Справа № 361/3143/15-к
Провадження № 1-кп/361/223/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0000905 внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2015 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із повною

середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого,

зареєстрованого та проживаючого в

АДРЕСА_1 ., раніше судимого 25.07.2014 року Солом`янським

районним судом м. Києва за ч.2 ст.190 КК України в виді штрафу в

розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в

прибуток держави.

у вчинені кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 незаконно, вчинив заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, при таких обставинах.

В судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 2015 року, біля 14 години в м. Бровари Київської області, обвинувачений ОСОБА_4 перебував по АДРЕСА_2 , де також перебувала потерпіла ОСОБА_5 . В подальшому, у обвинуваченого виник злочинний намір на заволодіння чужими коштами, шляхом шахрайства. Реалізуючи який, обвинувачений ОСОБА_4 розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, попередньо підготувавши сувенір, із зображенням купюри номіналом 100 доларів США, повідомивши потерпілій ОСОБА_5 , неправдиві відомості щодо себе та своїх дійсних намірів, а саме повідомив потерпілій про необхідність розрахунку за послуги таксі. Під приводом позики грошей, обвинувачений, взамін залишивши потерпілій указаний сувенір, із зображенням купюри номіналом 100 доларів США, видаючи його за справжню банкноту, тим самим створивши всі необхідні дії, для реалізації свого злочинного умислу направленого на шахрайське заволодіння чужими грошима, шляхом обману, заволодів грошима потерпілої в сумі 400 гривні, після чого з указаними грошима направився в невідомому напрямку, розпорядившись ними на власний розсуд. Своїми незаконними, діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 400 гривні.

Органом досудового розслідування, дії ОСОБА_4 кваліфіковано, як вчинення кримінального злочину передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинувачені визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, факт та обставити злочину підтвердив та пояснив, що він дійсно 22.02.2015 року, біля 14 години приїхав з м. Києва та перебував по вул. Грушевського в району буд. № 11, що в м. Бровари Київської області, де також перебувала потерпіла ОСОБА_5 , яку він раніше не знав. В подальшому, у нього виник намір на заволодіння чужими коштами, шляхом шахрайства, реалізуючи який, він розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повідомив потерпілій, яка була особою похилого віку, неправдиві відомості щодо своїх дійсних намірів. Так, він повідомив потерпілій, про необхідність розрахунку за послуги таксі та відсутності у нього гривні, про наявність лише доларів. Під приводом позики грошей, залишив потерпілій сувенір, із зображенням купюри номіналом 100 доларів США, видаючи його за справжню банкноту, заволодів грошима потерпілої, яка йому їх дала, в сумі 400 гривні, після чого з указаними грошима направився по своїх справах, розпорядившись ними на власний розсуд. Він щиро кається в тому що зробив, з потерпілої він повністю розрахувався, повернувши її вказані кошти. Просить не наказувати його суворо та врахувати, що він визнав свою вину, важко хворіє, розкаюється в скоєному та надати шанс для виправлення.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам провадження, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають сумніву, щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого кримінального злочину, яке виразилось в незаконному, заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини провадження, учасниками судового розгляду не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та прокурором, зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого ОСОБА_4 і дослідженням таких матеріалів провадження, що характеризують його особу.

Таким чином, суд аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження, приходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в вчиненні ним, незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману /шахрайство/, вчиненому повторно, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 400 гривні - доведена повністю, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує: - за ч.2 ст. 190 КК України /в ред.2001 р./, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 190 ч. 2 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про його особу, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає такі: як визнання вини та каяття в скоєному, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, що передбачено ст. 66 КК України.

Обставина, що обтяжує покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 передбачених ст.67 КК України, в обвинувальному акті затвердженого прокурором не вказано.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вище наведене, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, що він позитивно характеризується по місцю проживання, хоча раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак визнав повністю вину та щиро розкаявся в скоєному, матеріальна шкода потерпілій відшкодована, цивільний позов по матеріалах не заявлено. Обвинувачений, як особа не являється небезпечним для суспільства, має постійне місце проживання, хворіє на важкі, невиліковні захворювання. Тому, суд приходить висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і вважає за можливе призначити йому покарання у виді обмеження волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались, в обранні вказаній особі до набрання вироком законної чинності запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Судові витрати по матеріалах провадження відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (ред. 2001 р.), та призначити йому покарання за цією статтею у виді 3 (трьох) років, обмеження волі.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання в виді обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном - 2 (два) роки, в період якого зобов`язати його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в ці органи.

Заходи забезпечення кримінального провадження, стосовно ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України, не застосовувались.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1