У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_12,
суддів:ОСОБА_13, ОСОБА_14,
при секретарі ОСОБА_15,
за участю прокурора ОСОБА_16,
захисника ОСОБА_6,
засудженого ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000991 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 січня 2015 року щодо ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 6 800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 8 900 грн. 55 коп. - матеріальної шкоди.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 процесуальні витрати. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 січня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він близько 07 год. 30 хв. 10 вересня 2012 року, рухаючись на автомобілі «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 по просп. Повітрофлотському в напрямку вул. Фучика в м. Києві, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б, д, 10.1 Правил дорожнього руху України виїхав на перехрестя та почав виконувати розворот, в результаті чого здійснив зіткнення з рухавшимся назустріч автомобілем «Фіат» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Фіат» став некерованим і виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8, який отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 та закриття кримінального провадження. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме через порушення правил дорожнього руху ОСОБА_7 сталося зіткнення автомобілів. Також суд безпідставно при вирішенні цивільного позову не долучив до справи як третю особу ПрАТ «СК «Статус».

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об'єктивно дослідив, правильно оцінив.

Доводи захисника про відсутність доказів винуватості ОСОБА_7, як і твердження про винуватість ОСОБА_9 не ґрунтуються на матеріалах провадження і є безпідставними.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

- показаннями самого засудженого ОСОБА_7, який не заперечував, що внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху сталося зіткнення автомобіля під його керуванням з автомобілем під керуванням ОСОБА_9;

- показаннями потерпілого ОСОБА_8, який повідомив, що 10 вересня 2012 року на нього скоїв наїзд автомобіль «Фіат» після зіткнення з іншим автомобілем;

- показаннями свідка ОСОБА_10, який повідомив, що зранку того дня перебував на вул. Курській у м. Києві і бачив, як автомобіль «Фольксваген» почав розвертатися на перехресті, де зачепив рухавшийся назустріч автомобіль, після чого той виїхав на зупинку і скоїв наїзд на людину;

- показаннями свідка ОСОБА_9, який повідомив, що 10 вересня 2012 року, коли він рухався на автомобілі «Фіат» на перехресті, автомобіль, рухавшийся назустріч, став різко повертати і на смузі його руху вдарив у ліву сторону його автомашини, після чого «Фіат» став некерованим і на тротуарі здійснив наїзд на чоловіка;

- показаннями свідка ОСОБА_11, який того ранку бачив, як автомобіль «Фольксваген» на перехресті, в порушення Правил дорожнього руху почав здійснювати поворот, не пропустивши рухавшийся назустріч автомобіль «Фіат», після чого останній занесло і він наїхав на чоловіка.

Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються: матеріалами кримінального провадження, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в якому зафіксовано факт зіткнення автомобілів «Фольксваген» та «Фіат» під керуванням водіїв ОСОБА_7 та ОСОБА_9; даними протоколів огляду транспортних засобів; даними протоколів відтворення обстановки та обставин подій; даними висновку судової автотехнічної експертизи, відповідно до якої дії водія автомобіля «Фольксваген Гольф» ОСОБА_7 не відповідали вимогам інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху України; даними висновку судово-медичної експертизи; даними висновку судової комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, відповідно до якої первинний контакт автомобілів відбувся між передньою частиною автомобіля «Фольксваген» та задньою частиною передньої лівої двері автомобіля «Фіат», характер аварійних пошкоджень автомобіля «Фольксваген» свідчить про його рух в момент первинного контакту відносно автомобіля «Фіат», водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Фіат» за умови виконання ним інформаційно-вказівного знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» Правил дорожнього руху; та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Твердження захисника про те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, перевірялися як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій і свого обгрунтування не знайшли.

Таким чином, дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи покарання ОСОБА_7, суд повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є необережним злочином невеликої тяжкості, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, обставину, що пом'якшує покарання, - ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, та обґрунтовано призначив засудженому покарання у виді штрафу з позбавлення права керувати транспортними засобами. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження і виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим, а призначене йому покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6, належним чином перевірив апеляційний суд та мотивовано відхилив їх.

Ухвала апеляційного суду є достатньо обгрунтованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Твердження захисника про неправильне вирішення цивільного позову місцевим судом, оскільки страхову компанію не було залучено як третю особу, також є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін, або можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі.

Як убачається з матеріалів справи, сторони кримінального провадження в судовому засіданні, як і страхова компанія не заявляли клопотання про залучення ПрАТ «СК «Статус» як третьої особи. Крім того, питання, які виникають при вирішенні цивільного позову за участю страхової компанії, можуть бути розв'язані в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин касаційна скарга захисника ОСОБА_6 і в цій частині задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни або скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14