Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/146/2015 Справа № 641/821/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого охоронцем КП «Новий Стиль», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У період з 23 травня 2000 року по 04 грудня 2001 року ОСОБА_5 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кухаря військового харчування , у військовому званні «рядовий».

Після звільнення з лав Збройних Сил України, ОСОБА_5 був зарахований до першої категорії військовозабов`язаних та поставлений на загальний облік рядових і сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 31 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено проведення часткової мобілізації.

При цьому, рядовий запасу ОСОБА_5 , будучи належним чином оповіщеним про проведення часткової мобілізації, особисто отримавши мобілізаційне посвідчення про необхідність прибути 06 квітня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження військової служби, без поважних на те причин, до вказаного військового комісаріату умисно не прибув.

Таким чином, рядовий запасу ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем та перебуваючи на військовому обліку у військовому званні рядовий запасу, діючи умисно, 06 квітня 2014 року з метою ухилитися від призову за мобілізацією, маючи реальну можливість прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 , за відсутності поважних причин, в порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 3, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 31 березня 2014 року, ухилився від призову за мобілізацією і не прибув в указаний у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_4 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки має на утриманні двох дітей, дружину та матір, для яких є єдиним годувальником у сім`ї.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від призову за мобілізацією, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, працює, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує відомості про його особу, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також бере до уваги те, що скоєний ним злочин, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, і вважає, що він повинен нести покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням статті 75 КК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у вигляді ДВОХ років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий термін на ОДИН рік і відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про всі зміни місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Термін відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя - ОСОБА_1