№ 1-209/08
ВИРОК

Іменем України

27.03. 2008 року
м. Київ

Печерський районний суд
м. Києва в складі :

головуючого судді

Підпалого В.В.,

при секретарі

Первій О.А.,

за участю прокурора

Ярошенка Ю.І.

захисника

ОСОБА_3

законного представника
неповнолітнього підсудного

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Печерського районного суду в м. Києві справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродж. м. Києва,
українця, гр- на України, освіта середня, призовника, не одруженого, тимчасово
не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не
судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.01.2008 року
приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_1 знаходячись поряд з АДРЕСА_2, з метою
відкритого викрадення чужого майна наздогнав ОСОБА_4, яка йшла попереду нього,
вирвавши у неї з рук сумочку, жіночу сумочку «DоІсе & Gаbаnnа» вартістю 30 гривень, у якій знаходився гаманець, вартістю 30 грн., гроші у сумі 1 050
грн., окуляри з футляром загальною вартістю 150 грн., косметичку вартістю 10
грн., мобільний телефон «НОКІА 3410» вартістю 50 грн. з сім-карткою оператора
«ЮМС» вартістю 20 грн. баланс рахунку якої складав 5 грн., а всього майна на
загальну суму 1 345 грн., з місця вчинення злочину зник та розпорядився
викраденим на власний розсуд.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, що йому
інкримінується, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив свої
показання, які давав як обвинувачений і показав, що 17.01. 2008 року приблизно о 1 год., неподалік від ст.
метро «Дружби Народів» він побачив двох жінок, одна з яких несла у руці
сумочку. Оскільки у нього не було грошей на таксі, він вирішив вчинити грабіж.
Він наздогнав жінку та вихопив у неї з
руки сумочку та побіг
у зворотньому напрямку. Потім
сховався у дворі одного з будинків. У сумці виявив приблизно 1 000 грн.,
паспорт, мобільний телефон «Нокіа», окуляри у чохлі, косметичку. Гроші та
мобільний телефон забрав собі. Сумку з
іншим майном викинув. Не
заперечував зазначену у обвинувальному висновку кількість і вартість
викраденого майна. Свої дії оцінив негативно, зазначив, що усвідомив свій
вчинок і більше такого вчиняти не буде.

Враховуючи те, що
підсудний ОСОБА_1 не заперечував фактичних
обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих
обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його
позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз'яснивши їм
положення ст. 299 КПК України, суд визнав недоцільним
дослідження інших доказів у справі, крім тих, що характеризують особу
підсудного.

Оцінюючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що
винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, що йому інкримінується,
доведена повністю, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ст. 186 ч. 1 КК
України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Тому, суд обмежився
дослідженням матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу підсудного
ОСОБА_1

Обставиною,
яка пом'якшує покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире
каяття підсудного, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що
обтяжує покарання підсудному, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не
встановлено.

При обранні міри покарання підсудному суд враховує
наступні обставини справи:

- ступінь тяжкості вчиненого підсудним злочину передбаченого ст. 186 ч. 1 КК
України, який віднесений кримінальним законом до категорії злочинів середньої
тяжкості;

- особу неповнолітнього ОСОБА_1,
який має постійне місце проживання, за місцем проживання та колишнього навчання
характеризується позитивно, тимчасово не працює, не одружений, не судимий, на
обліку у КМСН, лікаря-нарколога та лікаря- психіатра не перебуває.

Тому суд вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити йому покарання в
межах санкції ст. 186 ч. 1 КК України, пов'язане з позбавленням волі,
але із застосуванням правил ст. 104 КК
України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням
на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Долю речових
доказів необхідно вирішити відповідно до
ст. 81 КПК України.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, та
призначити йому покарання - 1 ( один ) рік позбавлення волі.

Відповідно до ст. 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1обов'язки
протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти
зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

В строк відбуття покарання
засудженим ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 72
КК України, зарахувати термін його затримання в порядку ст. 115 КПК України з
17.01.2008 року по 18. 01.2008 року.

Речові докази по
справі- жіночу сумку, окуляри у футлярі, гаманець, гроші у сумі 1050 гривень, косметичку, мобільній телефон
«Нокіа» передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4- залишити їй же, за
належністю, як власниці.

Міру запобіжного заходу
засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну
силу залишити без змін - підписку про
невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути
оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом 15 діб з
моменту його проголошення.

Суддя В.В. Підпалий