Номер провадження: 11-кп/785/309/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в кримінальному провадженні

№ 11-кп/758/309/15

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси, від 21 листопада 2014 року, стосовно нього,

встановив:
Оскарженим вироком ОСОБА_8 засуджений за ст. 121 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання визначено відраховувати з 17.09.2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 на відшкодування майнової шкоди - 6023, 32 грн., на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що, знаходячись за місцем свого проживання, в процесі конфлікту з дружиною і тещою, вилив на підлогу і на диван, на якому лежали його дружина ОСОБА_11 і теща ОСОБА_12 , легкозаймисту рідину, після чого кинув на диван запалену цигарку, від чого зайнялася одягнена на ОСОБА_12 нічна сорочка.

В результаті ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді опіків полум`ям III ступеню 25 % поверхні тіла, від яких на сьомий день вона померла.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилається на такі обставини.

1. ОСОБА_8 стверджує, що судом не взяті до уваги пом`якшуючі обставини, а саме: - що він був тверезий, зумів загасити вогонь на потерпілій, викликав швидку медичну допомогу, до прибуття якої надавав тещі необхідну допомогу, зробив повідомлення в орган міліції, сплачував медичні послуги, потерпіла ОСОБА_12 просила не розглядати заяву до міліції і не проводити подальшу перевірку.

2.Також ОСОБА_8 стверджує, що суд необґрунтовано відмовив в задоволенні його клопотання про виклик і допит в якості свідка працівника міліції ОСОБА_13 , який прийняв заяву від ОСОБА_12 .

3. В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 стверджує, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги показання онуки загиблої ОСОБА_14 щодо того, що в загиблої були обпалені руки, через що вона не могла писати або підписувати документи.

4. Стосовно показань свідка ОСОБА_10 про особу обвинуваченого, ОСОБА_8 стверджує, що прийняття до уваги цих показань є порушенням ст.88 КПК України. Також, на думку обвинуваченого, не можуть бути взяті до уваги показання свідка ОСОБА_10 про обставини, відомі їй зі слів працівника бюро ритуальних послуг, зокрема, що ОСОБА_8 пропонував йому винагороду за фальсифікацію свідоцтва про смерть ОСОБА_12 , оскільки вказаний працівник судом допитаний не був і не підтвердив показань свідка ОСОБА_10 .

5. Крім вказаних обставин, апеляційна скарга містить заперечення ОСОБА_8 стосовно його характеристики, оскільки, як стверджує ОСОБА_8 , особа, яка надала характеристику, його особисто не знає і, відповідно, не може об`єктивно його характеризувати.

6. В апеляційній скарзі ОСОБА_8 стверджує, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.410 КПК України не дослідив в судовому засіданні низку доказів які мають суттєве значення для прийняття рішення.

Зокрема це: - фото таблиця до протоколу огляду місця події, з якої видно, що покриття дивану не постраждало, відповідно не підтверджується висновок про кинуту ним на диван цигарку, а відтак не доведений умисний підпал;

-повідомлення за підписом начальника СВ Київського РО ОГУ УМВС України в Одеській області ОСОБА_15 про те, що отримані матеріали не місять ознак кримінального правопорушення;

-висновок експерта про тяжкі захворювання ОСОБА_12 , які могли спровокувати зупинку серця потерпілої.

7. ОСОБА_8 вказує в апеляційній скарзі, що не отримав обвинувального акту, а суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні його клопотання про відвід захисника.

8. В апеляційній скарзі ОСОБА_8 звертає увагу на ті обставини, що в матеріалах справи відсутні висновки експерта стосовно того, що він небезпечний для суспільства і хворіє на алкоголізм, а також стверджує про те, що суд першої інстанції, при розгляді справи не керувався положеннями Постанов Пленуму Верховного Суду України - № 9 від 01.11.1996 року, та № 2 від11.02.2005 року.

За таких обставин ОСОБА_8 просить апеляційний суд скасувати оскаржений вирок, повернути справу на новий судовий розгляд, в іншому складі суду, змінити кваліфікацію його дій і застосувати закон, що передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення.

Заступник прокурора Одеської області ОСОБА_9 в апеляційній скарзі стверджує, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки суд помилково кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст.121 ч.2 КК України.

Зокрема заступник прокурора стверджує, що аналіз доказів, досліджених в судовому проваджені, дає підстави дійти до висновку про відсутність доказів умислу ОСОБА_8 на підпал ОСОБА_12 і, відповідно, про відсутність доказів умисного заподіяння ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої.

За таких обставин заступник прокурора Одеської області ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок стосовно ОСОБА_8 змінити. Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 зі ст.121 ч.2 КК України на ст.119 ч.1 КК України, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 і його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, а також апеляційну скаргу прокурора в частині перекваліфікації дій обвинуваченого на ст.119 ч.1 КК України.

Прокурор частково підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.

Вислухавши обвинуваченого, його захисника, прокурора, дослідивши докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок стосовно ОСОБА_8 зміні з таких підстав.

Частина доводів апеляційної скарги обвинуваченого, на думку апеляційного суду, є необґрунтованою, в зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Зокрема твердження обвинуваченого стосовно того, що на момент підпалу він був тверезий, обґрунтовано не прийняті до уваги судом першої інстанції, як пом`якшуюча обставина. На відміну від перебування в нетверезому стані, що може бути визнано обтяжуючою обставиною, перебування в тверезому стані є нормальним станом людини, в зв`язку з чим такий стан обвинуваченого обґрунтовано не визнаний судом, як пом`якшуюча обставина.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 стосовно того, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги показання онуки загиблої ОСОБА_14 щодо того, що в загиблої були обпалені руки, через що вона не могла писати або підписувати документи, апеляційний суд визнає необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки обвинувачений не навів переконливих обставин, які б свідчили про недопустимість, неналежність або необ`єктивність показань свідка ОСОБА_14 .

Твердження апеляційні скарги обвинуваченого стосовно того, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.410 КПК України, не дослідивши в судовому засіданні низку доказів які мають суттєве значення для прийняття рішення, апеляційний суд також вважає необгрунтованими, оскільки, відповідно до положень ст.349 ч.2 КПК України, обсяг доказів і порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені, а клопотання про дослідження вказаних апелянтом доказів в судовому засіданні не заявлялось.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на ті обставини, що в матеріалах справи відсутні висновки експерта стосовно того, що ОСОБА_8 небезпечний для суспільства і хворіє на алкоголізм, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки, в зв`язку з відсутністю такої інформації, вона не була предметом дослідження суду першої інстанції і, відповідно, не мала впливу на прийняте судом рішення.

Твердження апеляційні скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції, при розгляді справи не керувався положеннями Постанов Пленуму Верховного Суду України - № 9 від 01.11.1996 року, та № 2 від11.02.2005 року, апеляційний суд не приймає до уваги оскільки вони не конкретизовані з точки зору порушення конкретних роз`яснень ППВСУ і не містять посилання на конкретні обставини, які б свідчили про такі порушення.

Твердження апеляційні скарги обвинуваченого стосовно того, що суд необґрунтовано відмовив в задоволенні його клопотання про виклик і допит в якості свідка працівника міліції ОСОБА_13 , який прийняв заяву від ОСОБА_12 , ОСОБА_8 в судовому засіданні не підтримав, в зв`язку з чим апеляційний суд не розглядає вказані доводи і, відповідно, не дає їм оцінки.

Решта доводів апеляційної скарги обвинуваченого, на думку апеляційного суду, заслуговує на увагу, оскільки є обґрунтованою.

Так твердження обвинуваченого стосовно того, що судом не враховані пом`якшуючі обставини, зокрема - що він зумів загасити вогонь на потерпілій, викликав швидку медичну допомогу, до прибуття якої надавав тещі необхідну допомогу, зробив повідомлення в орган міліції, сплачував медичні послуги, потерпіла ОСОБА_12 просила не розглядати заяву до міліції і не проводити подальшу перевірку, на думку апеляційного суду помилково не прийняті до уваги судом першої інстанції.

Вказані обставини були встановлені судом і свідчать про зниження суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 злочину, про його намагання відвернути або мінімізувати негативні наслідки злочину, а також позитивно характеризують його в конкретній ситуації, що мало бути прийнято до уваги при призначенні покарання.

Апеляційний суд вважає обгрунтованими також твердження апеляційної скарги ОСОБА_8 стосовно показань свідка ОСОБА_10 про особу обвинуваченого, оскільки такі показання, згідно з положеннями ст.88 КПК України мають бути визнані недопустимими і підлягають виключенню з вироку.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що не можуть бути взяті до уваги показання свідка ОСОБА_10 про обставини, відомі їй зі слів працівника бюро ритуальних послуг стосовно того, що ОСОБА_8 пропонував йому винагороду за фальсифікацію свідоцтва про смерть ОСОБА_12 .

Як обгрунтовано зазначив ОСОБА_8 , вказаний працівник судом допитаний не був, не підтвердив показань свідка ОСОБА_10 , клопотання про його допит в судовому засіданні не заявлялось.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що показання ОСОБА_10 з чужих слів суперечать положенням ст.97 КПК України, в зв`язку з чим є недопустимими і підлягають виключенню з мотивувальної частини вироку.

Заперечення ОСОБА_8 стосовно його характеристики, з посиланням на те, що особа, яка надала характеристику, його особисто не знає і, відповідно, не може об`єктивно його характеризувати, на думку апеляційного суду, також заслуговують на увагу. Вказана характеристика, яку суд прийняв до уваги, є негативною, але прокурор не надав суду доказів її об`єктивності і не спростував твердження ОСОБА_8 .

За таких обставин апеляційний суд вважає неможливим приймати до уваги характеристику ОСОБА_8 , надану стороною обвинувачення.

Апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області, на думку апеляційного суду також підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як обгрунтовано зазначив прокурор, судом об`єктивно і беззаперечно встановлено, що від займання рідини, пролитої ОСОБА_8 , ОСОБА_12 отримала опіки, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, внаслідок чого вона померла в лікарні.

Між тим, жоден доказ, наданий обвинуваченням, не доводить того, що ОСОБА_8 , мав мету спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , що він умисно пролив легкозаймисту рідину, в тому числі на ОСОБА_12 , а також, що ОСОБА_8 умисно її підпалив.

Обвинувачений заперечує такі обставини, наполягаючи на тому, що він не обливав ОСОБА_12 розчинником, що пролив його на підлогу випадково, неумисно, а зайнялась вона можливо від цигарки, яку він в той час курив. ОСОБА_12 була одягнута в синтетичну нічну сорочку, яка миттєво спалахнула.

Такі показання обвинуваченого в ході судового розгляду спростовані не були, і докази спростування показань обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні.

Очевидець вказаних подій ОСОБА_11 підтвердила показання обвинуваченого.

Також слід зазначити, що показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 об`єктивно підтверджуються висновком експерта, згідно з яким пожежа, що виникла, характеризується наявністю одного осередку, розташованого на підлозі, в безпосередній близькості від передньої стінки основи дивану. Безпосередньою причиною пожежі е контакт штучно занесеного джерела запалювання вогневого типу полуменевої чи безполуменевої форми горіння (тліючі тютюнові вироби) з горючими матеріалами в місці розташуванні осередку горіння.

Показання свідків лікарів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про те, що зі слів ОСОБА_12 їм відомо, що її облив розчинником і підпалив зять, тобто ОСОБА_8 , як обгрунтовано зазначив у апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути взяті до уваги з таких підстав.

Показання зазначених свідків не спростовують тверджень ОСОБА_8 , оскільки не дають відповіді на питання умисно чи необережно ОСОБА_8 облив ОСОБА_12 розчинником.

Також вказані показання - це показання з чужих слів, тому, оскільки вони, всупереч положенням ст.97 КПК України, не погоджені сторонами, не підтверджуються іншими доказами, вони мають бути визнані недопустимими доказами.

Крім того, дії ОСОБА_8 безпосередньо після займання, спрямовані на гасіння вогню, на надання допомоги ОСОБА_12 , на виклик швидкої медичної допомоги, спростовують висновок суду, щодо умисного підпалу ОСОБА_12 обвинуваченим ОСОБА_8 і, відповідно, спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 в умисному заподіянні ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.

На підставі встановлених в судовому засіданні обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

В зв`язку з викладеним, керуючись ст.ст. 409 ч.1 п.2; 411 ч.1 п.2 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_8 , в частині кваліфікації його дій за статтею КК України, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, а також апеляційна скарга прокурора в частині перекваліфікації дій ОСОБА_8 зі ст.121 ч.2 КК України на ст.119 ч.1 КК України убивство з необережності, підлягають задоволенню, а вирок стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 411, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та заступника прокурора Одеської області задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси, від 21 листопада 2014 року, стосовно ОСОБА_8 , змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 зі ст.121 ч.2 КК України на ст.119 ч.1 КК України, призначивши йому по ст.119 ч.1 КК України покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В решті зазначений вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4