Справа № 1-88/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2011 року Городищенський районний суд

Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю прокурора Новікова Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, з неповною середньою світою, не працюючого, розлученого, раніше судимого, -

у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

підсудний ОСОБА_2, згідно рішення Городищенського районного суду № 2-366 від 12.05.2006 року, зобовязаний до сплати аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на утримання доньки Наталії, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь матері ОСОБА_3. але у зв»язку з несплатою у ОСОБА_2 з»явилася заборгованість по аліментах станом на 01.02.2011 року, яка склала 4224 гривень за 11 місяців. Про те, ОСОБА_2 став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів, а саме коштів на утримання дитини не сплачує, тривалий час ніде не працює і мір по працевлаштуванню не приймає, іншої допомоги на утримання дитини не надає, в результаті чого в нього виник борг по сплаті аліментів станом на 01.02.2011 року за 11 місяців, який складає 4224 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_2 свою вину у скоєному злочині визнав повністю та пояснив, що у 2001 році він одружився з ОСОБА_3 і в них 05.03.2002 року народилися донька Наталія. Спільне життя не склалося і дружина з дитиною пішла проживати до своїх батьків. Він знає, що згідно рішення Городищенського районного суду він зобовязаний до сплати аліментів на утримання своєї доньки на користь ОСОБА_3, але аліментів не сплачував і ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, за що в 2006 та у 2007 роках був притягнутий до кримінальної відповідальності. Після цього він постійно намагався знайти роботу, але так і не знайшов, через що був змушений ходити підзаробляти у людей. В районний центр зайнятості він не звертався, так як у нього не було бажання. Зі своєю донькою він інколи бачиться. Просив не обмежувати його волі і надати можливість розрахуватися із потерпілою.

Крім повного визнання підсудним своєї вини, його вина підтверджується наступними доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_3 про те, що вона у 2001 році вийшла заміж за ОСОБА_2 і від шлюбу у них 05.03.2002 року народилася донька Наталія. Спільне життя не склалося, вона пішла від нього і стала проживати окремо з дитиною. Так як чоловік ніякої допомоги не надавав, вона звернулася з відповідною заявою до суду, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання їхньої доньки. Згідно рішення Городищенського районного суду, її чоловік зобовязаний до сплати аліментів на утримання доньки, але кошти він зовсім не сплачував, і іншої матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав, за що в 2006 і в 2007 роках був притягнутий до кримінальної відповідальності. Але навіть після цього ОСОБА_2 не прийняв мір по працевлаштуванню. Вона зверталася до останнього та просила, щоб він допоміг їй забезпечити дитину всім необхідним, на що чула тільки відмови. На скільки їй відомо, ОСОБА_2 як раніше зловживав спиртними напоями, так і продовжує зловживати, а спиртне купує за зароблені ним кошти;

- свідченнями свідка ОСОБА_4 про те, що 17.02.2009 року із Олександрійської виправної колонії Кіровоградської області надійшов на виконання виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на утримання доньки Наталії, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь матері ОСОБА_3. 18.02.2009 року було відкрито виконавче провадження. Підсудній сплачував аліменти до 04.10.2010 року, а потім перестав, в результаті чого з»явилася заборгованість по аліментах станом на 01.02.2011 року, яка склала 4224 гривень за 11 місяців;

- копією виконавчого листа Городищенського районного суду від 12.05.2006 року, відповідно до якого підсудний ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання доньки Наталії, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою повноліття в особі матері ОСОБА_3;

- розрахунком по аліментах ОСОБА_2, згідно якого борг по виплаті останнього становить 4224 гривень за 11 місяців;

- пропозиціями Городищенського ДВС щодо сплати підсудним ОСОБА_3 суми заборгованості по аліментах;

- довідкою від 23.03.2011 року про те, що ОСОБА_2 не перебуває та не перебував на обліку в районному центрі зайнятості як безробітний;

- заявою потерпілої ОСОБА_3, в якій вона просить притягнути ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

Таким чином, суд вважає, що предявлене обвинувачення ОСОБА_2 доказане повністю. Оскільки підсудний злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини справи.

Злочин вчинений підсуднім ОСОБА_2 за ч.1ст.164 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рекомендовано судам при розгляді кримінальних справ, досліджуючи дані про особу підсудного з»ясовувати вік, стан здоров»я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім»ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, а тому, суд, при призначенні покарання враховує, що ОСОБА_2 виповнився 31 рік, за станом здоров»я фізично здоровий, має задовільну характеристику по місцю проживання, не одружений, не працює, прийнятий з іспитовим терміном різноробочим в Агрофірму «Шульц» м.Городище, має на утриманні неповнолітню дитину, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, свою вину в скоєнні злочину визнав, просив суд надати йому можливість перевиховатися, думку потерпілої, яка вважає за доцільне не обмежувати підсудного волі, а надати йому можливість працювати.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

За таких обставин суд, вважає, що виправленню та перевихованню підсудного ОСОБА_2 може сприяти покарання не пов»язане з його ізоляцією від суспільства і призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільняючи підсудного від відбування призначеного покарання з випробуванням, з наданням йому двохрічного іспитового строку, остільки вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім та сприятиме попередженню вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

Керуючись ст. ст. 72, 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання по даній статті у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_2, до вступу вироку в законну силу, залишити попередню підписку про невиїзд.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_5