грального бізнесу випливає, що він може виражатися в трьох видах діяльності, пов`язаної з: 1) організацією азартних ігор; 2) їх проведенням; 3) наданням можливості доступу до таких ігор. Це означає, що суб`єкт цього злочину може здійснювати відразу всі зазначені види або декілька з них, або лише один вид.

Зокрема, надання можливості доступу до азартних ігор - це надання доступу до тих самих азартних ігор, про які йдеться в Законі стосовно їх організації та проведення, тобто до тих, які заборонені Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні». Тобто, фактично йдеться про надання доступу для участі в азартних іграх, які організовані і проводяться на порушення вимог цього Закону.

При цьому спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення є фізична особа яка досягла 16 - ти років , суб`єкт господарювання , або службова особа суб`єкта господарювання, яка обіймає постійно чи тимчасово на підприємствах , в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських функцій. Безумовно, передусім на підставі ст. 203-2 КК, мають відповідати організатори азартних ігор, які здійснюють діяльність з метою створення умов для проведення азартних ігор та видачі виграшів (призів) їх учасникам. Оскільки законодавчим визначенням поняття грального бізнесу охоплюється у тому числі діяльність із надання можливості доступу до азартних ігор, виконавцями злочину, передбаченого ст. 203-2 КК, мають визнаватись також особи, які виконують розпорядження організаторів азартних ігор, - касири, круп`є, продавці, оператори, менеджери гральних залів тощо.

Доводи обвинувачених ОСОБА_43 та ОСОБА_41 про те, що вони не приймали від гравців грошові кошти, оскільки всі гральні автомати обладнані купюроприймачами, є несуттєвими, в зв`язку з тим, що органами досудового розслідування та судом у прийнятому рішення даний факт не оспорюється та не ставиться в вину обвинуваченим. Відповідно ст. 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» азартна гра - це будь-яка гра, обов`язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, у тому числі через систему електронних платежів, що дає змогу учаснику як отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості.

Таким чином, кваліфікація обвинувачених правильна, так як своїми умисними діями - обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 203-2 КК України, яке виразилося в зайнятті гральним бізнесом, вчинене у формі надання можливості доступу до азартних ігор на гральних автоматах; - обвинувачена ОСОБА_8 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 27 ч.1 ст. 203-2 КК України, яке виразилося в керуванні наданням можливості доступу до азартних ігор на гральних автоматах.

Суд першої інстанції прийшов вірного висновку критично поставившись до показань ОСОБА_44 , її батька ОСОБА_45 та інших обвинувачених, які стверджували, що ОСОБА_46 не має відношення до роботи в гральному закладі, і вірно визначив таку позицію обвинуваченої як намагання уникнути нею кримінальної відповідальності за вчинине кримінальне правопорушення, а позицію інших в наданні допомоги уникнути відповідальності. Свідки, які давали показання, що не бачили в гральному закладі ОСОБА_44 - не виправдовує останню, так як вона виконувала організаційні функції грального закладу і могла не зустрічатися з гравцями на відміну від інших обвинувачених, які працювали операторами гральних автоматів і їх робота була пов`язана безпосередньо з клієнтами закладу.

Судом досліджені докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_42 злочинних дій, передбачених ч.3 ст.27, ч.1 ст.203-2 КК України. Зокрема, сама обвинувачена визнавала, що щоденно знімала показники з гральних автоматів, хоча пояснювала це тим, що її батько ОСОБА_47 через поганий зір не міг цього робити сам.

- Відповідно до дослідженої інформації, знятої з транспортних телекомунікаційних мереж, запису телефонної розмови 30 січня 2014 року між обвинуваченими ОСОБА_41 та ОСОБА_20 вбачається, що ОСОБА_46 заборонила впускати до грального закладу «зівак», тобто осіб, які не грають;

- З телефонної розмови 02 лютого 2014 року між обвинуваченими ОСОБА_20 та ОСОБА_42 вбачається, що остання вирішувала в гральному закладі питання прийняття та звільнення працівників, оскільки ОСОБА_20 цікавилася, кого ОСОБА_46 хоче звільнити, погоджувала за свій вихід на роботу;

- Відповідно до телефонної розмови обвинуваченої ОСОБА_20 02 лютого 2014 року з невстановленою особою, ОСОБА_20 , перериваючи розмову, повідомила, що їй телефонує «начальниця» і говорила з ОСОБА_42 , яка цікавилася нестачою грошей в сумі 400 гривень, які виявила під час зведення грошових коштів, які зранку передавалися ОСОБА_20 в гральному закладі. ОСОБА_20 цікавилася, коли ОСОБА_46 виплатить їй заробітну плату, на що та відповіла, що після виходу ОСОБА_20 на роботу;

- Відповідно до телефонної розмови обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_44 05 лютого 2014 року, ОСОБА_20 запитувала чому їй заробітну плату виплатили тільки 700 гривень, на що ОСОБА_46 пояснила причину невиплати частини заробітної плати;

- 06 лютого 2014 року в телефонній розмові обвинуваченої ОСОБА_44 з батьком ОСОБА_48 , вона цікавилася про що розпитували його в міліції, повідомила, що телефонувала ОСОБА_49 і повідомила про все. Сказала батьку, щоб той на роботу не йшов і цікавилася чи нічого зайвого в міліції не говорила ОСОБА_7 ;

- 07 лютого 2014 року з телефонної розмови обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_44 вбачається, що ОСОБА_20 цікавилася можливістю помінятися змінами, повідомила про міліцію, яка приходила до грального закладу. ОСОБА_46 повідомила, що приїхав ОСОБА_22 , який «вирішує питання».

Обвинувачена ОСОБА_20 підтвердила дійсність її розмов.

Зазначені докази свідчать про те, що ОСОБА_46 здійснювала керування наданням доступу до азартних ігор в даному гральному закладі.

Колегія суддів не вбачає підстав для закриття кримінального провадження відносно обвинувачених, як того просять останні.

Матеріали кримінального провадження не містять обставин, що можуть викликати сумніви у правильності рішення суду.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, його характер, особу обвинуваченої, обставину, що пом`якшує покарання перебування у стані вагітності та відсутність обтяжуючих обставин.

При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , суд також врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, його характер, особу обвинуваченої, обставину, що пом`якшує покарання знаходження на утриманні малолітньої дитини та відсутність обтяжуючих обставин і дійшов вірного висновку, застосувавши до обвинуваченої міру покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 203-2 КК України.

Доводи ОСОБА_20 про надмірну суворість покарання, недостатнє враховання ступеня суспільної небезпеки та ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної не є слушними. При всіх обставинах, що відносяться до кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, зокрема і на ті, на які посилається остання в своїй скарзі, міра покарання, визначена судом, не підлягає пом`якшенню.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, його характер, особу обвинуваченої, обставину, що пом`якшує покарання знаходження на утриманні малолітньої дитини та відсутність обтяжуючих обставин.

При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд також врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, характер вчинених нею дій, особу обвинуваченої, обставину, що пом`якшує покарання знаходження на утриманні малолітньої дитини та відсутність обтяжуючих обставин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд призначив обвинуваченим покарання, дотримуючись принципу доцільності, врахувавши всі передумови, підстави і порядок призначення покарання.

Однак, вирок суду підлягає зміні. Так, відповідно до ухвали слідчого судді Новгород-Сіверського районного суд Черінігівської області від 06 лютого 2014 року, було надано дозвіл на обшук першого поверху розташованого по АДРЕСА_6 для виявлення гральних автоматів та грошей, отриманих від проведення ігор із використанням гральних автоматів (т.1, а.п. 181).

Під час обшуку 06 лютого 2014 року разом з речами щодо яких надано дозвіл для їх вилучення, виявлено та вилучено: змиви з рук ОСОБА_7 , мобільний телефон GT-E 1200 ZKISEK з коробкою, ноутбук «ASUS» з блоком живлення і мишкою, документи на побутову техніку, копії документів ФОП ОСОБА_15 , барсетку, купюроприймач, гумові мотузки, два системні блоки IBM, монітор, клавіатуру, блок живлення та іншу апаратуру з місця адміністратора. (т.1 а.п. 182-184).

Ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Черінігівської області від 06 лютого 2014 року клопотання слідчого про арешт майна, погодженого з прокурором, повернуто прокурору для усунення недолік, а саме необхідності зазначення документів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, тобто, відсутній власник (т.1, а.п. 192).

Суд, ухвалою від 19 листопада 2014 року докази, а саме: 2 системних блоків IBM, калькуляторів CITIZEN SDC-812II та KENKO KK-80 V, блокноту з записами та зошиту з записами, документів на побутову техніку, відеореєстратора, мобільного телефону SAMSUNG GT-E 1200 ZKISEK, барсетки з дисками, двох поясних сумок, гумки для грошей та коробки зі стартового пакету мобільного оператора «Life», визнав недопустимими з огляду на те, що ці речі та документи не були зазначені в ухвалі про надання дозволу на обшук і порушення прав власносника, тобто ОСОБА_7 , якщо він повернув їй дані речі (т.2 а.п. 33-37).

Так, дійсно, відповідно до п.6 ч.2 ст. 235 КПК України, ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, зокрема, повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Разом з тим згідно ч.7 ст. 236 КПК України, при обшуку, слідчий, прокурор має право, зокрема оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК Украни, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Власника вилучених речей не було встановлено, тому відповідно до ст.98 КПК України, їх визнано речовими доказами, що містять відомості і які можуть бути використані як докази у виділеному з цього, кримінальному провадженні відносно власника грального закладу, і після цього вирішено питання щодо їх схоронності.

Визнання даних доказів судом недопустимими з огляду на істотне порушення прав та свобод людини, тобто, власника речей, якою по матеріалам провадження та показаннями обвинуваченої ОСОБА_7 , вона не являється - не ґрунтується на вимогам закону, на який посилається суд.

В даному випадку суд першої інстанції незаконно визнав вказані докази недопустимими, тим більше без їх дослідження.

В апеляційній скарзі процесуальний прокурор просить апеляційний суд визнати речі, вилучені 06 лютого 2014 року у ході обшуку, допустимими доказами. Однак, дані докази не досліджувалися судом першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції, виходячи з вимог ч.3 ст. 404 КПК України, позбавлений можливості давати оцінку даним доказам.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про скасування ухвали суду від 19 листопада 2014 року щодо визнання доказів недопустимими, як не законну та виключення з вироку суду висновку щодо їх недопустимості. Повернення судом даних речових доказів обвинуваченій ОСОБА_7 як їх законному володільцю безпідставне. Дані речові докази необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження, окрім гумки для грошей та коробки зі стартового пакету мобільного оператора «Life», які підлягають знищенню.

Всі аргументи апеляційних скарг судом апеляційної інстанції перевірені та, на переконання колегії суддів, істотних порушень кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, що б призвело до безумовного скасування вироку, допущено не було.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу процесуального прокурора ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2014 року щодо визнання доказів недопустимими скасувати.

Вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в частині визнання судом доказів недопустимими та визначення долі речових доказів змінити.

Виключити з вироку суду висновок щодо недопустимості доказів: 2 системних блоків IBM, калькуляторів CITIZEN SDC-812II та KENKO KK-80 V, блокноту з записами та зошиту з записами, документів на побутову техніку, відеореєстратора, мобільного телефону SAMSUNG GT-E 1200 ZKISEK, барсетки з дисками, двох поясних сумок, гумки для грошей та коробки зі стартового пакету мобільного оператора «Life», залишивши їх в матеріалах кримінального провадження, крім гумки для грошей та коробки зі стартового пакету мобільного оператора «Life», які знищити.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4