Справа № 464/2247/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/390/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Львівської виправної колонії № 48 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 .

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2012 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.307, ч.1 ст.199, ст.70 КК України на шість років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На день розгляду справи у суді першої інстанції засуджений відбув 3 роки 1 місяць 3 дні, до закінчення відбуття строку покарання залишалось 2 роки 11 місяців 15 днів.

Адміністрація ЛВК №48 та спостережна комісія звернулись до суду з поданням, в якому просили змінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні подання Львівської виправної колонії № 48, суд покликався на те, що наведені обставини в поданні є недостатніми для висновку про те, що засуджений став на шлях виправлення а також матеріали подання в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього ст.82 КК України. В обґрунтування покликається на те, що рішення винесено із порушенням вимог ст.370 КПК України. Вказує, що судом не взято до уваги наявність заохочень, що свідчить про його виправлення та усвідомлення скоєного. Зазначає, що він з перших днів перебування у колонії працевлаштований у банно-пральному комплексі, виконує усі вимоги адміністрації, має сумлінне відношення до праці.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про законність і обгрунтованіть ухвали суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні подання Львівської виправної колонії № 48, суд прийшов до вірного висновку, що наведені обставини в поданні є недостатніми для висновку про те, що засуджений став на шлях виправлення а також матеріали подання в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Необхідною умовою застосування положень ст. 82 КК України є також те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002р. Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Засуджений ОСОБА_7 , за час відбування покарання мав два заохочення.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої 19.02.2015 року начальником Львівської ВК-48, останній вину у вчиненому злочині визнав повністю, на виробництві установи не залучається, працевлаштований у банно-пральному комплексі, до загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не залучався, відвідує бібліотеку установи, читає художню та духовну літературу. 18.09.2014 року комісією установи відмовлено в застосуванні ст.ст.100, 101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення.

Як вірно встановив і оцінив суд, ці дані в їх сукупності, є недостатніми для висновку про доведеність виправлення засудженого.

Твердження засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення - не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали подання в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав до скасування ухвали суду та задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року про відмову в задоволенні подання Львівської виправної колонії № 48, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: