АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1235/15 Справа № 204/2092/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження №0000458 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у м.Дніпропетровськ,

проживає за адресою АДРЕСА_1

обвинуваченого за ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 принесена апеляційна скарга на вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року, в якій він просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, застосувати до нього положення ст.69 КК України.

Вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання на 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до вимог ст.72 КК України менш суворий вид покарання у виді 120 годин громадських робіт призначеного вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2015 року приведено в більш суворий вид покарання 15 днів позбавлення волі. Згідно вимог ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2015 року, і остаточно до відбуття призначено покарання у виді 3 років 1 дня позбавленні волі без конфіскації майна.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що він раніше не судимий, кримінальні правопорушення скоїв у неповнолітньому віці, активно сприяв розкриттю злочину, виховувався у не повній родині.

Вироком суду обвинуваченого ОСОБА_6 засуджено за те, що він повторно 21 лютого 2015 року приблизно о 23 годині, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, знаходячись в приміщені кафе-бару «Текіла-Бум», розташованого по вул.Героїв Сталінграду, 38 у м.Дніпропетровську, під надуманим приводом здійснення дзвінка, попросив у раніше знайомого ОСОБА_10 мобільний телефон «Gigabyte GSmart Т4», пообіцявши повернути його по закінченню телефонної розмови, а ОСОБА_10 , будучи упевнений в сумлінності намірів ОСОБА_6 , добровільно передав обвинуваченому мобільний телефон. ОСОБА_6 , не маючи намірів виконувати взяті на себе зобов`язання по поверненню мобільного телефону, шляхом зловживання довірою заволодів чужим майном, а саме мобільним телефоном «Gigabyte GSmart Т4» з двома сім картами, належним потерпілому ОСОБА_10 , спричинивши йому матеріальну шкоду в загальному розмірі 1199 гривень 10 копійок.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 26 лютого 2015 року приблизно о 21 годині, знаходячись у дворі будинку №13, розташованого по вул.Суворова в м.Дніпропетровську, повторно, мааючи раптово виниклий злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом шляхом зловживання довірою, під надуманим приводом попросив у раніше знайомого ОСОБА_11 у тимчасове користування на одну добу автомобіль ЗАЗ 110307, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , пообіцявши за надану йому послугу грошову нагороду, на що ОСОБА_11 , будучи впевненим в сумлінності намірів ОСОБА_6 добровільно передав останньому свій автомобіль ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1 . Ста ОСОБА_12 , не маючи намірів виконувати взяте на себе зобов`язання по поверненню вищевказаного автомобіля, незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, який належить потерпілому ОСОБА_11 вартістю 44 201 гривень 99 копійок. Після чого, не маючи прав на керування автомобілем (водійського посвідчення) з місця вчинення кримінального правопорушення зник на вказаному транспортному засобі.

Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, 28 лютого 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись у нічному клубі «Сфера» розташованому по вул.Набережна Перемоги, 82 у м.Дніпропетровську, не маючи законного права на розпорядження вказаним автомобілем, запропонував неповнолітньому ОСОБА_13 придбати вказаний автомобіль ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2003 року випуску, на ОСОБА_14 , будучи впевнений в сумлінності намірів ОСОБА_6 , передав останньому задаток за вказаний автомобіль у розмірі 700 гривень, які належали його батькові ОСОБА_15 та отримав від ОСОБА_6 свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Далі ОСОБА_16 діючи повторно, умисно, шляхом зловживання довірою, 01 березня 2015 року у АДРЕСА_2 , приблизно о 10-00 годині, зустрівся з потерпілим ОСОБА_13 та його батьком, який будучи впевненим у сумлінності намірів та дійсності домовленості з ОСОБА_6 , передав обвинуваченому грошові кошти у розмірі 1800 гривень, чим ОСОБА_6 спричини потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 2500грн.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, уточнив свої вимоги, та просив застосувати до нього положення ст.75 КК України, звільнити його від відбування призначеного вироком суду покарання.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_17 підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та просили задовольнити її.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін, вказавши про те, що призначене покарання є справедливим та необхідним для виправлення ОСОБА_18 , при призначенні покарання якому була застосована ст.69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень за який він засуджений, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину

Призначаючи покарання ОСОБА_6 за скоєний злочин, суд врахував вимоги ст.65 КК України та прийшов до висновку про можливість призначення йому покарання з застосуванням ст.69 КК України, відповідно до положень якої - за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.

При цьому суд врахував тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів та ті обставини, що ОСОБА_6 раніше судимий, є неповнолітнім, батьки обвинуваченого не приймають участі у його вихованні, повне визнання ним вини, вчинення злочину у неповнолітньому віці, що розцінив суд як обставини, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України та у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, тому обґрунтовано суд прийшов до висновку про застосування ст.69 КК України.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_6 в своїх доводах посилається на обставини, які при призначенні покарання судом першої інстанції вже були враховані, а інших обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочиніів не наводить.

Відповідно до положень ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення покарання з випробуванням.

Колегія суддів звертає увагу на спосіб та характер вчинення обвинуваченим злочинів, чіткий та послідовний план вчинення злочинів шляхом зловживання довірою потерпілих, та вчинення ним нових злочинів через декілька днів після ухвалення щодо нього вироку 13 лютого 2015 року за ч.1 ст.190 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, що свідчить про те, що він в скоєному не розкаявся, вчинив нові злочини із корисливих мотивів, за місцем проживання характеризується незадовільно, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів без ізоляції від суспільства не можливо.

При цьому колегія суддів вважає, що наявність пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченого, його неповнолітній вік, дає підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, без конфіскації майна, але без звільнення від відбування покарання.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_6 .

Підстав для скасування судового рішення внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, зазначених ст.412 КПК України, не встановлено.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді