АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 658/4307/14-к
Провадження №11-кп/791/545/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
з секретарем ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001801, за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця дитячого санаторію Острівської селищної ради Юргамишського району Курганської області Російської Федерації, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , не судимий,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили не обирався. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено питання щодо судових витрат.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він 03 серпня 2014 року близько 19.40год., знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту, що стався на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , умисно наніс останній удари руками по голові та тулубу, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, від яких ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16.40 год. померла в реанімаційному відділенні Каховської ЦРЛ.

Прокурор, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, в апеляційній скарзі вказує на незаконність вироку та вважає його таким, що підлягає зміні з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.374 КПК України, визнавши ОСОБА_6 винним та призначивши йому покарання не зарахував строк тримання його під вартою з 05 по 07 серпня 2014 року.

Просить змінити оскаржуваний вирок, вказавши в резолютивній частині вироку, що у строк покарання призначеного ОСОБА_6 зарахувати строк тримання його під вартою з 05 по 07 серпня 2014 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вказує на однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність вироку суду вимогам кримінального-процесуального закону. На його думку надані обвинуваченням докази не доводять винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Зазначає, що покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 сумнівні, не містять даних про кримінальне правопорушення, оскільки вони не були очевидцями події.
Висновок експерта №6/179к від 30.09.2014 захисник ставить під сумнів , вважає його неналежним доказом, оскільки вихідними даними для проведення експертизи був не підписаний слідчим протокол допиту ОСОБА_6 в якості свідка, який є недопустимим доказом , а також не слідчим не надані медичні документи.
Просить скасувати оскаржуваний вирок, постановити новий, яким кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 закрити.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та просив їх задовольнити, внести відповідні зміни до вироку , апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги захисника, проти апеляційної скарги прокурора не заперечували, просили кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 в закрити за відсутністю доказів його вини, в дебатах сторони залишились на своїх позиціях, в останньому слові ОСОБА_6 заявив про свою невинуватість, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Що стосується доводів захисника про відсутність достатніх доказів ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, то вони безпідставні.

Так, всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого, оскаржуване ним судове рішення, ухвалене судом першої інстанції згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог щодо кримінального провадження, які передбачені КПК України.

Свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд першої інстанції обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду та які суд оцінив у відповідності до вимог, передбачених ст. 94 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду не визнавав вини, проте, не заперечував, що 03 серпня 2014 року вживав спиртні напої та наніс декілька ударів долонею по обличчю матері, яка будучи хворою, справила природні потреби на веранді будинку, що викликало його незадоволення. Вважає причиною її смерті тілесні ушкодження , які отримала внаслідок падіння .

Незважаючи на невизнання вини, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого злочину ґрунтується на викладених у вироку доказах. До числа таких доказів відносяться не лише показання свідків, які обґрунтовано визнані судом першої інстанції правдивими, логічними, та такими, що відповідають дійсності та узгоджуються з іншими дослідженими і перевіреними в судовому засіданні доказами, які наведені у вироку, а й письмовими доказами по справі.

Так, свідок ОСОБА_12 , підтвердила, що потерпіла була особою похилого віку, проживала разом з нею та сином ОСОБА_6 , який зловживав спиртним .03.08.2014 року, близько 19години, повернувшись додому, побачила на підлозі потерпілу з синцями на обличчі та кров на нозі ОСОБА_6 .. Викликала швидку допомогу .
Показання свідка ОСОБА_10 узгоджуються з показаннямисвідка ОСОБА_12 , яка покликала його на допомогу. Бачив, що потерпіла лежала в кімнаті на підлозі, її обличчя та руки були в крові.. В цей час ОСОБА_6 спав на веранді.
Свідок ОСОБА_11 підтвердила, що потерпіла була людиною похилого віку, хворіла , проживала разом з сином ОСОБА_13 та його дружиною.
Відповідно протоколу огляду місця події від 03.08.2014 з фото таблицями вбачається, що приміщенні будинку АДРЕСА_1 , виявлено численні сліди схожої на кров рідини (а.п.4-12) та при огляді трупа від 04.08.2014, в Каховській ЦРЛ оглянутий труп ОСОБА_9 з численними ознаками тілесних ушкоджень на обличчі та тулубі (а.п.21-23).

Згідно висновкам експерта №179к від 22.08.2014 та СМЕ №6/179к від 30.09.2014 ОСОБА_9 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які виникли від ударів тупими предметами, не виключено руками, а не від співударяння з тупими предметами, на що вказує відсутність ударно-протиударного механізму ушкодження головного мозку .
Експерт ОСОБА_14 у суді першої інстанції підтвердив, що експертизи у справі проведені на підставі належним чином оформлених документів, зазначених у вступній частині експертизи, та підтвердив висновки експертиз про настання смерті потерпілої від завданих ударів тупими предметами, не виключено руками, виключення отримання тілесних ушкоджень потерпілою від падіння з висоти власного росту.

Оцінивши в сукупності докази , суд прийшов до обґрунтованого висновку , що смерть потерпілої настала від протиправних дій ОСОБА_15 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння , ударів , на ґрунті неприязних стосунків.

Таким чином, викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджуються всією сукупністю доказів, відповідають фактичним обставинам справи, дії ОСОБА_6 судом правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що причинило смерть потерпілої.

За таких обставин суд обґрунтовано не прийняв до уваги покази обвинуваченого про його непричетність до смерті матері , та настання смерті від падіння .
Що стосується апеляційних доводів захисту щодо сумнівів в показаннях свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , то вони не є слушними, показання цих свідків, хоча вони не були очевидцями події, не містять суперечностей, узгоджуються з іншими доказами щодо обставин вчинення злочину, а саме, місця, часу, та іншого, тому суд визнав їх правдивими та поклав в основу вироку. Даних, які ставили б під сумнів правдивість вказаних свідків, судом не встановлено та в апеляційній скарзі захисника не наведено.

Доводи захисника обвинуваченого про недопустимість протоколу допиту ОСОБА_6 в якості свідка в ході досудового розслідування як доказу у кримінальному провадженні не є слушними, оскільки зазначений процесуальний документ суд першої інстанції не врахував в якості доказу при ухваленні вироку щодо ОСОБА_6 .
Що стосується апеляційних доводів захисту щодо недопустимості висновків СМЕ №179к від 22.08.2014 та №6/179к від 30.09.2014 як доказів вини обвинуваченого, то вони не є слушними, оскільки зазначені висновки експертиз відповідають вимогам ст.101 КПК України, порушень вимог кримінального процесуального закону при їх проведенні судом не встановлено та в апеляційній скарзі захисником фактично не наведено.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підставами для проведення СМЕ №6/179к від 30.09.2014, яка є експертизою трупа ОСОБА_9 (а.п.53 т.1), були дані зовнішнього та внутрішнього дослідження трупа ОСОБА_9 , результати лабораторних експертиз та досліджень .
Висновок експерта №179к від 22.08.2014 (а.п.28-30 т.1) складено експертом як зазначено з мотивувальної частини експертизи, не лише на підставі постанови слідчого, на що вказує захисник в апеляційній скарзі, а й на підставі медичної карти №5733 стаціонарної хворої ОСОБА_9 , зовнішнього та внутрішнього дослідження, даних лабораторних досліджень, виконаних в Херсонській обласній лабораторії: висновку експерта №1987 від 07.08.2014 року судово-токсикологічної експертизи крові трупа, судово-імунологічної експертизи №295 від 18.08.2014 року та судово-гістологічної експертизи №1134 від 22.08.2014.
Відповідно з матеріалами кримінального провадження експерти були попередженні за ст.ст. 384, 385, 387 КК України.
За таких підстав суд першої інстанції обґрунтовано послався на висновки зазначених експертиз як на докази вини обвинуваченого, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки вони підтверджують , що тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 спричинені від ударів тупими предметами, а не від співударяння з тупими предметами, на що вказує відсутність ударно-протиударного механізму ушкодження головного мозку.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, а також обставини, в тому числі і ті, на які посилається апелянт-захисник, це дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є учасником бойових дій, також суд визначив відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючих покарання обставин вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина знаходиться у прямому безпосередньому зв`язку із скоєним злочином, та призначив покарання обвинуваченому в межах санкції ч.2 ст.121 КК України .

На думку колегії суддів таке покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_6 .

Будь-яких даних про порушення органами досудового слідства чи судом норм кримінального або кримінального процесуального закону, які давали б підставу для скасування судового рішення та закриття провадження, як того просив захисник обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.

Апеляційні доводи прокурора про зміну вироку суду першої інстанції в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону заслуговують на увагу, оскільки суд, визнавши ОСОБА_6 винним та призначивши йому покарання, не зарахував строк тримання його під вартою з 05 по 07 серпня 2014 року, чим порушив вимоги п.2 ч.4 ст. 374 КПК України .

За таких обставин, оскільки зазначене не погіршує становище обвинуваченого, вирок підлягає зміні на підставі п.4 ч.1 ст.408 КПК України з зазначенням в його резолютивній частині про зарахування у строк покарання, призначеного ОСОБА_6 , строку тримання його під вартою з 05 по 07 серпня 2014 року.

За таких обставин апеляційні доводи прокурора слід задовольнити, а захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407,408 , 418 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити, вказавши в резолютивній частині вироку у строк покарання призначеного ОСОБА_6 зарахувати строк тримання його під вартою з 05 по 07 серпня 2014 року.

В решті частини вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення ухвали.

Головуючий (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підписи) ОСОБА_3 , ОСОБА_4
Згідно з оригіналом. Суддя ОСОБА_2