Справа № 1-45-07
честі та гідності особи,
позбавлення волі або
ВИРОК

іменем України

місто
Любомль 19
квітня 2007 року

Любомльський
районний суд Волинської області

під головуванням
судді ДОРОША П.І.,

за
участю секретаря ФедчишинГ.В.

прокурорів
Лісовецького О.П., Ковальчука О.В.

потерпілихОСОБА_1., ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

представника
потерпілого ОСОБА_4.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України уродженця і жителя селища
Головно Любомлъсъкого району Волинської області, проживаючого поАДРЕСА_1, з повною загальною
середньою освітою, інваліда 1 групи від загального захворювання, не одруженого, відповідно до cт. 89 КК
України судимості немає, у скоєнні
злочинів,

передбачених
ч. 2 ст. 146, ч. 2
ст. 296 КК України,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
українця, громадянина України, уродженця і жителя селища Головно Любомлъсъкого району
Волинської області, проживаючого по
АДРЕСА_2, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов'язаного, не судимого,
у скоєнні злочинів,

передбачених
ч. 2 ст. 146, ч. 2
ст. 296 КК України,

встановив:

24
грудня 2006 року близько 17 години в приміщенні магазину Головненського
споживчого товариства в селі Нудиже Любомльського району ОСОБА_5, перебуваючи
у нетверезому стані,
грубо порушивши громадський

2

порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю в присутності
відпочиваючих в магазині громадян,
безпричинно наніс удар долонею руки по обличчю ОСОБА_2, заподіявши тому фізичного болю.

Продовжуючи
хуліганські дії , близько 17 год 30
хвилин того ж дня на вулиці села Нудиже біля магазину ТзОВ 'Надія' ОСОБА_5
разом з ОСОБА_6, який також перебував у
нетверезому стані, грубо порушуючи
громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю, в присутності сторонніх громадян, діючи за попередньою домовленістю з
застосуванням фізичної сили поклали ОСОБА_1 в багажник належного ОСОБА_5. автомобіля '
ВАЗ-21063' і повезли його.

Коли
присутній при цьому ОСОБА_3 зробив спробу допомогти ОСОБА_1 вилізти із
багажника автомобіля, то ОСОБА_5 наніс
ОСОБА_3 удар рукою в обличчя, заподіявши
тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці лівої брови, що відноситься до легких тілесних з
короткочасним розладом здоров'я, а
ОСОБА_6 наніс ОСОБА_3 удар рукою по тулубу,
заподіявши фізичного болю.

Поміщеному
у багажник автомобіля ОСОБА_1 було завдано фізичних і моральних страждань
внаслідок жорстких умов утримання.

Під час
руху автомобіля ОСОБА_4, застосовуючи
зусилля, зумів відкрити кришку багажника
і вибратися з нього, випавши на ходу на
проїжджу частину дороги, отримавши при
цьому черепно- мозкову травму із струсом головного мозгу, множинні садена і забої обличчя, кінцівок,
які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом
здоров'я.

Підсудний
ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій визнав частково і
пояснив, що дійсно 24 грудня 2006
року, перебуваючи у селі Нудиже із
групою односельців із селища Головно,
зайшли у магазин, де він побачив
ОСОБА_2, який на його думку колись
пошкодив його автомобіль. Наніс ОСОБА_2 удар в обличчя. Почалася бійка між
місцевими, котрі сиділи в магазині, та ними - приїзджими з селища Головно. В
нетверезому стані він не був. Через незначний проміжок часу хтось
повідомив, що на вулиці б'ють його
автомобіль. Біля іншого магазину ОСОБА_6 і ОСОБА_7був затриманий, як потім з'ясувалося ОСОБА_4, якого запідозрили у тому, що це він бив автомобіль. Вони з ОСОБА_6
силоміць заштовхали ОСОБА_4 в багажник його автомобіля. ОСОБА_3, який намагався визволити ОСОБА_4 із
багажника, він вдарив рукою в обличчя.
Закривши багажник, у якому залишився
ОСОБА_4, вони поїхали в напрямку села
Заболоття. По дорозі з'ясувалося, що
ОСОБА_4, зламавши замок кришки
багажника, на ходу вискочив із нього.

Підсудний
ОСОБА_6 фактично визнав свою вину і показав,
що близько 17 години група жителів селища Головно, в тому числі і він з ОСОБА_5,
поїхали в село Нудиже. Перед цим в лісі вживали спиртні
напої. В магазині між ними та місцевими жителями розпочалася бійка. Коли вийшли
на вулицю то він побачив, як хтось із
місцевих штахетою бив по автомобілю ОСОБА_5. ОСОБА_7 наздогнав того хлопця і
вони вдвох привели його до автомобіля ОСОБА_5,
який запропонував вкинути затриманого до багажника. Вони з ОСОБА_5 силоміць
помістили затриманого в багажник. Коли до них підійшов старший чоловік і зробив
їм зауваження, запропонував звільнити
затриманого та відкривав багажник, то
вони з ОСОБА_5 нанесли тому громадянинові по одному удару від чого той упав.
Багажник закрили знову і автомобілем під керуванням ОСОБА_5 поїхали з Нудиже

3

в бік Заболоття.
По дорозі з'ясувалося, що затриманий під
час руху автомобіля втік із багажника.

Крім
показань підсудних їх винуватість підтверджується зібраними у справі доказами.

По
епізоду в магазині споживчого товариства факт хуліганських дій ОСОБА_5
підтвердив потерпілий ОСОБА_2, який
показав, що під час їх сімейного
відпочинку в магазин зайшла група жителів селища Головно і ОСОБА_5 нічого не
говорячи, вдарив його рукою в обличчя
так, що він звалився із стільця. Разом з
ним впала і його дружина, яка перебувала
у стані вагітності. В магазині здійнявся крик,
зчинилася потасовка
між приїжджими і місцевими жителями.

Аналогічні
обставини ствердили в суді свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
а також на досудовому слідстві свідок ОСОБА_12(а.с. 92).

По
епізоду із ОСОБА_4 винуватість підсудних ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підтверджується
показаннями потерпілого, який ствердив в
суді, що безпідставно був побитий і
вкинутий в багажник автомобіля. Відчуваючи загрозу життю і здоров'ю зумів
виламати замок кришки багажника та вибратися на волю. При цьому отримав струс
мозку, численні ушкодження кінцівок та
інших частин тіла. Лікувався в стаціонарних умовах а також амбулаторно. В
теперішній час продовжує відчувати наслідки застосованого до нього насильства.
Автомобіль ОСОБА_5 він не бив.

Свідки
ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - батьки потерпілого також показали, що син їх був побитий приїзджими жителями
селища Головно, отримав струс головного
мозку, численні садена рук, ніг,
інших частин тіла, був
пошкоджений його одяг. В даний час скаржиться на те, що відчуває негативні наслідки застосованого
до нього насильства.

Висновком
експерта № 29 від 11 січня 2007 року (а.с. 61- 62) підтверджується, що у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, множинних саден і забоїв обличчя, кінцівок,
тулуба, які могли утворитися при
наведених вище обставинах і за своїм характером і ступенем тяжкості відносяться
до легких з короткочасним розладом здоров'я.

Потерпший
ОСОБА_3 показав, що був очевидцем як
ОСОБА_4 силою помістили в багажник автомобіля,
а коли він зробив спробу визволити його,
то ОСОБА_5 наніс йому удар рукою в обличчя, а також йому був нанесений ще один удар по
тулубу. ОСОБА_4 таки закрили в багажник автомобіля і повезли. Він звертався за
медичною допомогою, певний час
знаходився на постільному режимі.

Актом
експертизи № 952 від 28 грудня 2006 року (а.с. 40) стверджується, що у ОСОБА_3 дійсно були виявлені тілесні
ушкодження у вигляді забійної рани в області лівої брови.

Про
обставини скоєння інкримінованих дій,
які співпадають із обставинами,
наведеними в досліджених вище доказах,
підсудні показали при проведенні з ними відтворення обстановки і
обставин події (а.с. 102-107, а.с.
108-112).

Аналізуючи
зібрані у ході досудового і судового слідства докази, суд приходить до висновку про те, що підсудними грубо порушено громадський
порядок, виражено явну неповагу до
суспільства, ці дії поєднані з особливою
зухвалістю, яка супроводжувалась
насильством ОСОБА_5 до 3-х, а ОСОБА_6 до
2-х осіб, у тому числі, і з заподіянням потерпілим тілесних
ушкоджень, так і в позбавленні волі
потерпілого ОСОБА_4.

А так як
ці дії вчинені групою осіб, то вони
підпадають кваліфікації за ч. 2 cm. 296 КК України.

4

Позбавлення
волі ОСОБА_4 підсудними ОСОБА_5 і ОСОБА_6,
крім того, містять склад
злочину, передбаченого cт. 146 КК
України, а так як вони були вчинені за
попереднюю змовою групою осіб, а також були
поєднані із заподіянням потерпілому фізичних страждань, то мають кваліфікуватися за ч. 2 цієї статті.

Узгодженість
дій ОСОБА_6 і ОСОБА_5 в процесі поміщення ОСОБА_4 в багажник автомобіля, вчинення насильства щодо ОСОБА_3, який намагався допомогти потерпілому свідчать
про наявність попередньої домовленості між ними.

Встановленими
у справі обставинами доведено, що дії
підсудних носили хуліганський характер,
а не мали ніякої іншої спрямованості. Адже ОСОБА_2 заперечує наявність
будь - яких підстав для застосування щодо нього насильства з боку ОСОБА_5.
Показання ОСОБА_2 про те, що він ніколи
не пошкоджував автомобіль ОСОБА_5 нічим не спростовані.

Вчиненими
з хуліганських спонукань є і дії відносно ОСОБА_4 і ОСОБА_3. Адже досудовим і
судовим слідством не встановлено, що
ОСОБА_4 побив автомобіль підсудного. З цього приводу слідчим органом прийнято
відповідне процесуальне рішення (а.с. 170),
а показання свідків ОСОБА_15,
ОСОБА_7, підсудного ОСОБА_6 з
цього приводу розцінені як неправдиві (а.с. 172). Ці постанови ніким не
оспорені.

Вирішуючи
питання про міру покарання підсудним,
суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних
злочинів, зокрема кількість потерпілих
осіб.

Враховується
судом обтяжуюча обставина - перебування підсудних у стані сп'яніння. Ця
обставина ОСОБА_6 не заперечується. Заперечення ОСОБА_5 цієї обставини в
судовому засіданні суд розцінює як намагання пом'якшити ступінь
відповідальності. Адже, при проведенні
досудового слідства ОСОБА_5 факт вживання спиртних напоїв визнавав (а.с. 173, 179-180). Характер дій ОСОБА_5, які йому інкримінуються також свідчать про
те, що вони були скоєні у нетверезому
стані.

Враховуються
судом як пом'якшуючі ОСОБА_5: сприяння у встановленні істини, інвалідність,
погашення матеріальної шкоди; ОСОБА_6: розкаяння у вчиненому і сприяння
слідству, раніше злочинів чи
правопорушень не вчиняв, погасив
матеріальну шкоду.

Враховується
судом також і об'єм обвинувачення та роль кожного із підсудних.

Сукупність
зазначених обставин, позитивні характеристики
з місця проживання дають суду підстави зробити висновок, що досягненням цілей, передбачених
ст. 50 КК України в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано дії підсудних, ОСОБА_5 слід призначити позбавлення
волі, а ОСОБА_6 - обмеження волі із звільненням
їх від покарання у відповідності із
ст.75 КК України, адже
виправлення кожного із них з врахуванням вищезазначених обставин ще можливе без
реального відбуття покарання.

Заявлений
потерпшим цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 877
гривень підсудними визнається,
підтверджується приєднаними до позовної заяви документами. На час
закінчення судового розгляду справи ця сума потерпшому відшкодована повністю, а тому за відмовою від позову в цій частині
провадження підлягає закриттю.

Заявлений
позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень
піддягає до відшкодування частково.

Наявність
тілесних ушкоджень, доказів про
травмування і пов'язана з цим необхідність
лікування, перенесені страждання під час вчинення насильницьких

5

дій і в процесі
лікування від їх наслідків свідчать про те,
що ОСОБА_1 дійсно була заподіяна моральна шкода.

Однак, при визначенні її розміру, суд враховує відсутність тяжких незворотних
наслідків, реальної можливості кожного з
підсудних, беручи до уваги відсутність у
них достатніх доходів, а тому приходить
до висновку про те, що достатньою і
справедливою буде сума 5000 ( п'ять тисяч) гривень, яка підлягає відшкодуванню підсудними у
солідарному порядку.

Речовий
доказ - автомобіль 'ВАЗ-21063',
власником якого є ОСОБА_5, знаряддям злочину не визнаний. Враховуючи інвалідність
підсудного є необхідним для нього засобом пересування, а тому конфіскації в порядку ст. 81 п.1 КПК України не підлягає.

Судові
витрати за проведення трасологічної експертизи автомобіля ОСОБА_5. в сумі 70
(сімдесят) гривень 61 копійку підлягають стягненню із цього підсудного.

Цивільний
позов Любомльської районної лікарні належним чином не оформлений, представник лікарні до суду не з'явився
жодного разу, а тому залишається без
розгляду.

Керуючись ст. ст.
323, 324 КПК України, суд, -

присудив:

ОСОБА_5
і ОСОБА_6 визнати винними у скоєнні злочинів,
передбачених ч.2 cт.
146, ч. 2 ст. 296 КК України і
призначити покарання:

ОСОБА_5

·
за ч. 2 cт.
146 КК України - три роки
позбавлення волі;

·
за ч. 2 cт.
296 КК України - три роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_5.
визначити - чотири роки
позбавлення волі.

ОСОБА_6.

·
за 4.2 ст. 146 КК
України - три роки обмеження волі;

·
за ч. 2 ст. 296 КК
України - два роки обмеження волі.

На
підставі ст. 70 KK України
за сукупністю злочинів ОСОБА_6. визначити - три роки 6 місяців обмеження волі.

Відповідно
до ст. 75 КК України ОСОБА_5. та ОСОБА_6. від призначеного покарання
звільнити , якщо ОСОБА_5. протягом трьох років, а ОСОБА_6. протягом 2 років не вчинять нових
злочинів і дотримаються обмежень та зобов'язань, передбачених
ст. 76 КК України:

- не
виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи;

-
повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання
або роботи;

-
періодично з'являтися в органи кримінально - виконавчої системи для реєстрації.

6

Запобіжним
заходом підсудним ОСОБА_5.
і ОСОБА_6. залишити підписку про невиїзд.

Позов
ОСОБА_4. про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково - стягнути в
його користь із засуджених ОСОБА_5
і ОСОБА_6. в солідарному порядку п'ять тисяч гривень, в решті позову відмовити.

Справу в
частині стягнення матеріальної шкоди закрити за відмовою потерпілого від позову
у зв'язку з добровільним відшкодуванням.

Стягнути
з ОСОБА_5. в користь НДЕКЦ при УМВС
України у Волинській області 70 (сімдесят) гривень 61 копійку витрат за
проведення експертизи (а.с. 71).

Речовий
доказ - автомобіль марки 'ВАЗ-21063' ( а.с. 50) повернути ОСОБА_5.

На вирок
протягом 15 діб з моменту його проголошення можуть бути подані апеляції до
апеляційного суду Волинської області через Любомлъсъкий районний суд.