АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-о/793/7/14 Справа № 793/159/14-к Категорія: ст. 464 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 р. за нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_9 засуджений за ст.ст. 17, 81 ч. 2, 17, 117 ч. 2, 196-1 ч. 2, 142 ч. 2 та ч. 3, 208, 93 п.п. «а», «е», «з» та 42 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 03.03.1998 р. вказаний вирок суду залишений без зміни і відповідно до ст. 401 КПК України набрав законної сили.

В поданій до апеляційного суду заяві ОСОБА_6 ставить питання про перегляд вироку суду від 19.12.1997 р. відносно нього та про зміну покарання суду розстрілу на довічне позбавлення волі в зв`язку з нововиявленими обставинами. Посилається на незаконність постанови цього ж суду від 01.06.2000 р. винесеної відносно нього.

Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 29.12.1999 р. просить визначити йому покарання на певний строк і звільнити його із місць позбавлення волі в зв`язку із закінченням відбуття строку покарання.

В обґрунтування своєї заяви посилається на ст.ст. 8, 55 ч. 1, 62, 124 ч. 2, 128 ч. 3 Конституції України та ст.ст. 1, 6, 13 Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини 1950 р.».

Вказує на призначення йому більш суворого покарання ніж передбачено санкцією ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) за вчинений ним злочин.

Також у заяві посилається на незаконність засудження його за ст. 93 КК України, як в частині обвинувачення так і призначення міри покарання у вигляді смертної кари.

Крім того, постанова суду від 01.06.2000 р. про зміну резолютивної частини вироку із смертної кари на довічне позбавлення волі, винесена поза вимогами законодавства і є неправосудною.

Вислухавши ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , підтримавшу його заяву, прокурора, яка проти цього заперечувала та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), за якою був засуджений і ОСОБА_6 , за умисне вбивство при обтяжуючих обставинах, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років або смертна кара.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 29.12.1999 р. положення норм КК, що передбачали смертну кару, визнано такими, що не відповідають Конституції України.

В зв`язку з цим ВР України 22.02.2000 р. були внесені зміни в КК, які передбачали заміну смертної кари, на покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Цей закон почав діяти із 04.04.2000 р. Згідно з Рішенням цього ж суду від 26.01.2011 р., з дня ухвалення ним рішення попереднього і до набрання чинності закону від 22.02.2000 р. існував проміжок часу під час якого приймалося рішення про заміну смертної кари до довічного позбавлення волі у відповідні Кодекси, обумовленим неодночасною втратою чинності положеннями КК 1960 року стосовно смертної кари та набранням чинності закону від 22.02.2000 р. стосовно встановлення нового виду покарання.

Проте наявність проміжку часу не свідчить про втрату альтернативного характеру існуючих на той час відповідних санкцій статей КК України і передбачали лише покарання на 15 років.

Новий вид покарання у вигляді довічного ув`язнення є менш суворим видом в порівнянні зі смертною карою.

Норми КК 1960 року із змінами від 22.02.2000 р. про заміну смертної кари на довічне ув`язнення пом`якшують кримінальну відповідальність особи і поширюються на осіб, що вчинили особливо тяжкі злочини згідно КК 1960 року до набрання чинності цим законом в тім числі на засуджених до смертної кари, вироки відносно яких не були виконані.

Відповідно до Рішення КС України від 26.01.2011 р., окремим виявом справедливості є відповідність покарання вчиненому злочину, покарання повинно бути розмірним злочину і перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Це узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця пропорційного покарання.

Крім того, оскільки довічне позбавлення волі є менш суворим видом покарання, ніж смертна кара, відповідно до КК 1960 року, то положення цього кодексу із змінами, є такими, що пом`якшують та іншим чином погіршують правове становище осіб, які вчинили особливо тяжкі злочини, в тім числі і ОСОБА_9 , до набрання чинності цим законом.

Дія цього закону має зворотну силу і поширюється в тім числі і на осіб, засуджених до смертної кари, вироки яких до набрання чинності цим законом не були виконані, це також стосується і відносно ОСОБА_9 .

Відповідно до рішення Європейського суду це не є порушенням ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В зв`язку з цим посилання засудженого та його захисників про необхідність скасування вироку від 19.12.1997 р. та винесення нового за нововиявленими обставинами суперечить нормам діючого законодавства і до задоволення не підлягають.

Що стосується ніби-то незаконності постанови від 01.06.2000 р. відносно ОСОБА_9 , на що посилаються останній та його захисник, то вона винесена у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, і в тім числі, головуючим одноособово.

Керуючись ст.ст. 467, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Заяву засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 р., - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 у той самий строк з дня вручення йому її копії.

Головуючий :

Судді :