Ухвала

іменем україни

17 лютого 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_9,
суддів:ОСОБА_10, ОСОБА_11,
при секретарі судового засідання ОСОБА_12,
за участю прокурора ОСОБА_13,
захисника ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2014 року про повернення йому апеляційної скарги на постанову Київського районного суду м. Сімферополя від 03 березня 2014 року, якою було відмовлено у розгляді заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Київського районного суду м. Сімферополя від 21 жовтня 2010 року за нововиявленими обставинами,

у с т а н о в и в:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2014 року і призначити новий розгляд у цьому ж суді на підставі істотного порушення цим судом кримінального процесуального закону, а також Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території».

Вироком Київського районного суду м. Сімферополя від 21 жовтня 2010 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 94 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 16 грудня 2010 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 09 лютого 2012 року залишила цей вирок та ухвалу без зміни.

У подальшому засуджений ОСОБА_7 звернувся до Київського районного суду м. Сімферополя із заявою про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.

Ухвалою від 19 лютого 2013 року вказаний суд повернув заяву засудженому у зв'язку з тим, що вона не відповідала вимогам п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК України, оскільки зазначені у ній обставини не є нововиявленими.

20 березня 2013 року на зазначену ухвалу засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 27 березня 2013 року було відмовлено у відкритті провадження.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 17 жовтня 2013 року наведену ухвалу апеляційного суду скасувала і призначила новий розгляд у суді апеляційної інстанції, за результатами якого ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 17 грудня 2013 року було скасовано ухвалу Київського районного суду м. Сімферополя від 19 лютого 2013 року, а заяву засудженого ОСОБА_7 направлено на новий судовий розгляд.

Постановою Київського районного суду м. Сімферополя від 03 березня 2014 року відмовлено у розгляді заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку цього ж суду від 21 жовтня 2010 року щодо вказаної особи.

04 березня 2014 року на зазначену постанову захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

Зазначений районний суд постановою від 13 травня 2014 року повернув апеляційну скаргу захиснику у зв'язку з тим, що вона не відповідає вимогам ст. 389.6 Кримінально-процесуального кодексу Російської Федерації та надав термін до 23 травня 2014 року для її перескладання.

23 червня 2014 року захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав аналогічну апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду м. Сімферополя від 03 березня 2014 року до Апеляційного суду м. Києва, який ухвалою від 26 червня 2014 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 повернув йому у зв'язку з тим, що її було подано до апеляційного суду лише 23 червня 2014 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 395 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання доводів, наведених у скарзі, пояснення прокурора, який просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судді апеляційного суду без змін, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

При розгляді заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд, перш за все, зобов'язаний керуватися положеннями глави 34 КПК України.

За правилами ч. 3 ст. 464 КПК України та ч. 3 ст. 429 цього Кодексу, рішення суду першої інстанції щодо повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути оскаржено учасниками судового провадження відповідно до суду апеляційної та касаційної інстанцій. Під час такого оскарження сторони повинні керуватися загальним правилами, передбаченими нормами КПК України.

Згідно зі ст. 395 зазначеного Кодексу апеляційна скарга подається на ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з моменту її оголошення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на апеляційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, і забезпечити розгляд кримінальних проваджень, підсудних Апеляційному суду Автономної Республіки Крим та Апеляційному суду міста Севастополя, Апеляційним судом міста Києва. Цей закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

З матеріалів судового провадження вбачаться, що захисник ОСОБА_6, керуючись зазначеним Законом, звернувся до Апеляційного суду міста Києва зі скаргою на рішення Київського районного суду міста Сімферополя 23 червня 2014 року. Незважаючи на те, що правова та фактична можливість оскарження цього рішення у захисника виникла в день набрання чинності Законом, а саме 27 квітня 2014 року, скаржник належним чином не обґрунтував поважність причин пропуску зі зверненням до суду.

Таким чином, з огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність порушень кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали судді Апеляційного суду міста Києва, а тому не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Ухвалені рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій не перешкоджають скаржнику новому зверненню зі скаргою на рішення Київського районного суду міста Сімферополя 23 червня 2014 року з належним обґрунтуванням причин пропуску строку звернення до суду як встановлено законом.

Керуючись статтями 433, 436-438 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9ОСОБА_10 ОСОБА_11