Єдиний унікальний номер 201/4677/15-к
Номер провадження 1-кп/201/201/203/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоаннівський, Волгоградської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
28 лютого 2015 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з рестораном Акварель по вул. Набережній ім. Леніна, 35 б у м. Дніпропетровську, побачив майно, а саме металеві елементи в секції чавунної огорожі, що належать КП Управління по ремонту та експлуатації автошляхів ДМР, які визначив, як об`єкт свого злочинного посягання, та продовжуючи реалізовувати раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, із застосуванням фізичної сили, демонтував три металеві елементи з секції чавунної парапетної огорожі, загальна вартість яких становить 981 гривня 48 копійок, та поклав їх у знайдений ним мішок.
Після чого, ОСОБА_4 , тримаючи в руках мішок з викраденим майном, з метою доведення злочину до кінця, намагався покинути місце скоєння правопорушення, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, так як був затриманий співробітниками міліції неподалік від місця скоєння кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, показав, що 28 лютого 2015 року близько 14 години, перебуваючи поруч з рестораном Акварель по вул. Набережній ім. Леніна, 35 б у м. Дніпропетровську, побачив металеві елементи в секції чавунної огорожі та вирішив їх вкрасти. З цією метою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, демонтував три металеві елементи з секції чавунної парапетної огорожі та поклав їх у знайдений неподалік мішок. Після чого, тримаючи в руках мішок з викраденим майном, намагався покинути місце скоєння правопорушення, але був затриманий співробітниками міліції неподалік від місця скоєння кримінального правопорушення. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість вкраденого майна, ні вину. В скоєному щиро розкаявся.
Представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що працює інженером в КП Управління по ремонту та експлуатації автошляхів. Періодично на їх підприємстві проводиться інвентаризація. Внаслідок інвентаризації було виявлено недостачу 43 елементів секцій чавунної огорожі, після чого вони звернулися із заявою до Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Під час досудового розслідування у обвинуваченого було вилучено та повернуто йому під розписку три елементи секцій чавунної огорожі, загальна вартість яких складає 981 гривень 48 копійок. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має. Висловив думку щодо покарання обвинуваченого на розсуд суду.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого та представника потерпілого, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, за місцем проживання характеризується із позитивної сторони, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, відповідно до довідки комунального закладу Дніпропетровський наркологічний диспансер Дніпропетровської обласної ради перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Разом із цим, суд враховує, що позбавлення волі на певний строк є одним з найбільш суворого покарання, яке може бути застосоване лише тоді, коли у суду є переконання, що призначення більш м`якого покарання не буде впливати на виправлення та перевиховання обвинуваченого, а виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, у суду такого переконання не виникло, тому суд приходить до висновку, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного останнім кримінального правопорушення, його особи та обставини, що пом`якшують покарання, які приведені вище, про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України до основного покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 61 (шістдесят одної) гривні 50 (п`ятдесят) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- три елементи секції чавунної конструкції, які знаходяться відповідно до розписки від 13 березня 2015 року у представника потерпілого ОСОБА_5 залишити останньому, як законному володільцю.
Керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 61 (шістдесят одної) гривні 50 (п`ятдесят) копійок на користь держави.
В порядку п. 9 ст. 100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні - три елементи секції чавунної конструкції, які знаходяться відповідно до розписки від 13 березня 2015 року у представника потерпілого ОСОБА_5 залишити останньому, як законному володільцю.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1