Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3.,

при секретарі ОСОБА_6.,

розглянувши в судовому засіданні 12 березня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження № 0002712 щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Кам'яне, Новоархангельського району, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

за ст. 185 ч. 2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_4 просить переглянути вирок апеляційного суду щодо нього та застосувати положення ст.ст. 69, 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що призначене йому апеляційним судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, таке покарання прийняте без врахування всіх обставин справи. Крім того, вказує на істотні порушення кримінального процесуального закону допущені апеляційним судом, а саме: йому не було надано можливості заявляти клопотання і розгляд апеляційної скарги було здійснено за відсутності потерпілого.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засудженого за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 27 квітня 2014 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав майно потерпілого ОСОБА_5 загальною вартістю 4 046 грн. 30 коп., чим завдав йому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2014 року зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасовано і йому призначено за ст. 185 ч. 2 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого про обґрунтованість касаційної скарги, доводи прокурора про заперечення проти касаційної скарги та законність і обґрунтованість вироку апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій за ст. 185 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновки апеляційного суду щодо призначеного ОСОБА_4 покарання.

При призначені ОСОБА_4 покарання апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу засудженого, обставини, що пом'якшують і обтяжують його покарання, та конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, апеляційний суд врахував, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу ОСОБА_4, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, раніше неодноразово судимий, у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину судом визнано обставинами, що пом'якшують покарання.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора та призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі санкції частини 2 статті 185 КК України, а прийняте рішення відповідно мотивував. При цьому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про м'якість призначеного судом першої інстанції покарання у виді арешту на строк 3 місяці і навів у вироку переконливі мотиви, зазначивши, що судом першої інстанції в достатній мірі не враховано обставини того, що ОСОБА_4 має три непогашені судимості, в тому числі і за вчинення аналогічних корисливих і тяжких злочинів.

Отже, покарання засудженому ОСОБА_4 призначено апеляційним судом відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Безпідставними є доводи засудженого щодо порушення апеляційним судом вимог ст. 350 КПК України щодо його права заявляти клопотання. Так, з наявного в матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді апеляційної інстанції, вбачається, що така можливість заявити клопотання надавалася головуючим суддею, проте будь-яких клопотань учасниками провадження, в тому числі і ОСОБА_4, заявлено не було.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 повідомлявся належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, а тому його неприбуття 02 жовтня 2014 року до апеляційного суду відповідно до вимог ст. 405 ч. 4 КПК України не перешкоджало проведенню розгляду кримінального провадження в апеляційному суді.

Вирок апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 ч.ч. 1, 2 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги і застосування до ОСОБА_4 положень ст.ст. 69, 75 КК України не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_4 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3