Справа № 686/9948/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«23» грудня 2014 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у закритому судовому засіданні, в приміщенні суду, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , її законного представника-адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , розглянув об`єднане кримінальне провадження №686/9948/14-к по обвинуваченню,
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лісові Гринівці, Хмельницького району, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого не офіційно, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.152, ч.1 ст.162 КК України.
08 квітня 2014 року, близько 00 год., в с.Тиранівка, Хмельницького району, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою реалізації раптово виниклого умислу на побиття односельчанки - ОСОБА_10 через неприязні стосунки, помилково прийшов на господарство потерпілої ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_2 , де шляхом вибиття вхідних дверей незаконно проник до будинку потерпілої і зустрівши останню на веранді, силою заштовхав її в одну з кімнат будинку, кинув її на диван, при цьому утримуючи за руку став наносити велику кількість ударів кулаком в область голови і припинив свої дії лише після того, як ОСОБА_6 захищаючись, нанесла обвинуваченому удар невстановленим предметом в область носа і стала кричати про допомогу на що ОСОБА_8 , налякавшись, з місця пригоди втік.
Внаслідок побиття, ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки у вигляді крововиливу лівого променево-зап`ястного суглобу з переходом на ліву кисть та легкі тілесні ушкодження, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я у вигляді: струсу головного мозку, перелом кісток носу, крововиливи правої навколо очної ділянки, лівої навколо очної ділянки з переходом на ліву скроневу та лобну ділянки голови зліва, спинки носу, підборіддя зліва, правої вушної раковини, набряк м`яких тканин в проекції спинки носу, поверхневої рани м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в обвинуваченні визнаного судом доведеним визнав повністю. При цьому пояснив, що у вечірній час 07 квітня 2014 року, в с.Тиранівка, у гаражному приміщенні, за місцем своєї роботи, разом з дружиною, в компанії знайомих, відпочивав і вживав при цьому спиртні напої. По дорозі додому, у нього виникла суперечка з дружиною, яка вимагала від нього примиритись з односельчанином ОСОБА_11 , який раніше працював по найму у ОСОБА_8 та звільнився через спір щодо оплати праці. Через це у обвинуваченого виник умисел на побиття співмешканки ОСОБА_12 , яку він запідозрив у підбурюванні своєї дружини до створення конфліктів в сім`ї. З метою реалізації свого умислу він відправився до будинку ОСОБА_11 , проте через стан сильного сп`яніння та темну пору доби він помилково потрапив на господарство потерпілої ОСОБА_6 , де вибивши вхідні двері до будинку на веранді побачив жінку, яку сприйняв за ОСОБА_13 і почав її бити. Як відбувалось побиття пояснити не може, через сильний стан сп`яніння. Пам`ятає лише, що прийшов до тями, коли відчув біль, після чого повернувся додому. Зрозумів що помилився лише наступного дня. Заперечує будь-які наміри на згвалтування чи пограбування потерпілої. В скоєному щиро розкаюється.
Крім зізнавальних показань, винуватість ОСОБА_8 у вчинені вищезазначених протиправних дій повністю підтверджується і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що у нічний час, 08.04.2014 року, коли вона перебуваючи за вказаним місцем свого постійного проживання відпочивала, то прокинулась, почувши чиюсь присутність біля вхідних дверей будинку. Коли ж, вона в темряві вийшла на веранду, то невідомий вибив вхідні двері, після чого проникнувши в будинок схопив її за ліву руку і відтягнув в кімнату, де кинув на диван. При цьому, такі дії невідомий супроводжував нанесенням їй ударів по голові та обличчі. Налякавшись, вона запропонувала нападнику сто гривень, щоб припинив побиття на що останній запитав у неї чи має вона десять тисяч гривень та почувши негативну відповідь зірвав з ОСОБА_6 спідню білизну. Сприйнявши такі дії обвинуваченого, як намір зґвалтувати, потерпіла дістала з шухляди столу, який знаходився поруч дивану, садові ножиці і нанесла удар останньому. Куди саме нанесла удар пояснити не може, оскільки через темряву в хаті не бачила. Від удару обвинувачений відпустив її руку, а вона скориставшись цим вибігла на веранду і стала кричати про допомогу. В цей час обвинувачений вибіг з її будинку. Також зазначила, що під час побиття обвинувачений запитував, як її звати і по його голосу вона впізнала ОСОБА_8 , що її здивувало, оскільки раніше вважала останнього нормальною людиною;
- аналогічними показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , дочок потерпілої про те, що вночі 08.04.2014 року дізнавшись по телефону від матері про напад на неї та побиття, викликали працівників міліції та приїхали до її помешкання в с.Тиранівка, де побачили розкидані речі на веранді та в кімнаті будинку, а також потерпілу, яка перебувала на ліжку з ознаками побиття на обличчі, руках та ногах, а саме гематоми, припухлість, кров на обличчі. При цьому, ОСОБА_6 повідомила їм вищезазначені, згідно її показів обставини нападу на неї невідомого, в якому вона впізнала ОСОБА_8 ;
- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що вночі 08.04.2014 року за викликом дочки потерпілої прийшла до помешкання ОСОБА_6 і надавала їй першу медичну допомогу, оскільки остання скаржилась на головні болі, високий тиск, була сильно знервована. При цьому, видимих ран чи ушкоджень на тілі потерпілої вона не бачила;
- показаннями свідка ОСОБА_17 дружини обвинуваченого про те, що 07.04.2014 року, у вечірній час, вона разом з чоловіком та компанією знайомих відпочивали в гаражному приміщенні за місцем роботи чоловіка, де вживали спиртні напої. По дорозі додому, вони посварились з обвинуваченим через те, що останній не запросив на такий відпочинок колишнього свого працівника. Вдома ОСОБА_8 від надмірно випитого алкоголю стало погано і він вийшов на вулицю. Коли ж вона винесла йому на вулицю ліки, то останнього поруч будинку вже не було. Через деякий час ОСОБА_8 повернувся додому і вона помітила у нього розбитий ніс та обробила рану. Наступного дня дізнавшись від односельчан про напад на потерпілу ОСОБА_6 вона, з огляду на отриману напередодні при невідомих обставинах обвинуваченим травму носу, запідозрила його у причетності до вказаної події. На її запитання з цього приводу, ОСОБА_8 зніяковів і не оспорюючи, що міг таке вчинити відповів, що не пам`ятає як це трапилось і відбувалось;
- про те, що 07.04.2014 року, в с.Тиранівка, у вечірній час ОСОБА_8 вживав міцні спиртні напої, підтвердили в судовому засіданні, кожен окремо, і свідки: ОСОБА_18 , подружжя ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які приблизно до 23 год., перебували того вечора в компанії з обвинуваченим і його дружиною. При цьому зазначали, що будь-яких проявів неадекватної поведінки з боку ОСОБА_8 , а так саме будь-яких тілесних ушкоджень на його обличчі, в той вечір не помічали, характеризували обвинуваченого з позитивної сторони;
- про те, що раніше працював в помічниках у ОСОБА_8 та звільнився через непорозуміння з останнім в оплаті праці, а так саме, що проживає неподалік від потерпілої ОСОБА_6 в с.Тиранівка, підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 односельчанин обвинуваченого;
- відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_8 від 30.04.2014 року, в ході якого останній повідомив і показав коли, за яких обставин і де саме, він опинився в будинку потерпілої ОСОБА_6 . Такі відомості узгоджуються з вищенаведеними показаннями обвинуваченого, а достовірність вказаного протоколу слідчого експерименту підтвердили в судовому засіданні свідки: ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які залучались до проведення такої слідчої дії в якості понятих (т.1 а.с.111-120);
- характер, локалізація, механізм та час утворення, спричинених обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичного експерта №374 від 25.04.2014 року. Достовірність вказаного висновку підтвердила в судовому засіданні та роз`яснила його зміст судово-медичний експерт ОСОБА_25 . При цьому, зазначила, що особисто оглядала потерпілу ОСОБА_6 і тілесних ушкоджень характерних для зґвалтування, як то на внутрішніх ділянках стегон, в області статевих органів, а так саме подряпин чи саден від зриву нижньої білизни не виявила (т.1 а.с.73-74);
- висновками судово-медичного експерта №381 від 14.04.2014 року та №439 від 28.04.2014 року, які узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_17 підтверджується характер, локалізація, механізм та час спричинення легкого тілесного ушкодження обвинуваченому потерпілою у вигляді поверхневої рани м`яких тканин крила носа справа, садна шкіри лівої щічної ділянки обличчя від дії тупо-загострених твердих предметів (предмету), які можуть бути характерними для утворення їх загостреними кінцями браншів ножиць.(т.1 а.с.76,86).
Як вбачається з акту судово-психіатричного експерта №230 від 08.05.2014 року ОСОБА_8 хворим на яку-небудь душевну хворобу в момент вчинення інкримінованого йому злочину не був, не страждає такою хворобою і на теперішній час, міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Оцінюючи такі висновки експертів суд знаходить їх достатньо аргументованими та науково обґрунтованими, а тому, враховуючи і поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, суд визнає ОСОБА_8 осудним та таким, що підлягає кримінальній відповідальності за фактично скоєне.(т.1 а.с130-132).
Разом з тим, суд, погоджуючись з обґрунтованою позицією сторони захисту викладеною в письмовому клопотанні до суду ( т.2 а.с.21-22), керуючись ст.86 КПК України визнає недопустимими і не приймає до уваги в якості доказів: протокол огляду місця події від 08.04.2014 року (т.1 а.с.64-71), висновки експертів відділення судово-медичної імунології №374 від 29.04.2014 року (т.1 а.с.98-100), №375 від 24.04.2014 року (т.1 а.с. 93-94) та №376 від 29.04.2014 року (т.1 а.с. 88-89), а також речові докази: садові ножиці, нічну сорочку та спідню білизну, штани чорного кольору, футболку чорного кольору з написом «Semtex», куртку темно сірого кольору з написом на спині «Mobil 1», оскільки як встановлено судом і підтверджується матеріалами кримінального провадження такі докази здобуті органом досудового слідства з грубим порушенням передбаченого Кримінально-процесуальним Кодексом України порядку, зокрема ст.ст.93,100,101,103,223,237 цього ж Кодексу.
Так, в порушення вимог ч.7 ст.223 КПК України слідчим при проведенні огляду місця події 08.04.2014 року було залучено в якості понятого заінтересовану особу, а саме зятя потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_26 , який підтвердивши свою участь у проведенні вказаної слідчої дії, повідомив суду суперечливі змісту протоколу відомості стосовно вилучених слідчим предметів та їх місцезнаходження, вказавши, що бачив, як забирали в пакет ножиці і спідню білизну, які знаходились, відповідно, на столі в кімнаті та на коврику в прихожій. Вказав також, що не пам`ятає чи роз`яснював йому слідчий права як понятому. В порушення ч.3 ст.223 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії іншому понятому ОСОБА_16 , як пояснила остання, слідчим не було взагалі роз`яснено, що вона залучається в якості понятої, не було роз`яснено її права та обов`язки, що і яким чином вилучалось при цьому вона не бачила. Підпис у протоколі вона поставила лише на підтвердження факту надання медичної допомоги потерпілій.
В порушення вимог ч.2 ст.100, ст.103 КПК України слідчим, вилучені під час огляду місця події 08.04.2014 року садові ножиці та отриманий 14.04.2014 року від дочки потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_8 одяг, як речові докази оглянуті з фіксацією результатів огляду у протоколі не були. А допитаний судом з приводу вказаних обставин слідчий ОСОБА_27 повідомив, що таких вимог закону взагалі не знав. Пояснити ж чому, при виявлені в ході огляду місця події одягу потерпілої зі слідами нападу та побиття не вилучив такий одяг не зміг.
Відповідно до ч.5 ст.101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими. У зв`язку з цим, вищезазначені висновки експерта стосовно речових доказів, а саме: садових ножиць, одягу потерпілої та обвинуваченого визнаються судом недопустимими доказами.
Вказані порушення вимог КПК України, а також, виявлені судом суперечності за змістом постанови слідчого від 05.05.2014 року про приєднання речових доказів до кримінальної справи (т.1 а.с.80), стосовно видачі потерпілою свого одягу чи його вилучення, що протирічить заяві свідка ОСОБА_14 (т.1 а.с.77), а також неналежне посилання на норми КПК України в цій же постанові слідчого, суперечливі відомості щодо пакування та передачі речових доказів при проведенні експертизи, зазначені в супровідних документах (т.2 а.с.65-68) свідчать, на думку суду, про ознаки недбалості допущені органом досудового розслідування, а загалом підтверджують обґрунтованість висновків суду про недопустимість вказаних доказів.
Даючи правову оцінку діям ОСОБА_8 згідно пред`явленого обвинувачення у закінченому замаху на зґвалтування потерпілої ОСОБА_6 , тобто скоєнні злочину за ч.2 ст.15 ч.1 ст.152 КК України, суд враховує всі досліджені докази в їх сукупності і приходить до переконання, що таке обвинувачення в частині намірів та дій обвинуваченого спрямованих на зґвалтування потерпілої, не знайшло свого підтвердження достатніми та допустимими доказами, у зв`язку з чим дії ОСОБА_8 слід перекваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, як фактично скоєне ним умисне заподіяння ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
При цьому, суд виходить з наступного:
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Разом з тим, як слідує з матеріалів кримінального провадження, обвинувачення ОСОБА_8 у замаху на зґвалтування потерпілої головним чином ґрунтувалось на показаннях потерпілої ОСОБА_6 про те, що обвинувачений під час її побиття, зірвав з неї спідню білизну, а крім того на показаннях свідків: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , дочок потерпілої, які не були очевидцями пригоди і повідомляли про такі обставини зі слів потерпілої; визнаних судом недопустимими речових доказах, а саме сорочці та нижній білизні потерпілої ОСОБА_6 .
Проте, такі докази, на переконання суду, не можуть бути визнані достатніми для визнання ОСОБА_8 винуватим у скоєнні замаху на зґвалтування, оскільки вони не тільки не підтверджуються іншими доказами, а навпаки їх достовірність викликає у суду сумніви.
Так, показання потерпілої ОСОБА_6 в частині намірів обвинуваченого скоїти зґвалтування є не послідовними, з огляду на її першу заяву до правоохоронних органів від 08.04.2014 року, тобто відразу після події, про напад та побиття її невідомою особою і послідуючу її заяву вже від 28.04.2014 року про намагання ОСОБА_8 за тих же обставин вступити з нею в статеві зносини без її згоди. Крім того, на думку суду, вказані свідчення потерпілої мають характер припущень, які з її слів, у неї виникли лише після того, як ОСОБА_8 стягнув з неї під час боротьби спідню білизну. При цьому, як пояснила ОСОБА_6 жодних пропозицій чи висловлювань про свої наміри вступити з потерпілою в статеві зносини обвинувачений не робив, а вчинення ним будь-яких інших підготовчих дій до згвалтування, як то зняття одягу (оголення) в темряві вона не бачила, те щоб ОСОБА_8 чіпав її за інші частини тіла, (як то статеві органи) - заперечує.
Показання ж свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та слідчого ОСОБА_27 , який приймав заяву про вчинення злочину та проводив огляд місця події про те, що потерпіла ОСОБА_6 відразу, після події повідомляла про обставини замаху на її зґвалтування обвинуваченим, з огляду на очевидну зацікавленість таких свідків в результатах розгляду справи, викликають у суду обґрунтовані сумніви, а тому відхиляються. Підтвердження таких висновків суду вбачається з показань свідка ОСОБА_16 , яка вночі 08.04.2014 року, надавала першу медичну допомогу потерпілій і була присутня при опитуванні останньої працівником міліції проте, про обставини замаху на зґвалтування ОСОБА_6 нічого не чула.
До того ж, суперечливими суд визнає показання потерпілої в частині її сприйняття дійсних намірів обвинуваченого, пов`язаних з нападом на неї та побиттям. Так, зазначаючи про потребу обвинуваченого в грошах в сумі десять тисяч гривень, про наявність яких у неї під час побиття запитував обвинувачений, заперечувала, що такі гроші ОСОБА_8 у неї вимагав.
Попри визнання судом недопустимими доказами: протоколу огляду місця події від 08.04.2014 року, а саме помешкання потерпілої за адресою: АДРЕСА_2 ; висновків експерта №374 від 29.04.2014 року (т.1 а.с.98-100), №375 від 24.04.2014 року (т.1 а.с. 93-94) та №376 від 29.04.2014 року (т.1 а.с. 88-89) про виявлення слідів крові, які можуть належати як ОСОБА_6 так і ОСОБА_8 , на представлених речових доказах, а саме сорочці потерпілої та садових ножицях, зазначені такими доказами обставини, щодо місця вчинення злочину та побиття потерпілої обвинуваченим і нанесення ОСОБА_6 . ОСОБА_8 тілесного ушкодження ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. Разом з тим, такі докази, на переконання суду, не підтверджують намірів обвинуваченого вчинити зґвалтування потерпілої, а навпаки, зокрема протокол огляду місця події від 08.04.2014 року та долучена до нього фототаблиця, спростовують показання останньої відносно зривання з неї обвинуваченим нижньої білизни, яка на момент огляду не була виявлена та вилучена слідчим на місці пригоди.
Показання ж свідка ОСОБА_14 про те, що саме вона з`ясувавши у слідчого про те, що спідня білизна потерпілої, яка знаходилась на підлозі в кімнаті, вилучатись не буде, прибрала та заховала її в будинку потерпілої, а пізніше 14.04.2014 року видала слідчому, що підтверджується наявною в матеріалах кримінального провадження заявою ОСОБА_14 , виглядають не логічними, а крім того, в силу очевидної вмотивованості з вищезазначених підстав сумнівними, через що відхиляються судом.
Не спростовують, на думку суду, показань обвинуваченого про помилкове потрапляння до будинку потерпілої ОСОБА_6 , всупереч тверджень прокурора та представника потерпілої, і додатково здобуті за дорученням суду докази, зокрема відомості з протоколу огляду місця події від 27.11.2014 року з долученою фото таблицею та план-схемою, з яких слідує, що будинки потерпілої ОСОБА_6 та ОСОБА_22 суттєво відрізняються за зовнішнім виглядом. Оскільки, вказані будинки розташовані неподалік один від одного, на що вказував ОСОБА_8 , а його показання про те, що він переплутав такі будинки лише через темряву та сильний стан сп`яніння в якому перебував на той час, суд визнає не спростованими.
Таким чином, суд вважає доведеною, винуватість ОСОБА_8 у скоєнні за вищевказаних обставин злочинів і кваліфікує дії обвинуваченого пов`язані із заподіянням потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. При цьому суд виключає з обвинувачення ОСОБА_8 інкриміноване йому спричинення потерпілій легкого тілесного ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки у вигляді крововиливів м`яких тканин обох стегон, оскільки зазначений в обвинувальному акті механізм утворення таких тілесних ушкоджень, як то від ударів кулаками в обличчя є очевидно не можливим.
Крім того дії обвинуваченого, які виразились в незаконному проникненні до житла потерпілої ОСОБА_6 суд кваліфікує, згідно пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст.162 КК України, як порушення недоторканності житла.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд згідно вимог ст.65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчинених злочинів, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони.
В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд враховує його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів, добровільне та повне відшкодування потерпілій матеріальної шкоди та частково моральної шкоди, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, важкий стан здоров`я та інвалідність членів сім`ї.
В якості обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 суд визнає,скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
За таких умов, враховуючи конкретні обставини справи, позицію потерпілої, її вік та стан здоров`я, наслідки вчинених злочинів, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій статтей Особливої частини Кримінального Кодексу за ч.2 ст.125 КК України у виді арешту, а за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу.
Разом з тим, враховуючи положення Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, який набрав чинності 19.04.2014 року ( з наступними змінами та доповненнями), тобто після вчинення обвинуваченим умисних злочинів, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який має на утриманні двох малолітніх дітей, відносно яких не позбавлений батьківський прав, відсутність перешкод для застосування амністії відносно обвинуваченого, передбачених ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року (з наступними змінами та доповненнями), суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого та його захисника про застосування амністії та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання за даним вироком підлягає задоволенню на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Процесуальні витрати по справі пов`язані із залученням експертів, в результаті яких не було здобуто доказів винуватості обвинуваченого слід віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369,370,371,373,374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року ( з наступними змінами та доповненнями), ст.ст.1166-1168 ЦК України, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України на підставі яких призначити йому покарання:
· по ч.2 ст.125 КК України у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців;
· по ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.
На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і визначити у виді 5 (п`яти) місяців арешту.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» - ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання за даним вироком.
Запобіжний захід ОСОБА_8 особисте зобов`язання скасувати.
Процесуальні витрати по справі пов`язані із залученням експертів в загальній сумі 235 грн. 87 коп. віднести на рахунок держави.
Речові докази по справі: одяг та ножиці вилучені у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 повернути, відповідно за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницькоїобласті протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий по справі

Суддя: ОСОБА_1