Провадження 11-кп/792/245/15
Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

її представника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження №0000597 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 28 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітня дитина, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 завдану матеріальну шкоду в сумі 7672,95 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, в решті позову відмовлено.
За вироком суду 31.08.2014 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи неподалік кафе-бару «ПП ОСОБА_10 », що знаходиться по вул. Антонівське шосе, 3 в смт. Чорний Острів Хмельницького району, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході суперечки, тримаючи в лівій руці металевий стробоскоп умисно наніс ним один удар у ліву частину обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді перелому кісток носу та набряку м`яких тканин в його проекції, струсу головного мозку, рани м`яких тканин лівої надбрівної дуги, крововиливів м`яких тканин обох навколоочних ділянок та крововиливів під кон`юнктиву обох очей.
За змістом апеляційної скарги не оспорюючи висновків суду в частині встановлення фактичних обставин справи, потерпіла ОСОБА_7 , посилаючись неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі винного внаслідок м`якості, а також на невідповідність визначеного судом розміру моральної шкоди, заподіяної злочином, глибині її душевних і фізичних страждань, просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин та стягнути з нього на її користь 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди, в решті вирок залишити без зміни.
При цьому потерпіла зазначає, що згідно з ч.1 ст.66 КК України наявність дітей не є обставиною, що пом`якшує покарання, а щире каяття у нього відсутнє. Звертає увагу на те, що дитина ОСОБА_9 проживає з матір`ю, з якою він розлучений, аліменти на дитину платять його батьки, сам він ніде не працює і участі у вихованні дитини не бере. На думку апелянта, суд безпідставно обрав обвинуваченому найм`якіше покарання, що передбачене ч.2 ст.125 КК України. Наголошує апелянт і на тому, що внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень у неї погіршилися режим сну, нормальний ритм життя та життєві зв`язки, вона певний час була позбавлена можливості працювати, у зв`язку з чим зменшилися її доходи, вона постійно нервувала і позичала кошти на лікування та прожиття, через постійні болі в місцях ушкодження вона перебуває у стресовому стані.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення потерпілої та її представника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених доказах і сторонами не оспорюються.
При призначені покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, суд врахував тяжкість злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання. При цьому суд виходив з того, що обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
За таких обставин колегія суддів уважає, що суд правильно призначив винному покарання у виді штрафу в розмірі, наближеному до мінімального, який встановлений у санкції ч.2 ст.125 КК України.
Суд вправі визнати такими, що пом`якшують покарання, і інші обставини, які не передбачені у ст.66 КК України, на що звертає увагу і сама апелянт, тому її посилання на те, що суд необґрунтовано визнав пом`якшуючою обставиною наявність у обвинуваченого на утриманні дитини є безпідставними.
Те, що аліменти фактично платять за обвинуваченого його батьки, по-перше, не підтверджено відповідними доказами, по-друге, якщо за нього і платять батьки, при тому, що він не працює і не проживає з дитиною, то це ще не спростовує самого факту перебування дитини на його утриманні.
При призначенні покарання суд не посилався на щире каяття винного як на обставину, що пом`якшує його покарання. Тому доводи апелянта на відсутність каяття обвинуваченого також є безпідставними.
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що призначене ОСОБА_9 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і підстав для скасування вироку в цій частині з ухваленням нового вироку та призначення йому покарання у виді громадських робіт не убачає. До того ж на час апеляційного розгляду справи у обвинуваченого зламана нога, що унеможливлює призначення йому такого виду покарання.
Разом з тим, колегія суддів уважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у 5000 грн. не відповідає глибині душевних і фізичних страждань потерпілої.
Враховуючи характер та глибину страждань потерпілої (у тому числі перелічених в апеляційній скарзі), спричинених злочином, та виходячи із засад розумності і справедливості, на думку колегії суддів, достатньою компенсацією заподіяної їй моральної шкоди буде 10000 грн.
У зв`язку з цим вирок у цій частині підлягає відповідній зміні.
Інших підстав для скасування чи зміни вироку у межах апеляційної скарги колегія суддів не убачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу потерпілої задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 28 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову щодо моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2