ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2013 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одесси у складі:

головуючого судді ПЕРЕДЕРКА Д.П.;

при секретарі РОМАНОВОЇ Л.О., БЕРШАДСЬКОЇ А.І.,

за участю прокурорів БІЛОГО В.О., ЗАХАР`ЄВА О.Б.;

захисника обвинуваченого ОСОБА_2,

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх представника - адвоката СТЕЦЕНКА О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/521/323/13 щодо:

ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Одесі, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, не судимого, зареєстрованного за адресою: АДРЕСА_1,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

21.10.2012 року, приблизно о 19 годин 40 хвилин, водій ОСОБА_5 грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме: п. 2.1. пп. «а», «б», «ґ»; п. 2.3. пп. «б», «г»; п. 2.9. «а», «в»; п.11.2; п.12.2; п.12.3; п.31.1; п.31.4; п.31.4.1 пп. «а»,«б» Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6

Порушення виразилися в тому, що водій ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння середньої тяжкості, тим самим позбавивши себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку та контролювати рух керованого ним транспортного засобу, не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документу на транспортний засіб, керуючи мотоциклом «ХINLING СХМ 200А» не зареєстрованим в Державтоінспекції і без номерного знака, який мав технічну несправність гальмівної системи у вигляді непрацездатності ручного гальма (гальма переднього колеса) внаслідок демонтажу його приводу та виконавчого механізму, яка об'єктивно виявлялася водієві в процесі огляду та експлуатації транспортного засобу і повинна була бути усунута перед виїздом, рухаючись на мотоциклі без мотошолому, зі швидкістю близько 45 км/год по асфальтованій, сухій, неосвітленій ділянці під'їзної дороги, із увімкнутим ближнім світлом фари мотоциклу, з боку гаражного кооперативу «Польот» (не має юридичної адреси), в напрямку проїжджої частини вулиці Центральний аеропорт, 1 в місті Одесі, ближче до лівого узбіччя, уважним не був, не оцінив дорожню обстановку що склалася, не обрав безпечну швидкість руху за умовами видимості дороги, своєчасних заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, не врахував технічно несправний стан свого транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6, який рухався по проїжджій частині попереду, в попутному напрямку, ближче до лівого узбіччя.

З місця ДТП пішохода ОСОБА_6, було доставлено до МКЛ-11 м. Одеси, де він помер 24.10.2012 від отриманих тілесних ушкоджень.

В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_6, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 144-3445/2012 від 26.11.2012, спричинені тяжкі тілесні ушкодження, а саме:

- закрита черепно-мозкова травма: синці на обличчі, крововилив в м'які тканини голови, перелом кісток склепіння та основи черепа, крововилив під тверду і м'які мозкові оболонки, мілкі ділянки розтрощення тканини з контузійними крововиливами у кортикальних відділах тім'яних долей;

- закрита травма грудної клітки: переломи 3-10-го правих ребер по лопаточній лінії з розривом пристінкової плеври і крововиливом в праву плевральну порожнину;

- закритий перелом кісток правого передпліччя в середній третині;

- крововилив в м'які тканини спини по середній лінії, на висоті 98 см від підошвеної поверхні стоп.

Згідно вищевказаної експертизи смерть ОСОБА_6 знаходиться в прямому причинному зв'язку з отриманою при ДТП закритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливу під тверду і м'які мозкові оболонки, розтрощення головного мозку. Безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину, передбаченому ст.286 ч.2 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого суд визнає достовірними і такими, що узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

Роз'яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 286 ч. 2 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Потерпілою ОСОБА_3 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої злочином.

Під час судового розгляду цивільний позивач відмовилась від позовних вимог в зв`язку із добровільним відшкодуванням заподіяної шкоди обвинуваченим. Відмова від цивільного позову була судом прийнята.

Вирішуючи питання про стягнення процесуальних витрат, суд виходить з норм ст. 118 КПК України, згідно з якою процесуальними витратами, у тому числі, визнаються витрати, пов`язані із залученням експертів.

Разом з цим, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що ці матеріали не містять документів, яки підтверджують факт перерахування органом досудового слідства - СУ ГУ МВС України в Одеській області грошових коштів на відповідний розрахунковий рахунок експертних установ за виконання судових експертиз, тобто в матеріалах провадження відсутні дані про те, що органом досудового слідства були понесені фактичні витрати, пов'язані із залученям експертів.

Відповідно до п.4 ст.122 КПК України, експертам винагорода може бути сплачена лише з умов, якщо виконана ними робота не є їх службовим обов`язком. Суд приймає до уваги, що судові експертизи в стадії досудового слідства були виконані судовими експертами державних спеціалізованих експертних установ, яки фінансуються за рахунок державного бюджету, у порядку службового експертного завдання.

Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» , п.11 «Інструкції про порядок і розміри ... виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів », затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 710 від 1.07.1996 року, проведення судових експертиз у кримінальних та адміністративних справах державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок коштів, що виділяються цільовим призначенням цим експертним установам з Державного бюджету України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити у стягненні з обвинуваченого процесуальних витрат.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 65 КК України.

Суд визнає пом'якшуючими покарання обставинами щире каяття обвинуваченого в скоєні злочину та добровільне відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5, суд визнає скоєння ним злочину в стані алкогольного сп яніння.

Крім цього, суд приймає до уваги що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується уперше, враховує позитівні данні, яки характерізують його за місцем проживання та сімейні обставини, яки склалися у родині ОСОБА_5 на час розгляду кримінального провадження: а саме перебування жінки ОСОБА_5 у стані вагітності.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, приймаючи до уваги позицію державного обвинувачення та потерпілих, яки просили суд призначити ОСОБА_5 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченного можливо без ізоляції від суспільства, у зв'язку із чим, вважає за можливе застосувати до нього дію ст.ст. 75, 76 КК України. При цьому, приймаючи до уваги характер скоєнного злочину, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченному додадкове покарання у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити засудженного від відбування основного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органі кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з'являтися для реєстрації в органі кримінально-виконавчої інспекції.

Контроль над поведінкою ОСОБА_5 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, - залишити без розгляду.

Арешт у вигляді заборони відчудження належного ОСОБА_5 на праві особистої власності автомобіля «SKODA OCTAVIA», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований на обліку у РЕВ №2 УДАЇ УМВС України в Одеській області - скасувати.

В стягненні з засудженного процесуальних витрат - відмовити.

Речові докази, вказані на аркуші 149 кримінального провадження - знищити; вказані на аркуші 113 кримінального провадження - повернути власнику.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ПЕРЕДЕРКО Д.П.