АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/1206/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/160/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

при секретарі - ОСОБА_8

1)
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі 13 травня 2015 р. кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2015 року, яким
2)
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мізюринці Шумського району Тернопільської області, житель АДРЕСА_1 , судимий вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 травня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки
3)
засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
4) На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 травня 2014 року у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
5) До вступу вироку Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2015 року в законну силу до обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід - тримання під вартою. ОСОБА_6 був взятий під варту в залі суду. Строк покарання ухвалено обчислювати з дня взяття під варту з 18 лютого 2015 року.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї:
- обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2015 року скасувати із закриттям провадження у справі або помякшити призначене йому покарання, оскільки судом не в повній мірі враховані помякшуючі його вину обставини, зокрема, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, перебування дружини у декретній відпустці, відшкодування збитків потерпілій, яка не має до нього претензій.
Стверджує, що відповідно до ч.1 п.7 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В звязку з цим просить викликати в судове засідання Апеляційного суду потерпілу ОСОБА_9 для надання їй можливості звернутись із заявою про відмову від обвинувачення в даному кримінальному провадженні.
Вказує, що на досудовому слідстві слідчий відмовився прийняти від потерпілої заяву, в якій остання відмовилась від обвинувачення та просила не притягувати його до кримінальної відповідальності.
Окрім цього стверджує, що слідчий переконав його відмовитись від захисника, обіцяючи закриття провадження ще на стадії досудового розслідування, чим порушив його право на захист.
Зазначає, що в юриспруденції не обізнаний, тому не зміг звернутися з клопотанням до слідчого чи до суду першої інстанції про примирення з потерпілою.
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 5 листопада 2014 року у вечірню пору, проходячи повз господарство ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , побачив біля бетонного стовпа, розташованого неподалік житлового будинку ОСОБА_9 , привязану корову чорно-білої масті, яка належала останній і яку він вирішив вкрасти.
Відвязавши мотузку від стовпа, яким була привязана корова, з місця вчинення злочину з коровою зник. В подальшому викрадену корову відвів на ПП Рачинмяспром, що в м. Ланівці, де і продав її, за що отримав грошові кошти в сумі 7 296 грн.
Заслухавши суддю - доповідача, прослухавши технічний запис судового засідання суду першої інстанції, вислухавши обвинуваченого, який просить суд задовольнити його апеляційну скаргу та скасувати вирок районного суду із закриттям кримінального провадження, оскільки він не міг звернутися до слідчого та суду з угодою про примирення з потерпілою через необізнаність та відсутність у нього захисника, або помякшити призначене покарання, міркування прокурора, який просить вирок суду залишити без змін, ознайомившись з матеріалами справи та доводами зміненої апеляційної скарги, заслухавши останнє слово обвинуваченого, який підтримав свою апеляцію і просить скасувати вирок суду, закривши провадження по справі, або помякшити призначене покарання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає.
Суд першої інстанції дотримав вимог ст. 343 КПК України, згідно якої судовий розгляд повністю фіксується технічними засобами, про що зазначено в журналі судового засідання, долученого до матеріалів кримінального провадження.
Згідно технічного запису судового процесу питання про скорочений порядок дослідження доказів за пропозицією головуючого був поставлений на обговорення учасників процесу.

Зокрема, свою думку з цього приводу висловлювали як обвинувачений ОСОБА_6 , так і прокурор, які підтримали пропозицію головуючого про проведення скороченого судового слідства, оскільки ОСОБА_6 визнавав фактичні обставини, за якими був вчинений злочин.

Відповідно до вимог ст. 349 КПК України судом першої інстанції сторонам були роз`яснені наслідки такого розгляду, а саме, що при визнанні цих фактичних обставин, коли вони не оспорюються, їх подальше оспорювання в апеляційному порядку забороняється.

Як вбачається з технічного запису судового процесу, обвинувачений пояснював, що ці наслідки йому зрозумілі, засвідчив добровільність такої своєї правової позиції і при цьому не посилався на будь-які обставини, які б не давали йому можливість правильно розуміти зміст цих вимог закону.

Отже, виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає порушень кримінально-процесуального закону при встановленні дослідженні доказів в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

Тому, відповідно до ст. 405 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчиненого злочину не перевіряються.

Колегія суддів також не вбачає порушення права на захист обвинуваченого, оскільки як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні останньому було розяснено його право на захист, яке він може реалізувати, обравши собі захисника, або шляхом призначення йому захисника безоплатно, за рахунок держави. Обвинувачений заявив, що захисника не бажає і свій захист буде здійснювати сам. Згідно вимог ст. 52 КПК України участь захисника в даному провадженні не є обовязковою.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України є правильною.

Призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, є необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів.
При цьому судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер діяння, форму і ступінь вини, мотивацію злочину, вчинення злочину під час відбування іспитового строку, дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

1)
ухвалила:
2) Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.185 КК України, - без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2