Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/143/15 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст.121 КК Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2015 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_9 та засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2014 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровограда, українки, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, не працюючої, проживаючої АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості,

залишено без задоволення заяву захисника - адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженої ОСОБА_9 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду першої інстанції залишено без задоволення заяву захисника - адвоката ОСОБА_10 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Так, 09 лютого 2012 року, близько 23 год., ОСОБА_9 , в стані алкогольного сп`яніння, в житловому будинку по АДРЕСА_2 , під час сварки на побутовому ґрунті, ножем нанесла ОСОБА_11 удар в область грудної клітини, чим згідно висновку судово-медичної експертизи №20 від 16 березня 2012 року спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: колотої рани грудної стінки проникаючої в черевну порожнину, внутрішньо - черевної кровотечі, сквозного поранення правої долі печінки, жовчного міхура, шлунку, крововтрати 2-3 ступеню, геморагічного шоку 1-2 ступеню, розлитого перитоніту, зачеревної гематоми, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення, чим вчинила умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2012 року, ОСОБА_9 визнано винною та призначено покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на п`ять років. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2012 року, вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2012 року в частині призначення покарання з випробуванням з іспитовим строком скасовано. ОСОБА_9 визнано винною та призначено покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на п`ять років.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 січня 2013 року, вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2012 року залишено без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_9 без задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в заяві захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженої ОСОБА_9 , про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами мотивував своє рішення тим, що під час судового розгляду заяви не встановлено передбачених ч.2 ст.459 КПК України, завідомо неправдивого показання свідка, потерпілого, на яких ґрунтується вирок та інших обставин, які не були відомі суду на час розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку.

В апеляції захисник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_9 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, та постановити рішення, яким скасувати вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2012 року, ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України та звільнити засуджену із залу суду, а матеріали кримінального провадження направити прокурору Долинського району Кіровоградської області для встановлення особи яка заподіяла потерпілій ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що районний суд не застосував закон, який підлягає застосуванню. Так, суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною захисту захисником-адвокатом ОСОБА_10 в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначено про отримання ним, як адвокатом, після набрання вироком законної сили нових доказів - медичних документів Долинської центральної районної лікарні, де в картці станції швидкої медичної допомоги є запис: «рвота кровью, кровотечение из раны, (сожитель ударил ножом в область правого підребер`я)», та показаннь свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які участі під час досудового слідства та в судовому розгляді кримінальної справи не приймали.

Під час судового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не встановлено завідомо неправдивого показання свідка, потерпілого на яких ґрунтується вирок та інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути, так як розгляд кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_9 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України,судом першої інстанції проведено із застосуванням ч.3 ст.299 КПК України,1960 року,тобто судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин які ні ким із учасників процесу не оспорювалися.

Вказав, що однією з обставин, які не були відомі суду на час прийняття вироку Долинським районним судом від 06.06.2012 року, є достовірні дані про те, що злочин було вчинено іншою особою, що й було доведено суду показаннями вищевказаних свідків та наданими вказаними письмовими документами.

Також вказав, що районний суд, маючи на момент розгляду кримінального провадження в судовому засіданні пояснення вказаних свідків та письмові документи, які могли вплинути на судове рішення, не постановив би обвинувального вироку стосовно ОСОБА_9 , тому, що ці обставини спростовують винуватість останньої у вчинені злочину чи викликають вмотивовані сумніви у її винуватості.

Засуджена ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, скасувати вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.06.2012 року, ухвалити виправдувальний вирок та звільнити її від відбування покарання.

В обґрунтування вимог зазначила, що судове засідання судом першої інстанції проведено однобічно, не взято до уваги документи швидкої допомоги, показання незацікавлених свідків (працівників швидкої допомоги). Районний суд не звернув увагу на те, що показання потерпіла ОСОБА_11 змінювала декілька разів протягом слідства та судів. За висновками експертів відсутні прямі докази її вини. В ухвалі суду від 17.12.2014 року допущено такі помилки, як неправильні адреси, прізвища, дати, діагноз потерпілої та інше. Вказує, що судом під час розгляду були порушені основні принципи судочинства, передбачені ст. 129 Конституції України, проігноровано докази свідків, які доказують непричетність ОСОБА_9 до даного кримінального правопорушення, що порушує її законні права.

Крім того, вказала , що в суді першої та апеляційної інстанції визнавала свою вину у скоєнні вказаного злочину, оскільки її захисник адвокат ОСОБА_15 , спонукав її до цього, вибравши неправильну форму захисту.

В запереченні прокурор просив відмовити в поданих апеляціях, посилаючись на те, що під час судового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не встановлено завідомо неправдивого показання свідка, потерпілого, на яких ґрунтується вирок та інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Під час судового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не встановлено передбачених ч.2 ст.459 КПК України правових підстав для визнання нововиявленими обставинами - завідомо неправдивого показання свідка, потерпілого, на яких ґрунтується вирок та інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку.

Таким чином, суд першої інстанції правильно залишив заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Заслухавши доповідача, захисників адвокатів ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 , засуджену ОСОБА_9 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно залишив заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Судом першої інстанції під час судового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не встановлено передбачених ч.2 ст.459 КПК України правових підстав для визнання нововиявленими обставинами - завідомо неправдивого показання свідка, потерпілого, на яких ґрунтується вирок та інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку.

Так, районним судом, під час судового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, допитано засуджену ОСОБА_9 , потерпілу ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Крім того, допитано свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на які посилається в своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами захисник-адвокат ОСОБА_10 та досліджено письмові документи, і зокрема, картка станції швидкої медичної допомоги.

Свідок ОСОБА_12 , фельдшер Долинської ЦРЛ, показала, що безпосереднім учасником подій не була, але 09.02.2012 року, після 23 год. 30 хв., було прийнято виклик швидкої допомоги за адресою АДРЕСА_2 , до ОСОБА_11 з приводу ножового поранення в живіт. Під час надання медичної допомоги на запитання хто завдав їй удар ножем потерпіла повідомила, що чоловік. Після чого в картці виклику швидкої допомоги ОСОБА_12 здійснила відповідний запис.

Свідок ОСОБА_13 , водій швидкої допомоги, показав , що безпосереднім учасником подій не був, але 09.02.2012 року, після 23 год. 30 хв., було прийнято виклик швидкої допомоги за адресою АДРЕСА_2 , до ОСОБА_11 з приводу ножового поранення в живіт. По приїзду за викликом швидку допомогу зустрічав чоловік, близько 30-40 років, який повідомив, що той хто це скоїв в будинку відсутній, він втік. Фельдшер ОСОБА_12 пішла до будинку сама, через деякий час його попросили винести ноші з пораненою.

Суд першої інстанції зазначив в ухвалі, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не були безпосередніми свідками вчинення злочину та участі під час досудового слідства та в судовому розгляді кримінальної справи не приймали.

У обвинувальному висновку кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, складеного слідчим СВ Долинського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_18 , затвердженого 03 квітня 2012 року прокурором Долинського району Кіровоградської області ОСОБА_19 , у списку, які підлягали виклику в зал судового засідання зазначені, потерпіла ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 .

Допитана, під час судового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, потерпіла ОСОБА_11 , показала, що 09 лютого 2012 року, близько 23 год., в одній із кімнат житлового будинку, в процесі сварки побутового характеру саме ОСОБА_22 причинила ножем їй тілесне ушкодження в область грудної стінки. Вказані показання потерпілої не відрізняються від показань, даних нею, як під час досудового розслідування так і під час розгляду справи Долинським районним судом Кіровоградської області та апеляційним судом Кіровоградської області/ Т.1 а.с.24-25, 40-41/.

Також, потерпіла підтвердила факт того, що після нанесення ОСОБА_9 їй тілесних ушкоджень на місце виїхала карета швидкої допомоги. Лікарям вона повідомила, що удар ножем їй нанесла саме ОСОБА_9 , про те, що тілесне ушкодження заподіяв їй співмешканець вона сказати не могла тому, що це не відповідає дійсності. При цьому вказала, що після нанесення їй тілесного ушкодження вона часто втрачала свідомість.

Дані показання потерпілої ОСОБА_11 повністю узгоджуються з показаннями засудженої ОСОБА_9 , наданими останньою як під час досудового слідства так і в судових засіданнях суду першої, апеляційної та касаційної інстанцій та повністю узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_17 та іншими доказами зібраними по справі під час досудового слідства.

Так, свідок ОСОБА_17 , під час судового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, показала, що 09 лютого 2012 року перебувала на святкуванні дня народження, де була присутня і ОСОБА_9 . Між ОСОБА_11 та ОСОБА_23 винила сварка, яка була припинена присутніми особами. В зв`язку необхідністю залишила святкування дня народження. 10 лютого 2012 року ОСОБА_24 по телефону повідомив її, що ОСОБА_11 тілесне ушкодження причинила ОСОБА_9 . При проведенні відтворення обстановки і обставин подій чула, як працівник міліції пропонував ОСОБА_25 взяти ніж, називав місце де знаходився цей ніж. На досудовому слідстві надавала показання як свідок. Під час судового розгляду кримінальної справи участі не приймала, як свідок показання не надавала.

Допитаний в судовому засіданні, під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, свідок ОСОБА_21 пояснив, що 09 лютого 2012 року, близько 23 год., його розбудив ОСОБА_20 та повідомив, що ОСОБА_22 причинила тілесне ушкодження ОСОБА_11 . На його запитання ОСОБА_11 повідомила, що саме ОСОБА_22 , в процесі сварки побутового характеру, причинила їй ножем тілесні ушкодження.

Засуджена ОСОБА_9 , під час судового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, так і в судовому засіданні апеляційної інстанції показала, що 09 лютого 2012 року, близько 23 год., в одній із кімнат житлового будинку, в процесі сварки побутового характеру, не вона, а ОСОБА_21 наніс ножем ОСОБА_11 тілесне ушкодження.

При цьому вказала, що на досудовому слідстві та під час судового розгляду кримінальної справи в суді першої та апеляційної інстанції визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і не заперечувала обставини обвинувачення, так як захисник ОСОБА_26 переконав її в тому, щоб вона визнала вину у скоєнні даного злочину, оскільки покарання за вчинений злочин їй буде призначена, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів критично оцінює вказані показання засудженої ОСОБА_9 , оскільки остання повністю визнавала свою вину, як під час досудового слідства, судового розгляду справи судом першої інстанції, апеляційної та касаційної інстанції, при цьому колегія суддів звертає увагу на те, що судовий розгляд у суді першої інстанції проведено із застосуванням ч.3 ст.299 КПК України, 1960 року ( судом визнано недоцільним досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи які ніким не оспорюються, при цьому судом було з`ясовано чи правильно розуміє підсудна та інші учасники процесу зміст цих обставин, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову у апеляційному порядку).

Також, вказані твердження засудженої ОСОБА_9 колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не відповідають дійсним встановленим в судовому засіданні обставинам справи, оскільки як вбачається із матеріалів справи, вже після заміни захисника - адвоката ОСОБА_26 на іншого і, зокрема, на адвоката ОСОБА_10 /Т.1 а.с. 256/, на стадії касаційного оскарження, в касаційній скарзі від 04 жовтня 2014 року засуджена ОСОБА_9 повністю визнавала свою вину, не оспорювала фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, про вказані нововиявлені обставини касаційний суд не повідомляла.

З врахуванням пом`якшуючих обставин, просила суд касаційної інстанції змінити вирок апеляційної інстанції та призначити їй за ч.1 ст.121 КК України покарання не пов`язане із позбавленням волі, із застосуванням ст.75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком. Про те, що не скоювала вказаний злочин суд не повідомляла.

Касаційною інстанцією скаргу засудженої ОСОБА_9 залишено без задоволення.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що вказані в заяві обставини, як нововиявлені і, зокрема, показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та записи в картці швидкої допомоги, не можуть вважатися такими, що можуть вплинути на правильність постановленого вироку Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.06.2012 року, оскільки спростовуються дійсними встановленими в судовому засіданні суду першої інстанції, при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, обставинами справи.

Крім того, доводи засудженої з приводу того, що вона не скоювала вказане кримінальне правопорушення також спростовуються тим, що вона частково відшкодувала шкоду потерпілій ОСОБА_11 під час досудового та судового слідства, що вона не заперечувала в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Усні доводи захисту викладені в судовому засіданні апеляційної інстанції з приводу того, що слідчим проведено досудове слідство по даній кримінальній справі із порушеннями кримінального процесуального закону є не обґрунтованими, та такими, що не підтверджуються дійсними встановленими в судовому засіданні суду першої інстанції обставинами справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для скасування вироку відносно ОСОБА_9 за нововиявленими обставинами, оскільки під час судового розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не встановлено завідомо неправдивого показання свідка, потерпілого, на яких ґрунтується вирок та інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

А тому, законні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника засудженої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2014 року, якою залишено без задоволення заяву захисника - адвоката ОСОБА_10 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4