Справа № 551/296/15-к
ВИРОК
іменем України
08.06.2015 року Шишацький районний суд Полтавської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дзержинськ Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, працюючого СФГ « ОСОБА_6 », не одруженого, судимого,

19.05.1987 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч.1 ст.140, ч.3 ст.85, ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.41-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки. За рішенням апеляційного суду Донецької області від 14.08.1987 року засуджений за ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, ст.42, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 25.12.1987 року відстрочка скасована а засуджений направлений в місця позбавлення волі на 3 роки;

Звільненого з місць позбавлення волі 25.12.1990 року по відбуттю строку покарання;

08.10.1992 року військовим трибуналом Донецького гарнізону за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ст.42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 29.07.1995 року по відбуттю строку покарання;

03.04.1996 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.196-1, 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

18.09.1998 року Селідовським міським судом Донецької області за ч.2 ст.183 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.43 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком від 03.04.1996 року і остаточно засуджений до 4 років позбавлення волі;

13.12.1999 року Кіровським міським судом Донецької області за ч.2 ст.183-3 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.43 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком від 18.09.1998 року і остаточно засуджений до 4 років позбавлення волі, звільнений 29.11.2003 року по відбуттю строку покарання;

19.05.2005 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, 15, ч.3 ст.186, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 01.02.2013 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин за наступних обставин.

На початку лютого 2015 року, точної дати досудовим та судовим слідством не встановлено, приблизно в 00 годин 30 хвилин, діючи з прямим умислом, направленим на викрадення чужого майна, з корисливих спонукань з метою наживи, з двору домогосподарства громадянина ОСОБА_4 , розташованого в селі Чорнобаї Шишацького району Полтавської області з перекриття погреба таємно викрав дві бувші у використанні залізничні рейки загальною вагою 362 кг, вартістю 1104 грн. 10 копійок, які продав на металобрухт, а виручені кошти використав на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що у дворі домогосподарства, яке належало його батькам була облаштована яма для буряків. Перекриття ями було облаштоване з залізничних рейок. У лютому 2015 року він бачив як ОСОБА_5 житель села Чорнобаї Шишацького району Полтавської області завантажував рейки на підводу. Пізніше виявив що ці рейки були викрадені з двору домогосподарства його батьків з бурячної ями. Про крадіжку повідомив працівників міліції. Наполягав на суворому покаранні обвинуваченого.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду змісту ч.3 ст.349 КПК України та за їх згодою суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 має не зняті і не погашені судимості за вчинення умисних злочинів, вчинений ним злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Згідно медичної довідки Шишацької ЦРЛ від 05.03.2015 року ОСОБА_5 страждає на виразкову хворобу 12-палої кишки, працездатний, примусового лікування не потребує.

За місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Речові докази відсутні.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 7-29, 100, 349, 369-371, 373-375, 392-395 КПК України, ст.ст. 12, 65, 66, 67, 75, 76, 185 КК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього вироком суду.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя