Справа №1-384/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2007
року Деснянський районний суд м.
Чернігова в складі:

головуючого
- судді -
Розинка В.М.

при
секретарі -
Примак Т.В.

з участю
прокурора -
Ярмоша Р.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в м. Чернігові
справу по

обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Чернігова, українки, громадянки України, із повною
загальною середньою освітою, транспортувальниці ТОВ "Чернігівський завод
будівельних матеріалів", не заміжньої, має на утриманні матір пенсіонера
та інваліда 2 групи 1945 р. народження, раніше судимої 02.12.2003 р.
Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років
позбавлення волі, звільненої від відбуття покарання з іспитовим строком на 2
роки, 06.02.2004 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст. 185 ч.3
КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненої постановою
Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.02.2007 р. умовно достроково
на 6 місяців 5 днів, мешканки АДРЕСА_1-

у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

встановив:

02.05.2007
р. близько 01 год. підсудна
ОСОБА_1., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у квартирі
АДРЕСА_2, таємно викрала мобільний телефон "Самсунг Є-570", вартістю
950 грн., із сім-карткою мобільного оператора "Лайф" - 10 грн., із
залишком на рахунку 25 грн. та гроші в сумі 25 грн., а всього на загальну суму
1010 грн., що належить потерпілому ОСОБА_2.

Підсудна,
допитаний у судовому засіданні, вину у пред'явленому обвинуваченні за ст. 185
ч. 2 КК України визнала повністю і пояснила, що скоїла крадіжку, бо її брат
дуже хворий і потрібні були гроші на ліки. Завдану шкоду повністю відшкодувала,
потерпілий претензій не має, у скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи
свідчення підсудної і те, що фактичні обставини справи ніким не
оспорюються, суд знаходить, що
дії підсудної правильно

кваліфіковані за ст.
185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно,
а вина у скоєному доведена у повному обсязі.

Вирішуючи
питання про міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, що є
злочином середньої тяжкості, особу винної - її вік, сімейний стан, перебування
на утриманні непрацездатної матері пенсіонера, інваліда 2 групи 1945 р.
народження, наявність постійних місць проживання та роботи і позитивних
характеристик за такими, відсутність вимог потерпілого про притягнення до
суворої відповідальності, обставини, які пом'якшують покарання - щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди,
обставину, яка його обтяжує - учинення злочину в стані алкогольного сп'яніння,
та, зважаючи на те, що, вона після попередньої судимості не стала на шлях
виправлення, доходить висновку, що відсутні підстави для обрання стосовно неї
покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, але обираючи таке, є всі підстави
обрати його в межах мінімальної санкції закону, що є необхідним і достатнім для
її виправлення та попередження нових злочинів.

В
матеріалах справи відсутні достатні докази про вживання підсудною алкоголю в
останній час, тобто не слідує, що вона учинила злочин та має хворобу, які
складають небезпеку для здоров'я інших осіб, у зв'язку з чим відсутні підстави
для застосування до неї примусового лікування.

Провадження
в частині цивільного позову закрити, у зв'язку з добровільним відшкодуванням
шкоди.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним за ст. 185 ч. 2 КК України і призначити покарання у вигляді 2
років позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати
невідбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 06.02.2004 р.
у вигляді 1 місяця позбавлення волі, остаточно призначивши покарання у
вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Закрити
провадження по справі в частині позову.

Початок
строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання,
залишивши запобіжним заходом до набрання вироком законної сили підписку про
невиїзд.

На вирок
можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області протягом
15 діб із моменту його проголошення.