У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Міщенка С.М.,
суддів з участю прокурора Солодкова А.А., Шибко Л.В., Вергізоіої Л.А.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 25 листопада 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Чернівецької області на виправдувальний вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 26 лютого 2014 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого, -

Виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 365 та ч. 2 ст. 366 КК України за відсутністю в його діях складу злочинів.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26 лютого 2014 року виправдувальний вирок щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що він, працюючи директором державного підприємства (далі - ДП) «Путильський лісгосп» в 2008-2009р.р. за відсутності ліцензії на проведення реконструкції об'єктів, які постраждали внаслідок стихійного лиха, яке сталося 23-27 липня 2008 року, в порушення п.п. 1, 6 Посадової інструкції від 14.08.2008 року, Постанови КМУ від 29.03.2002 року № 415 з відповідними змінами «Про затвердження Порядку використання коштів резервного фонду бюджету», Розпорядженням КМУ від 06.08.2008 року №1083-р та Переліку об'єктів включених до Генерального плану ліквідації наслідків стихійного лиха, умисно перевищивши свої службові повноваження, що виразилися у наданні вказівки службовим особам підприємства на використання 26920 літрів дизпалива, яке було призначене для робіт по подоланню стихійного лиха, що мало місце 23-27 липня 2008 року, на виробничі потреби лісгоспу, що спричинило тяжкі наслідки, оскільки завдані збитки від нестачі дизельного палива, згідно висновку судово-економічної експертизи № 1087 від 29.07.2010 року, склали 338805 грн. 63 коп. Ці дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст.365 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що працюючи директором ДП «Путильський лісгосп», будучи службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволодів майном очолюваного ним підприємству, а саме 143,2 м. куб. пиломатеріалів загальною вартістю 101986 грн. 22 коп., тобто у великих розмірах, чим вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК України.

Також ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що працюючи на посаді директора ДП «Путильський лісгосп», будучи службовою особою, впродовж 2008-2009 років вчинив службові підроблення, що виразились у внесенні неправдивих даних в бухгалтерські документи ТзОВ ПКП «Елка» та ДП «Путильський лісгосп», які в подальшому використовував для незаконного обернення майна ДП «Путильський лісгосп» на свою користь на загальну суму 101886 грн. 22 коп. та приховував факти зловживань на суму 338805 грн. 63 коп., чим вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 366 КК України, тобто службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки.

У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону. При цьому прокурор посилається на безпідставне виправдання ОСОБА_5 у пред'явленому йому органами досудового слідства обвинувачення, оскільки судом першої інстанції не враховано ряд доказів, що були зібрані органом досудового слідства та знайшли своє підтвердження під час судового слідства, зокрема, що у вироку стисло та вибірково наведені показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та інших, яким не дано належної оцінки у вироку, як і висновкам судово-економічної та судово-почеркознавчої експертиз. На думку прокурора, не може бути підставою виправдання ОСОБА_5 відсутність цивільного позову ДП «Путильський лісгосп», бо шкоди цьому підприємству не заподіяно. Крім того прокурор зазначає, що судом першої інстанції порушені вимоги ст. 57 КПК 1960 року, оскільки державним обвинувачем було заявлено клопотання про відвід усьому складу суду, проте суддя Кириляк А.Ю. одноособово прийняла рішення про відхилення клопотання, тобто суд у встановленому законом порядку не розглянув клопотання про відвід суддів, що потягло за собою розгляд справи незаконним складом суду. Прокурор також вказує на порушення апеляційним судом вимог ст. 377 КПК, оскільки в ухвалі не наведено докладних мотивів на спростування доводів апеляції.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, підставою для скасування вироку, ухвали чи постанови є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Відповідно до вимог статей 362 і 365 КК КПК України 1960 року, суд апеляційної інстанції зобов'язаний перевірити всі доводи апеляції, а при необхідності і шляхом проведення судового слідства.

Згідно з ч. 2 ст. 377 КПК України 1960 року, при залишенні апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необгрунтованою. Тобто в ухвалі слід проаналізувати всі доводи, зазначені в апеляції, зіставити їх з наявними у справі доказами та дати на кожен із них вичерпну відповідь.

Перевіривши ухвалу апеляційного суду колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги закону у цій справі належним чином не дотримані.

Як вбачається із матеріалів справи, на вирок суду першої інстанції прокурором було подано апеляцію, в якій він навів ряд доводів щодо неправильного встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинених ОСОБА_5 злочинів, пославшись зокрема на те, що: показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18, висновки судово-економічної та судово-почеркознавчої експертиз були досліджені судом, але у вироку не отримали належної оцінки; суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги копії бухгалтерських документів, що були виготовлені у відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону; також безпідставно не взяті до уваги оригінали прибутково-видаткових накладних, договорів та інших документів, які були предметом дослідження судово-почеркознавчої експертизи і підтверджують висновки обвинувачення; відсутність позову ДП «Путильський лісгосп» про відшкодування шкоди не свідчить про причетність ОСОБА_5 до вчинених злочинів, як і заперечення ним своєї вини у їх вчиненні. У зв'язку з цим прокурор просив виправдувальний вирок скасувати та постановити щодо нього обвинувальний вирок.

Проте, апеляційний суд, провівши часткове судове слідство, обмежившись лише додатковим допитом ОСОБА_5 та оголошенням показань свідка ОСОБА_6 в т. 22 на а.с. 11 та в т. 3 на а.с.168, всупереч вимогам п. 8 ч. 1 ст. 377 КПК України 1960 року, викладені в апеляції доводи прокурора у своїй ухвалі не спростував і докладених мотивів прийнятого рішення про залишення апеляції без задоволення щодо допущених у справі порушень кримінального та кримінально-процесуального законів не навів, інших доказів, незважаючи на своє рішення про необхідність їх дослідження, не дослідив, повторивши висновки суду першої інстанції, які прокурор поставив під сумнів у своїй апеляції.

При цьому апеляційний суд не звернув увагу на те, що доводи ОСОБА_5 про свою невинуватість не узгоджуються з іншими зібраними у справі доказами, про які заявив прокурор в апеляції, копії бухгалтерських документів можуть бути доказами у справі і лише порушення порядку їх отримання може поставити під сумнів наявну в них інформацію; відсутність позову підприємства не свідчить про відсутність шкоди, на що обґрунтовано звернув увагу прокурор у своїй апеляції, як і невизнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненому. Тому апеляційний суд зобов'язаний був ретельно перевірити доводи апеляції шляхом дослідження й інших доказів, можливу необхідність дослідження яких він визнав доцільною, а не обмежуватися лише допитом виправданого.

За викладених обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.

При новому апеляційному розгляді шляхом проведення судового слідства мають бути повно та всебічно перевірені всі доводи поданої на вирок апеляції прокурора та ухвалено рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального законів.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу XI «Перехідні положення» КПК 2012 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 26 лютого 2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу стосовно нього направити на новий апеляційний розгляд.

С У Д Д І :

Міщенко С.М. Солодков А.А. Шибко Л.В.