Справа № 442/3116/15-к
Провадження № 1-кп/442/207/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівськоїобласті

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000642 від 01.04.2015 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, українця, громадянина України, працюючого оператором товарного 6-го розряду ВАТ «НПК Галичина», не одруженого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 31.03.2015 року близько 17 год. 30 хв., перебуваючи у помешканні ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих, особистих неприязних відносин під час конфлікту із ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, умисно наніс їй декілька ударів руками та ногами по тілу, від яких вона упала на підлогу та отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ліктьової кістки в середній третині із зміщенням на ширину кістки з заходженням відламків та перелому лівої променевої кістки в середній третині з кутовим зміщенням, які згідно висновку експерта №188 від 02.04.2015 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що викликають тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними, протиправними діями, які виразились в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. У вчиненому щиро розкаюється.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, а його обставини не оспорюються учасниками кримінального провадження та вони не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, то суд, впевнившись у правильному розумінні обвинуваченим змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КК України , за згодою учасників кримінального провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він своїми умисними, протиправними діями, які виразились в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не встановлено.

Беручи до уваги вище зазначене та обставини справи , при обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого, особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, його характеризуючі дані. Враховуючи вище наведене, суд приходить до переконання, що перевиховання ОСОБА_4 можливе при застосуванні покарання у виді обмеження волі , яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень зі звільненням його від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України та призначенням випробувального терміну.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівськоїобласті через Дрогобицький міськрайонний суд Львівськоїобластіпротягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1