Справа № 476/99/15-к
Провадження № 1-кп/476/18/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.03.2015 року Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець Єланецького району Миколаївської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружелюбівка Єланецького району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Братського районного суду Миколаївської області від 20.10.1992 року за ч. 3 ст. 81, ст. 208, ч.2 ст. 141, ч. 1 ст. 89, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений по відбутю строку 03.03.1998 року;

- вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 06.09.2000 року за ч. 2 ст. 81 КК України до 1 року позбавлення волі;

- вироком Миколаївського обласного суду від 27.10.2000 року за ч. 1 ст. 101, ч. 3 ст. 106, ст. 19, ч. 3 ст. 142, ч. 1 ст. 183, ст. 42, ч. 3 ст. 42 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 28.08.2007 року звільнений умовно-достроково на 2 роки 5 місяців 5 днів;

- вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 14.04.2008 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; постановою Ленінського районного суду м. Кіровоград від 15.10.2010 року звільнений умовно-достроково на 8 місяців 19 днів;

- вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.12.2011 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3-х років 3-х місяців позбавлення волі; звільнений по відбутю строку покарання 29.07.2014 року;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоукраїнка Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, жителя АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, востанє, вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.12.2011 року за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3-х років 3-х місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та 15.11.2014 року близько 12.00 години разом з ОСОБА_5 , використовуючи автомобіль ВАЗ-2102 д/н НОМЕР_1 , приїхали до домоволодіння ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 з метою купівлі пального для автомобіля. Знаходячись біля домоволодіння, вони покликали ОСОБА_6 , але останя на їх поклик не вийшла. Зрозумівши, що останньої не має вдома та пересвідчишись в цьому, у обвинувачених виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перелізли через паркан та проникли на територію домоволодіння ОСОБА_6 . За допомогою знайденого металевого прута, ОСОБА_7 пошкодив навісний замок на вхідних дверях та разом з ОСОБА_5 проникли до приміщення гаражу, звідки здійснили крадіжку однієї каністри ємкістю 30 літрів, вартістю 40 грн., яка була наповнена дизельним паливом в кількості 30 літрів, вартістю 16,5 грн. за 1 літр, на загальну суму 535 грн., дві каністри ємкістю по 20 літрів, вартістю 30 грн. кожна, які були заповнені дизельним паливом в кількості 20 літрів в кожній, вартістю 16,5 грн. за 1 літр, на загальну суму 720 грн., каністри ємкістю 10 літрів, вартістю 20 грн., яка була наповнена дизельним паливом в кількості 10 літрів, вартістю 16,5 грн. за 1 літр на загальну суму 185 грн.

Викрадене майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перенесли та завантажили до автомобіля ВАЗ-2102, яким приїхали, та зникли з місця вчинення злочину.

Викраденим майном обвинувачені розпорядилися на власний розсуд.

Злочинними діями обвинувачених потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 1440 грн.

Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в таємному викрадені чужого майна визнав повністю, суду пояснив, що 15.11.2014 року до нього додому в с. Великосербулівка Єланецького району Миколаївської області приїхав його знайомий ОСОБА_5 , який запропонував йому поїхати з ним в с. Нововолодимирівку Єланецького району Миколаївської області, щоб купити бензину. В с. Нововолодимирівка Єланецького району Миколаївської області у незнайомої йому жінки, яку ОСОБА_5 назвав ОСОБА_8 , вони купили 2,5л бензину та повернулися в с. Великосербулівку. По дорозі він запропонував ОСОБА_5 завезти його в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області та запевнив, що заправить автомобіль. Приставши на його пропозицію, ОСОБА_5 розвернув автомобіль, щоб знову повернутися в с. Нововолодимирівку за бензином. Приїхавши до будинку ОСОБА_9 вони виявили, що її не має вдома. В цей час, ОСОБА_5 запропонував йому проникнути на територію домоволодіння з метою крадіжди бензину. Погодившись, вони перелізли через паркан та потрапили на подвір`я. Підійшовши до гаража, він, за допомогою металевого прута, який знайшов на подвір`ї, зірвав замок та відірвав скобу на одній з частині воріт. Проникнувши всередину гаража, вони побачили каністри, наповнені пальним. Вони взяли по дві каністри з пальним та перескочивши через забор, погрузили їх в автомобіль та поїхали в с. Великосербулівку Єланецького району Миколаївської області. Виявивши, що в каністрах не бензин, а дизельне паливо, він запропонував ОСОБА_5 продати дане паливо. ОСОБА_5 сказав, що продати його можна жителю с. Нововолодимирівка Єланецького району Миколаївської області Нескладі Л.. По дорозі, ОСОБА_5 заїхав до себе додому та з каністри злив собі 20 літрів дизельного палива, яке в подальшому хотів використати для обробітку городу. Приїхавши до ОСОБА_10 , вони домовилися продали йому 60 літрів пального за 600 грн. Про те, що пальне ними викрадене, останньому не повідомили. Коли передавали пальне ОСОБА_11 , до них підійшла ОСОБА_6 , яка перегородила виїзд та сказала, щоб вони ніде не їхали, а чекали працівників міліції, яких вона вже викликала.

Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні крадіжки визнав повністю, надав суду свідчення, аналогічні свідченням обвинуваченного ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченних:

- ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

- ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Суд вважає, що дана кваліфікація дій обвинувачених знайшла своє повне підтвердження.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених суд вважає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає рецидив злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи суспільну небезпечность та тяжкість даного кримінального правопорушення, суд вважає доцільним призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який по місцю проживання характеризується негативно, його ставлення до вчиненого, пом`якшуючи покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання останього можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим відповідно до ст. 75 КК України він підлягає звільненню від відбування основного покарання з випробовуванням, а також на нього слід покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд, з урахуванням негативної характеристики по місцю проживання, способу його життя, обтяжуючої покарання обставини, яка свідчить, що останній на шлях виправлення не став, , а також суспільної небезпечності та тяжкості даного кримінального правопорушення, вважає доцільним призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 засуджується до покарання, яке слід відбувати реально, то йому слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов по даній справі не заявлений.

По даній справі є речовий доказ, а саме: 60 літрів дизельного пального, дві каністри ємкістю 20 л., одна каністра ємкістю 30 л. та одна каністра ємкістю 10 літрів.

Враховуючи все вищевикладене, керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України , суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, арештувавши його в залі суду.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту взяття під варту - 17 березня 2015 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, у виді позбавлення волі з випробуванням протягом іспитового строку в 2 (два) роки та з покладенням на засудженого обов`язку відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Необхідність у застосуванні у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу відсутня.

Речові докази по справі: саме: 60 літрів дизельного пального, дві каністри ємкістю 20 л., одна каністра ємкістю 30 л. та одна каністра ємкістю 10 літрів, які передано на зберігання ОСОБА_6 , повернути власнику - потерпілій ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_3 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Єланецький районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1