Справа № 1318/2212/2012
ВИРОК

Іменем України

13 серпня 2012 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Кафтан О.Ю.,

із участю: прокурора Коліщук З.М.,

малолітньої потерпілої ОСОБА_1,

законного представника потерпілої ОСОБА_2,

представника служби в справах дітей ОСОБА_3,

захисника-адвоката ОСОБА_4,

підсудного ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2; українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, розлученого; раніше судимого 09.12.2010 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з встановленням відповідно до ст. 75 КК України випробувального терміну два роки, -

- у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 27 травня 2012 року о 12 годині на власному подвірї в с. Конюшки Тулиголівські Самбірського району Львівської області умисно наніс удари по спині малолітньої дочки ОСОБА_1, від чого потерпіла отримала тілесні ушкодження синець в ділянці верхівки лопатки зліва, синець та осадження в проекції 12-го ребра справа, що за ступенем тяжкості вважається легким тілесним ушкодженням.

Допитаний судом підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав частково та суду показав, що 27.05.2012 року перед 12 годиною він сказав дочці ОСОБА_1 піти на поле та покликати додому матір; із нею пішли рідні брат ОСОБА_6 та сестра ОСОБА_7. Через деякий час до нього на подвіря прийшла сусідка ОСОБА_8 і розповіла йому, що його діти потоптали їй пшеницю та просила наказати їх та відшкодувати заподіяну шкоду на суму приблизно 250грн. Коли з поля повернулись його діти та колишня дружина ОСОБА_2, то остання пішла поратися по господарству, а він побачив на подвірї дочку ОСОБА_1, котру схопив за руку та перепитав чи дійсно вони потоптали пшеницю, на що ОСОБА_1 відповіла, що вони фактично бігали по сусідській пшениці. Тоді він кілька разів ударив дитину по сідницях і вона, вирвавшись, впала на бетонне покриття подвіря; на уточнене запитання підтвердив, що двічі вдарив ОСОБА_1 мітлою по спині. Про таку поведінку пояснив, що зробив таке з ціллю виховного характеру.

Аналізуючи докази досудового слідства, показання підсудного у судовому засіданні, суд критично оцінює поведінку ОСОБА_5 і не надає віри його поясненню про відсутність винності у вчиненні кримінально-караних дій, оскільки таке спростовується показами малолітньої потерпілої, свідків та іншими матеріалами справи, які здобуті досудовим слідством та перевіреними в судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи. Суд вважає, що підсудній своїм поясненням має намір помякшити відповідальність. Суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження на підставі зібраних доказів досудовим слідством та перевірених в судовому засіданні.

Зокрема, із показань малолітньої потерпілої ОСОБА_1 убачається, що її батько ОСОБА_5 часто вживає спиртні напої, вчиняє вдома сварки; раніше її не бив, а того дня 27.05.12р. біля обіду батько сказав їм (дітям) піти на поле та покликати матір додому; коли вони повертались, то побігали по сусідському полі по пшениці. Удома батько їх трьох сварив, а коли брат та сестра втекли, то схопив її та чотири рази вдарив віником (діал. драпачкою) та рукою по плечах і сідниці. Через декілька днів до них додому прийшла лікар, яка дивилась на її плечі; потім всіх дітей забрали у дитячий будинок у с. Корналовичі Самбірського району Львівської області.

Із показань допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 убачається, що протягом останніх двох років він є сільським головою Погірцівської сільської ради, яка включає у себе і село Конюшки Тулиголівські Самбірського району, де проживає ОСОБА_5 разом із колишньою дружиною ОСОБА_2 та трьома малолітніми дітьми віку 6,7 та 8 років. Сімя підсудного на обліку як неблагополучна не перебувала, хоча на початку цього року була скарга, що підсудний побив колишню дружину ОСОБА_2; сімя звичайна як і кожна сільська родина, ОСОБА_5 часто вживає спиртне, що є звиклим як і для кожного у селах; характеризується посередньо, випадків нанесення тілесних ушкоджень підсудним ОСОБА_5 своїм дітям йому невідомо, окрім того, що він виявив зі слів ОСОБА_10, котра 31.05.12р. його покликала о 18.00год. коли він знаходився неподалік будинку. Тоді він побачив на спині малолітньої ОСОБА_1 синці та остання йому повідомила, що тато побив її віником; у наступному ОСОБА_9 повідомив сільського фельдшера та службу в справах дітей райдержадміністрації.

Аналогічні показання суду дала допитана як свідок ОСОБА_11, котра одночасно ствердила, що після огляду ОСОБА_1 вона дійсно побачила на спині в дитини 3-4 світло-коричневого кольору синці у вигляді смужки, яким вже було кілька днів. Знайома підсудного по імені Люба сказала, що ОСОБА_1 кілька днів напередодні побив батько березовим віником.

Із висновку експерта Самбірського відділення СМЕ №171/12 від 22.06.2012р. установлено, що при проведенні судово-медичної експертизи по матеріалах справи малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, виявлено синець в ділянці верхівки лопатки зліва, синець в проекції 12-го ребра зліва, синець та осадження в проекції 12-го ребра справа, які утворились від дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах, вказаних в направленні на експертизу та потерпілою; за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а. с. 28 29).

Судом проаналізовано вищенаведені показання в їх сукупності з матеріалами кримінальної справи і, суд вважає найбільш близьким до істини, що ОСОБА_5 27.05.2012р. о 12 годині у селі Конюшки Тулиголівські Самбірського району Львівської області умисно побив малолітню ОСОБА_1, в результаті чого остання отримала легкі тілесні ушкодження. Як потерпіла, так і свідки на досудовому слідстві та в судовому засіданні давали одинакові пояснення з приводу побиття малолітньої підсудним, який у свою чергу непослідовно та неточно стверджував щодо цього: що зовсім не наносив ударів віником, а лише рукою по сідницях від чого дитина впала і сама вдарилась. Одночасно суд констатує, що по епізоду події злочину малолітні ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своїми діями, що потоптали сусідську пшеницю, спровокували ОСОБА_5 на те, щоб якимось чином провчити не нищити чуже майно, як наслідок наступили кримінально-карані дії.

Тому з обєктивної сторони підсудний ОСОБА_5 вчинив нанесення легкого тілесного ушкодження малолітній ОСОБА_1. Із субєктивної сторони умисел підсудного був спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, на що він не мав права.

Отже, виходячи з обставин даної кримінальної справи, судом установлено, що підсудний своїми діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження малолітній ОСОБА_1, а тому його дії правильно досудовим слідством кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України та відповідають фактичним обставинам; він повинен за це понести кримінальну відповідальність. Одночасно слід виключити з обвинувачення таку обтяжуючу обставину покарання підсудному як вчинення ним злочину в стані алкогольного спяніння, про що не здобуто доказів досудовим слідством і не знайшло свого доводу в судовому засіданні.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 за вчинений ним злочин є вчинення щодо малолітньої особи.

Розглядаючи кримінальну справу в межах предявленого звинувачення підсудному ОСОБА_5, із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового слідства в сукупності із поясненнями підсудного; із урахуванням особи ОСОБА_5, його формальної характеристики, який по місцю проживання характеризується негативно: є сімейним дебоширом, ніде не працює, знущається над дітьми та колишньою дружиною; поведінки до і після вчинення злочину, суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання у виді штрафу, приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком та визначити остаточне покарання у відповідності до вимог ст. ст. 71, 72 КК України, оскільки особа була 09.12.2010 року засуджена вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі із звільненням від відбуванням покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на два роки, - тому ОСОБА_5 слід призначити покарання за сукупністю вироків.

Окрім наведеного судом враховано, що потерпіла є дочкою підсудного і в час інкримінованого кримінально караного проступку він психологічно умисно застосував силу відносно неї в цілях виховного характеру; підсудний ОСОБА_5 єдиний утримувач сімї, тримає господарку, виготовляє та продає періодично деревяні вози. При цьому судом взято до уваги фактичну пряму характеристику особи зі слів сільського голови, що підсудний ОСОБА_5 характеризується однаково як і кожен житель у селі.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку в наркологічному і психіатричному кабінетах Самбірської ЦРЛ не перебуває (а. с. 47, 48).

При призначенні покарання підсудному судом ураховано окрім загальних засад такого, і розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Отже, щодо призначення покарання ОСОБА_5, суд прийшов до висновку виходячи із тяжкості вчиненого, обставин вчинення, особи винного, його поведінки до і після вчинення злочину та інших обставин; що виправлення засудженого можливе при застосуванні до нього покарання у виді штрафу, - що на переконання суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для призначення більш мякого покарання підсудному чи про звільнення особи від кримінальної відповідальності, - не встановлено.

Цивільного позову в установленому порядку не заявлено, судових витрат і речових доказів у справі немає.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40(сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680(шістсот вісімдесят)гривень.

На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2010 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на два роки та даний вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13.08.2012 року, де ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в сумі 680(шістсот вісімдесят)грн., виконувати самостійно.

Запобіжний захід підписку про невиїзд стосовно ОСОБА_5 залишити до набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя