Провадження № 11-кп/780/576/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 19.05.2015

УХВАЛА
Іменем України
19 травня 2015 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2015 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз в 1999році Ватутінським районним судом м. Києва за ст. ст. 26, 142 ч.3 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 30 січня 2009 року по відбуттю строку покарання,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку, ОСОБА_7 25 вересня 2014 року о 21 годині перебуваючи разом із ОСОБА_9 поблизу будинку АДРЕСА_2 , помітили ОСОБА_10 , яка поверталася до місця свого проживання до будинку АДРЕСА_3 , в якої помітили на лівій руці жіночу сумку, у зв`язку з чим у них виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 .

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 ( засуджений вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2014 р.) прослідкували за ОСОБА_10 , яка рухалася до будинку АДРЕСА_2 . Розподіливши між собою ролі, згідно яких ОСОБА_7 мав заволодіти речами ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 - спостерігати за навколишньою обстановкою, підбігли до потерпілої і ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 один удар правою рукою в область обличчя, від чого потерпіла втратила рівновагу та впала. Використавши цей момент, ОСОБА_7 висмикнув з руки потерпілої її жіночу сумку чорного кольору марки «Бонпрікс» вартістю 320грн., в якій знаходились : документи, мобільний телефон марки «LG KP 500» вартістю 450грн., жіночий гаманець чорного кольору «Nerri karra» вартістю 500грн. в якому знаходились грошові кошти в сумі 1600грн., мобільний телефон марки «Lenovo A 660» вартістю 1000грн., футляр до телефону білого кольору вартістю 100грн., візитниця чорного кольору марки «LEG» вартістю 150 грн., візитниця червоного кольору вартістю 170 грн., портмоне для документів червоного кольору вартістю 250грн., грошові кошти в сумі 900грн., які знаходилися в конверті та грошові кошти в сумі 100грн., які знаходилися у внутрішній кишені, а всього відкрито викрали майна на загальну суму 5540грн., яке на праві власності належало потерпілій ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_7 в якого знаходилася викрадена сумка та майно , що у ній було та ОСОБА_9 зникли з місця вчинення злочину, розділили викрадене майно між собою та розпорядились їм на свій розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 5540 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій не оспорюючи кваліфікацію скоєного обвинуваченим просить змінити вирок суду першої інстанції , призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання за даною статтею у вигляді 4 років позбавлення волі та з застосуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм розміром є несправедливим через суворість, не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості злочину. При постановлені вироку, суд першої інстанції не врахував обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття обвинуваченого. Крім того, судом не наведено доказів суспільної небезпечності особи та не надано належного обґрунтування причин для його ізоляції від суспільства. Також не враховано судом і те, що шкода потерпілій відшкодована, речі повернуті в зв`язку з чим остання цивільного позову не подавала, претензій не має, не просила його суворо карати. Судом першої інстанції не враховано і особу обвинуваченого, а саме: наявність родини та постійного місця проживання, що він має матір пенсіонерку, яка потребує його піклування та допомоги, репутацію ОСОБА_7 , який позитивно характеризується за місцем проживання, а тому на думку захисника, виправлення ОСОБА_7 можливо без ізоляції його від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Встановлена та визначена судом першої інстанції кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України фактично учасниками судового провадження не оспорюється та не оскаржується, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією, яка розглядає справу в межах поданої апеляційної скарги, не перевіряється.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд 1-ї інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Крім того, при призначенні покарання, як прямо зазначено у вироку, судом враховано дані про особу обвинуваченого, який характеризується з посередньої сторони по постійному місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, думку потерпілої, яка претензій матеріального та морального характеру не має, залишила питання призначення покарання на розсуд суду. Приймаючи до уваги наведені обставини, а також те, що ОСОБА_7 раніше судимий за скоєння тяжкого злочину проти особи , знову скоїв тяжкий злочин, враховуючи роль обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, суд прийшов до обґрунтованого висновку, мотивувавши його належним чином у вироку, що перевиховання і виправлення обвинуваченого можливо лише при ізоляції його від суспільства і відповідно до вимог ст. 65 КК України призначив йому покарання у виді позбавлення волі, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не враховано обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, суперечить дослідженим в судовому засіданні матеріалам кримінального провадження.

Згідно зі ст. 66 КК України щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного, однак лише в тому випадку, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася, що відсутнє по даній справі.

Доводи захисника про те, що судом не враховано, що шкода потерпілій відшкодована, речі повернуті в зв`язку з чим остання цивільного позову не подавала, претензій не має, не просила ОСОБА_7 суворо карати, суперечать матеріалам кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання врахував думку потерпілої, яка хоча претензій матеріального та морального характеру не має в зв`язку з чим не заявила цивільний позов, однак не просила обвинуваченого суворо не карати, а залишила визначення розміру покарання на розсуд суду. Тим більше, щодо відшкодування потерпілій шкоди, то відповідно до протоколу огляду місця події частина речей потерпілої були вилучені під час відповідної слідчої дії і повернуті останній, що не свідчить про відшкодування шкоди добровільно.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні матір пенсіонерку, яка потребує його допомоги, були відомі суду, однак на думку колегії суддів, за даних конкретних обставин справи, не є достатніми для зміни вироку суду першої інстанції і пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Головуючий:

Судді: