Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Шилової Т.С.,

суддів Широян Т.А., Матієк Т.В.,

за участю прокурора Таргонія О.В.,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 25 листопада 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2014 року.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, засуджено

· за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

· за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він 12 січня 2012 року близько 15 години 50 хвилин біля супермаркету «Портал», що на проспекті Гагаріна, 34 в м. Харкові збув громадянину ОСОБА_2 за 1000 грн. раніше придбаний ним у невстановленої особи в м. Києві наркотичний засіб - «метадон», вагою 0,0609 г.

Цього ж дня близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_1 було затримано співробітниками міліції на перехресті проспектів Гагаріна та Героїв Сталінграду в м. Харкові, та під час його особистого обшуку у останнього було виявлено та вилучено паперовий згорток із наркотичним засобом - «метадон», вагою 0,0962 г, який він придбав у невстановленої особи в м. Києві і зберігав при собі з метою повторного збуту.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_1 змінено.

Виключено із вироку кваліфікуючі ознаки - повторність та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичного засобу та призначено ОСОБА_1 покарання за цим законом у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та на нього покладені обов'язки згідно п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

У іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

В касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_1 через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, а саме, внаслідок безпідставного звільнення засудженого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційної скарги прокурора з підстав, викладених у ній, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні злочину за обставин, викладених у вироку із внесеними до нього змінами апеляційним судом, доведена, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 307 КК України є правильною та ніким не оскаржується.

Доводи прокурора щодо безпідставності звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, що не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі внаслідок м'якості, колегія суддів вважає слушними.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне для її виправлення та попередження нових злочинів.

Проте ці вимоги закону апеляційним судом в достатній мірі дотримані не були.

Зокрема, перекваліфікувавши дії засудженого ОСОБА_1 та визнавши винним у вчиненні умисного злочину, який за законом віднесено до тяжких, суд при призначенні йому покарання по суті не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним та не навів переконливих обґрунтувань, які б вказували на можливість відбування засудженим ОСОБА_1 покарання без ізоляції від суспільства.

При призначенні ОСОБА_1 покарання за ч. 1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 75 КК України поза увагою апеляційного суду залишено те, що засуджений, хоча і має дві погашені судимості за вчинення злочинів у сфері незаконно обігу наркотичних речовин, втім кожного разу звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Не врахував апеляційний суд належним чином і суб'єктивне ставлення засудженого до вчиненого, який свою вину у пред'явленому обвинуваченні не визнав.

Посилання апеляційного суду на тривалість перебування засудженого під вартою як на підставу, що пом'якшує покарання, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає неприйнятним.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно перевірити всі обставини справи, що мають значення при обранні виду та розміру покарання, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, та у разі, якщо не буде встановлено нових обставин, що пом'якшують призначене ОСОБА_1 покарання, то призначене апеляційним судом засудженому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості.

На підставі викладеного, керуючись статями 394-396 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу Х1 «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

Т.А. Широян Т.С. Шилова Т.В. Матієк