В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 274/594/15-к
Провадження № 1-кп/0274/174/15
03.06.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бердичева кримінальне провадження № 274/594/15-к по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
за ч. 3 ст. 407 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ;
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
21 серпня 2014 року старшого сержанта ОСОБА_3 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України та в той же день старшого сержанта ОСОБА_3 направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду командира відділення, та відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, де визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Так, під час проходження військової служби старший сержанта ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, старший сержанта ОСОБА_3 , під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.
Так, 18 листопада 2014 року приблизно о 08 год. 00 хв. старший сержанта ОСОБА_3 вибув з військової частини у чергову відпустку та мав о 08 год. 00 хв. 01 грудня 2014 року повернутися до військової частини польова пошта НОМЕР_1 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби.
Однак, старший сержанта ОСОБА_3 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою ухилення від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини та поважних причин, маючи об`єктивні можливості для несення військової служби, 01 грудня 2014 року о 08 годині 00 хвилин не прибув до військової частини -польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , до 27 січня 2015 року проводив час на власний розсуд, службові обов`язки за посадою не виконував, тривалістю понад один місяць.
Кримінальна відповідальність за вчинення злочину, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винним, передбачена ст.407 ч.3 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що в серпні 2014 року був мобілізований і проходив військову службу в Бердичівській артбригаді. В листопаді 2014 року він вибув у відпустку строком на 10 днів та поїхав до дому. Під час відпустки дружина взяла меншу дитину і поїхала з нею на лікування, а він змушений був залишитись зі старшою дочкою, яка також є малолітньою і потеребує догляду. Рідних у них немає, і не було з ким залишити дитину, тому він не повернувся вчасно з відпустки у військову частину. Командирам він телефонував і повідомив про ситуацію, що сталася. Говорив, що повернеться, коли приїде дружина. В черговий раз, коли він зателефонував у військову частину, йому сказали, що вже їхати не потрібно, так як відносно нього порушено кримінальну справу. У військову частину він приїхав в січні 2015 року і надалі продовжує службу. У вчиненому розкаюється.
Крім визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні злочину стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_3 № 104 від 21.08.2014 року ОСОБА_3 призвано та зараховано до особового складу частини, на всі види забезпечення і призначено на посаду - командира відділення управління першого гарматного самохідно-артилерійського взводу одинадцятої гарматної самохідно-артилерійської батареї четвертого гарматного самохідно-артилерійського дивізіону, ВОС 603182А (а.п. 22)
Згідно рапорту ТВО командира 5 ГСАД ОСОБА_5 , старший сержант ОСОБА_3 , 28.11.2014 року не прибув з відпустки без поважних причин ( а.п.12).
З витягу наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_3 № 1579 від 01.12.2014 року вбачається, що на підставі рапорту ТВО командира п"ятого гарматного самохідно-артилерійського дивізіону ОСОБА_5 призначено службове розслідування по факту відсутності на службі військовослужбовця ОСОБА_3 ( а.п.9).
Про відсутність військовослужбовця ОСОБА_3 на службі 28 листопада 2014 року і неповернення його з відпустки свідчить акт проведення службового розслідування відносно військовослужбовця ОСОБА_3 від 12.12.2014 року та довідка про його відсутність на службі ( а.п.10-11, 14).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта В НОМЕР_3 № 21 від 27.01.2015 року, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, старшого сержанта ОСОБА_3 , вважати таким, що повернувся після самовільного залишення частини 27 січня 2015 року, зарахувати на колове забезпечення частини з 28.01.2015 року ( а.п.25)
За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 в незявленні військовослужбовця до військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць доведеною та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.3 КК України.
Обираючи вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем служби характеризується як позитивно, так і негативно, характеристики є протиречивими, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має двох малолітніх дітей, вину у вчиненні злочину визнав повністю.
Обставинами, що відповідно до ст.66 ч.1п.1 КК України, помякшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 суд не встановив.
За наявності ряду обставин, що пом"якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, його молодого віку, негативного ставлення до вчиненого, наявності утриманців - двох малолітніх дітей, суд вважає можливим відповідно до статті 69 ч.1 КК України, перейти до іншого, більш м"якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 407 ч.3 КК України та призначити покарання у виді штрафу.
На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Процесуальні витрати в провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369- 371, 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, із застованням ст. 69 ч.1 КК України призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: