Справа № 462/4902/13 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 11-кп/783/226/13 Доповідач: Олексієнко М. Ю.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2013 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді - ОЛЕКСІЄНКО М.Ю.

суддів - МАКОЙДИ З.М., МИХАЛЮКА В.О.

при секретарі - КОГУТ Н.Я.

з участю прокурора - ШВЕДУН С.В.

захисника - ОСОБА_1

представника потерпілих - МИЦИКА О.В.

потерпілих - ОСОБА_3, ОСОБА_4

та обвинуваченого - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляційною скаргою представника потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4 - адвоката МИЦИКА О.В. на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 30 серпня 2013 року відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 125 КК України з призначенням покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 годин.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Вирішено питання з речовими доказами.

Цивільний позов потерпілих задоволено частково. Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 2.000 грн. заподіяної моральної шкоди та по 500 грн. витрат на правову допомогу, а всього по 2.500 грн. кожному.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_5 25 березня 2013 року близько 19 години, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись неподалік гаражного кооперативу «Електрон № 43» по вул. Роксоляни у м.Львові, на ґрунті виниклого конфлікту з потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тримаючи у правій руці ніж, умисно наніс ним один удар у ліве плече ОСОБА_4, спричинивши останньому різану рану і синець на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині та синець на задній поверхні лівого плеча у середній третині, які відповідно до висновку експерта № 546 від 23 квітня 2013 року відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, та один удар у ліве плече ОСОБА_3, який заступився за ОСОБА_4, спричинивши рану та синець на лівому плечі, які згідно висновку експерта № 545 від 24 квітня 2013 року відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Представник потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат Мицик О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 6 місяців арешту, цивільний позов задовольнити повністю та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілих по 5.500 грн. кожному завданої моральної шкоди та понесені ними витрати на правову допомогу.

Вважає, що призначене покарання ОСОБА_5 є несправедливим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а вирок суду - невмотивованим, що підлягає зміні в частині призначеного покарання та в частині вирішення цивільного позову, оскільки поза увагою суду залишились обставини, які мають значення для правильного обрання покарання обвинуваченому, зокрема, що ОСОБА_5 готувався до зустрічі з потерпілими та завчасно купив з цією метою ніж, першим розпочав конфлікт з потерпілими, першим почав наносити їм удари у життєво важливі органи і лише гаманець та куртка у потерпілого зменшили силу його удару, що свідчать про наявність у діях обвинуваченого прямого умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим. Як пом'якшуючою обставиною суд зазначив повне визнання ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненому та його щире каяття, що не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 свою вину спочатку не визнавав; оговорював потерпілих, свідченням чого є той факт, що останній звертався у правоохоронні органи з заявою про нанесення потерпілими йому тілесних ушкоджень; тільки під тиском обставин, зібраних у ході досудового розслідування та судового розгляду доказів обвинувачений визнав свою вину та дав зізнавальні показання; лише в судовому засіданні ОСОБА_5 розкаявся та просив суд суворо його не карати, що не є свідченням щирого каяття винного у вчинені злочину, оскільки вибачення у потерпілих не попросив. Не взято судом до уваги і те, що обвинувачений після нанесення тілесних ушкоджень потерпілим не надав останнім допомоги, а одразу покинув місце події. Не врахував суд при призначенні покарання і той факт, що кримінальне правопорушення ОСОБА_5 було вчинене у стані алкогольного сп'яніння, що є обтяжуючою обставиною, однак такою дану обставину у вироку не визнав та не обґрунтував підстав для такого рішення; завдану шкоду у добровільному порядку потерпілим не відшкодував, цивільний позов визнав лише частково в частині відшкодування витрат за правову допомогу; що встановлений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає дійсному ступеню тяжкості діяння винної особи, оскільки поза увагою суду залишились ті обставини, якими потерпілі обґрунтовували свій позов.

Заслухавши доповідача, думку потерпілих та їх представника - адвоката Мицика О.В. на підтримання апеляційної скарги, прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення вироку без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвоката Мицика О.В. підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, кваліфікувавши дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 125 КК України.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку злочинного діяння відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, не оспорюється учасниками процесу і є обґрунтованим.

В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому визнав, покаявся, дав аналогічні показання щодо пред'явленого обвинувачення, просить вирок місцевого суду від 30 серпня 2013 року залишити в силі.

Відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку колегії суддів, обираючи покарання винному, районний суд призначив йому таке без дотримання загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, яке є явно м'яким і несправедливим через невідповідність тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, наслідків у вигляді умисного нанесення ножем ударів потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_3, спричиненням їм легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я у вигляді різаних ран та синців.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_5 покарання суд взяв до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, позитивну характеристику за місцем проживання, що на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, вперше притягається до кримінальної відповідальності, ніде не працює та не навчається.

Однак, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не були враховані наступні обставини, а саме, готування ОСОБА_5 до зустрічі з потерпілими, завчасне придбання ним ножа, що першим розпочав конфлікт з потерпілими, першим наніс їм удари ножем, в тому числі, скеровані у життєво важливі органи потерпілого ОСОБА_4, що свідчить про наявність у діях обвинуваченого прямого умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, що після їх нанесення обвинувачений ОСОБА_5 медичної допомоги потерпілим не надав, а покинув місце події.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 своєї винуватості у скоєному спочатку не визнавав, оговорював потерпілих, і лише в результаті зібраних в ході досудового розслідування та судового розгляду доказів дав зізнавальні показання, лише в судовому засіданні у скоєному розкаявся та просив суд суворо не карати. Завдану злочином шкоду обвинувачений не відшкодував, вибачення у потерпілих не просив.

Крім того, при призначенні судом покарання не враховано як обтяжуючу обставину вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп'яніння та не наведено мотиви не визнання такої як обтяжуючої у відповідності до вимог ч.2 ст. 67 КК України.

Статтею 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м'якість або через суворість.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія суддів приходить до переконання, що призначене ОСОБА_5 покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 годин є занадто м'яким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і відповідно є підставою до скасування вироку в частині призначеного останньому покарання.

Тому, призначаючи обвинуваченому покарання, колегія суддів враховує обставини справи, що ОСОБА_5 готувався до вчинення кримінального правопорушення, агресивну поведінку останнього, який першим розпочав конфлікт, перший наніс удари ножем потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_3, вчинив злочин щодо двох осіб, у стані алкогольного сп'яніння, що колегія суддів визнає обставиною, що обтяжує відповідальність останнього, що шкоду, завдану злочином, не відшкодував.

Крім того, вирок в частині встановленого судом розміру відшкодування моральної шкоди також не відповідає дійсному ступеню тяжкості діяння, вчиненого ОСОБА_5, тому також підлягає скасуванню.

Відповідно до пунктів 1-3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, в числі іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих, колегія суддів виходить з принципу виваженості, розумності, справедливості та вважає, що місцевий суд визначив розмір відшкодування без повного врахування цих принципів.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів враховує, що потерпілим були заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, одяг останніх внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 був пошкоджений, а також характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість моральних страждань, перенесених потерпілими та вважає, що розмір завданої потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральної шкоди слід визначити по 3.000 грн. кожному.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст. 23 ЦК Укрїни, колегія суддів

п р и с у д и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвоката МИЦИКА О.В. задовольнити частково.

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 30 серпня 2013 року відносно ОСОБА_5 в частині призначення покарання та цивільного позову про відшкодування моральної шкоди скасувати та постановити новий вирок.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити покарання - шість місяців арешту.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожного по 3.000 грн. завданої моральної шкоди.

В решті вирок Залізничного районного суду м.Львова від 30 серпня 2013 року залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С У Д Д І :

ОЛЕКСІЄНКО М.Ю. МИХАЛЮК В.О. МАКОЙДА З.М.