УХВАЛА

І М
Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.

при секретарі - Нікіфоровій В.В.

за участю:

прокурора - Гавриш І.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі №19 Слов»янського
міськрайонного суду Донецької області
клопотання Міністерства юстиції
України про приведення Вироку
Павлово-Посадського міського суду
Московської області від 21 квітня 2010
року у відповідність із Законодавством
України відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Нікополь Дніпропетровської області,
громадянина України, з неповною
середньою освітою, одруженого, має на
утриманні чотирьох неповнолітніх
дітей, тимчасово не працює,
зареєстрованого за адресою- АДРЕСА_1
мешкав без реєстрації за адресою-
АДРЕСА_2 раніше судимого:

19 березня 2002 року Зареченським
районним судом міста Тули за ст. 228.1 ч.1
КК РФ до п»яти років позбавлення волі,
звільнився умовно-достроково 1 жовтня
2004 року, невідбутий строк 1 рік 6 місяців
1 день, судимість не знята і не погашена

ВС Т А Н О В И В :

02 грудня 2013 року Міністерство
юстиції України звернулось до
Слов»янського міськрайонного суду
Донецької області з Клопотанням про
приведення Вироку Павлово-Посадського
міського суду Московської області
Російської Федерації від 21 квітня 2010
року щодо ОСОБА_1 у відповідність із
законодавством України.

За Вироком Павлово-Посадського
міського суду Московської області від
21 квітня 2010 року ОСОБА_1 засуджений до
покарання у вигляді 9 років 6 місяців
позбавлення волі за вчинення злочинів (
4 епізоди), передбачених частиною
третьою статті 30, пунктом «г» частини
третьої статті 228.1 ( замах на незаконний
збут наркотичних засобів в особливо
великому розмірі, за попередньою
змовою групою осіб) Кримінального
кодексу Російської Федерації, що також
є караним діянням відповідно до
законодавства України про кримінальну
відповідальність.

ОСОБА_1 відбуває покарання в ФКУ
«Виправна колонія №26 з особливими
умовами господарської діяльності»
ГУФСВП Росії по Свердловській області:
кінець відбуття строку покарання- 18
лютого 2019 року.

Відповідно до Вироку
Павлово-Посадського міського суду
Московської області від 21 квітня 2010
року останнє відоме місце проживання
ОСОБА_1 в Україні: Донецька область
АДРЕСА_1

Відповідно до вимог частини третьої
статті 609 Кримінального процесуального
кодексу України Міністерство юстиції
України в разі прийняття рішення щодо
прийняття громадянина України,
засудженого судом іноземної держави
для подальшого відбування покарання на
території України звертається до суду
з клопотанням про приведення вироку
суду іноземної держави у відповідності
із законодавством України.

Відповідно до частини першої статті
610 Кримінального процесуального
кодексу України клопотання
Міністерства юстиції України про
приведення вироку суду іноземної
держави у відповідність із
законодавством України розглядає суд
першої інстанції за останнім відомим
місцем проживання засудженої особи в
Україні або за місцем знаходження
Міністерства юстиції України.

Суд, вислухавши прокурора, який
просив задовольнити Клопотання
Міністерства юстиції України,
дослідивши матеріали, долучені до
Клопотання, з метою забезпечення
виконання в Україні покарання,
призначеного громадянину України
російським судом, керуючись статтею 9
Конституції України, статтями 9-11
Конвенції про передачу засуджених осіб
1983 року, статтями 606-610 Кримінального
процесуального кодексу України, вважає
за можливе привести у відповідність із
законодавством України покарання,
призначене ОСОБА_1 вироком
Павлово-Посадського міського суду
Московської області від 21 квітня 2010
року за вчинення злочинів ( 4 епізоди),
передбачених частиною третьою статті
30, пунктом «г» частини третьої статті
228.1 ( замах на незаконний збут
наркотичних засобів в особливо
великому розмірі, за попередньою
змовою групою осіб) Кримінального
кодексу Російської Федерації.

Здійснюючи процедуру приведення
вироку Павлово-Посадського міського
суду Московської області від 21 квітня
2010 року відносно ОСОБА_1 у
відповідність із законодавством
України, суд виходить із положень
Конституції України, Глави 46 КПК
України, якими регламентовано визнання
та виконання вироків судів іноземних
держав та передача засуджених осіб,
Конвенції про передачу засуджених осіб
1983 року та норм Кримінального кодексу
України.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 602 КПК
України вирок суду іноземної держави
може бути визнаний і виконаний на
території України у випадках і в
обсязі, передбачених міжнародним
договором, згода на обов»язковість
якого надана Верховною Радою України.

Пунктом в) частини 1 статті 9
Європейської конвенції про передачу
засуджених осіб визначено, що
компетентні власті держави виконання
вироку визнають вирок і таким чином
замінюють міру покарання призначену в
державі визначення вироку мірою
покарання, передбаченою
законодавством держави визнання
вироку за такий самий злочин згідно з
положенням статті 11.

Пунктами а) д) статті 11 Конвенції про
передачу засуджених осіб встановлено,
що при заміні вироку мають
враховуватися зроблені щодо фактів
висновки, які ясно викладені або
припускаються в рішенні, ухваленому
державою винесення вироку, а також не
може посилюватися кримінальне
покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених
осіб і їх прийняття для відбування
покарання, визначеного у ст. 606 КПК
України, а порядок розгляду судом
питання про приведення вироку суду
іноземної держави у відповідність із
законодавством України
регламентований положеннями ст. 610 КПК
України, відповідно до яких під час
розгляду клопотання Міністерства
юстиції України суд визначає статті (
частини статей) закону України про
кримінальну відповідальність, якими
передбачена відповідальність за
кримінальне правопорушення, вчинене
засудженим громадянином України, і
строк позбавлення волі, визначений на
підставі вироку іноземної держави. При
призначенні строку покарання у вигляді
позбавлення волі, що підлягає
відбуванню на підставі вироку суду
іноземної держави, суд дотримується
тривалості призначеного таким вироком
покарання, крім випадків, визначених у
ч.4 ст. 610 КПК України. При цьому суд, як
це визначено у ч.3 ст. 603 КПК України, не
перевіряє фактичні обставини,
встановлені вироком суду іноземної
держави, та не вирішує питання щодо
винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються
умови передачі засуджених осіб для
відбування покарання в Україні, якщо ця
особа є громадянином держави виконання
вироку; якщо вирок набрав законної
сили; якщо на час отримання запиту про
передачу засуджений має відбувати
покарання упродовж як найменш шести
місяців або якщо йому ухвалено вирок до
ув»язнення на невизначений строк; якщо
на передачу згоден засуджений або з
урахуванням його віку або фізичного чи
психічного стану на це згоден законний
представник засудженого; якщо
кримінальне правопорушення внаслідок
вчинення якого було ухвалено вирок, є
злочином згідно із законодавством
держави виконання вироку або було б
злочином у разі вчинення на її
території, за вчинення якого може бути
призначено покарання у виді
позбавлення волі; якщо відшкодовано
майнову шкоду, завдану кримінальним
правопорушенням, а в разі наявності-
також процесуальні витрати; якщо
держава ухвалення вироку і держава
виконання вироку згодні на передачу
засудженого.

ОСОБА_1 є громадянином України,
останнє відоме місце проживання в
Україні: Донецька область АДРЕСА_1

ОСОБА_1 засуджено вироком
Павлово-Посадського міського суду
Московської області від 21 квітня 2010
року за вчинення злочинів ( 4 епізоди),
передбачених частиною третьою статті
30, пунктом «г» частини третьої статті
228.1 ( замах на незаконний збут
наркотичних засобів в особливо
великому розмірі, за попередньою
змовою групою осіб) Кримінального
кодексу Російської Федерації до
покарання у вигляді позбавлення волі
на строк 9 років і 6 місяців.

Як вбачається з Вироку
Павлово-Посадського міського суду
Московської області від 21 квітня 2010
року відносно засудженого ОСОБА_1
додаткове покарання не призначалося (
а.с.5-20).

ОСОБА_1 висловив бажання бути
переданим в Україну, що
підтверджується письмовою заявою від 6
березня 2013 року. ( а.с.23).

ОСОБА_1 засуджено вироком
Павлово-Посадського міського суду
Московської області від 21 квітня 2010
року за вчинення злочинів ( 4 епізоди),
передбачених частиною третьою статті
30, пунктом «г» частини третьої статті
228.1 ( замах на незаконний збут
наркотичних засобів в особливо
великому розмірі, за попередньою
змовою групою осіб) Кримінального
кодексу Російської Федерації, що також
є караним діянням відповідно до
законодавства України про кримінальну
відповідальність.

Відповідно до Довідки про відбуту
та невідбуту частину покарання від 6
березня 2013 року ОСОБА_1 початок строку-
19 серпня 2009 року, кінець строку- 18
лютого 2019 року, не відбутий строк
покарання на 06 березня 2013 року складає 5
років 11 місяців 5 днів. ( а.с.24).

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 609
КПК України Міністерство юстиції
України в разі прийняття рішення щодо
прийняття громадянина України,
засудженого судом іноземної держави,
для подальшого відбування покарання на
території України звертається до суду
з Клопотанням про приведення вироку
суду іноземної держави у відповідність
із законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 610 КПК України
Клопотання Міністерства юстиції
України про приведення вироку суду
іноземної держави у відповідність із
законодавством України відповідно до
ч.3 ст. 609 КПК України розглядає суд
першої інстанції за останнім відомим
місцем проживання засудженої особи в
Україні або за місцем знаходження
Міністерства юстиції України.

Відповідно до діючого Кримінального
кодексу України «замах на незаконний
збут наркотичних засобів в особливо
великому розмірі за попередньою змовою
групою осіб», кваліфікується за ст.ст. 15
ч.1, 307 ч.3 Кримінального кодексу України.
Санкція статті за цей злочин на момент
засудження ОСОБА_1 21 квітня 2010 року
передбачала покарання у вигляді
позбавлення волі на строк від восьми
до дванадцяти років.

Санкція статті 228.1 ч.3 п. «г»
Кримінального кодексу Російської
Федерації передбачає покарання у
вигляді «позбавлення волі на строк від
восьми до двадцяти років з
позбавленням права займати певні
посади або займатися певною діяльністю
на строк до двадцяти років або без
такового і зі штрафом у розмірі до
одного мільйона рублів або у розмірі
заробітної плати або іншого доходу
засудженого за період до п»яти років
або без такового».

За своїм характером покарання не
повинно посилювати кримінальне
покарання засудженої особи і не
повинно вважати обов»язковими жодні
мінімальні строки позбавлення волі,
які законодавство держави виконання
вироку може передбачати за вчинення
злочину.

З урахуванням наведеного, з огляду
на те, що призначене ОСОБА_1 за Вироком
Павлово-Посадського міського суду
Московської області від 21 квітня 2010
року за вчинення злочинів ( 4 епізоди),
передбачених частиною третьою статті
30, пунктом «г» ч.3 статті 228.1 КК РФ
покарання за своїм видом і тривалістю є
сумісним із законодавством України та
співвідноситься із заходами примусу,
передбаченими Кримінальним кодексом
України за вчинення аналогічних винних
діянь, суд вважає за можливе привести у
відповідність із законодавством
України Вирок Павлово-Посадського
міського суду Московської області від
21 квітня 2010 року та вважати ОСОБА_1
засудженим за ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 307
Кримінального кодексу України до
покарання у вигляді позбавлення волі
на строк дев»ять років і шість місяців.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 602, 603, 609, 610 КПК України,- суд

УХВАЛИВ:

Привести у відповідність із
законодавством України Вирок
Павлово-Посадського міського суду
Московської області від 21 квітня 2010
року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України засуджено за
частиною третьою статті 30, пункт «г» ч.3
статті 228.1 КК РФ.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч.1 ст.15,
ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України
до позбавлення волі на строк дев»ять
років і шість місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1
відповідно до Вироку
Павлово-Посадського міського суду
Московської області від 21 квітня 2010
року при приведенні його у
відповідність із законодавством
України рахувати з 19 серпня 2009 року.

Запобіжний захід ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
залишити попередній- «тримання під
вартою».

Копію ухвали направити до
Міністерства юстиції України та
Державної пенітенціарної служби
України.

Ухвала може бути оскаржена органом,
що подав Клопотання, особою, щодо якої
вирішено питання про приведення вироку
суду іноземної держави у відповідність
із законодавством України, та
прокурором до судової палата з
кримінальних справ Апеляційного суду
Донецької області через Слов»янський
міськрайонний суд Донецької області
протягом семи діб з моменту
проголошення ухвали, а засудженим- з
моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено і підписано в
нарадчий кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Т.А.Хаустова.