Справа № 570/517/15-к
номер провадження 1-кп/570/37/2015
В И Р О К
іменем України
16 лютого 2015 року м. Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000050 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та жителя м. Луцьк Волинської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працює, не одружений, який не є військовозобов`язаним, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в Городоцькому ВЦ № 131 УДПтС України в Рівненській області, раніше судимий:
- 10 лютого 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, 30 вересня 2013 ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області замінено невідбуту частину покарання 2 роки 6 місяців 12 днів більш м`яким у виді обмеження волі;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 відбуваючи покарання у виді обмеження волі в Городоцькому ВЦ № 131 УДПтС України в Рівненській області з 17 жовтня 2013 року систематично порушував встановлені правила проживання, зокрема 26 грудня 2014 року не виконав загальну команду «Відбій», чим порушив п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань № 275 від 25.12.2003 року, а саме недотримання розпорядку дня установи.
В подальшому 06 січня 2015 року згідно виписки з протоколу медичного освідчення №45 від 06 січня 2015 року, наданого центром психічного здоров`я населення. Рівне засудженому ОСОБА_4 встановлено діагноз -наркотичне сп`яніння (марихуана позитив), чим останній порушив п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань № 275 від 25.12.2003 року, а саме: вживав наркотичні засоби.
07 січня 2015 року, перебуваючи в дисциплінарному ізоляторі Городоцького виправного центру № 131 УДПтС України в Рівненської області, поводив себе агресивно, вживав нецензурні слова в бік представників адміністрації та безпідставно висловлював своє незадоволення діями чергової зміни відділу нагляду і безпеки установи», чим втретє порушив п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань № 275 від 25.12.2003 року, а саме вживав нецензурні слова.
04 лютого 2015 року між прокурором прокуратури Рівненського району ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.
Суд, вивчивши обвинувальний акт, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинуваченого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, дії ОСОБА_4 , який засуджений до обмеження волі у виді систематичного порушення встановлених правил проживання, вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 390 КК України.
У підготовчому засіданні обвинувачений, якому зрозумілі права та наслідки укладення угоди, безумовно та беззастережно пояснив про повне визнання вини та всіх обставин інкримінованого йому злочину.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 390 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України та з врахуванням положень ст.72 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 буде призначено у виді позбавлення волі строком на 1 рік і 10 днів.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.
Судом перевірено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
На підставі пояснень обвинуваченого судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Визначене сторонами покарання відповідає принципам призначення покарання та вимогам Закону.
ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.
Обвинувачений негативно характеризуються за місцем відбування покарання, вдруге притягується до кримінальної відповідальності. Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 475 КПК України, суд -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 4 лютого 2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Рівненської районної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк у один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2011 року, замінену засудженому постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2013 року на обмеження волі. Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити з урахуванням правил статті 72 КК України у виді позбавлення волі на строк у один рік і 10 днів.
До вступу вироку у законну силу засудженому ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання обчислювати ОСОБА_4 з моменту направлення засудженого для відбування покарання в порядку ст. 87 КВК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.
Суддя ОСОБА_1