612/189/15-к 1-кп/612/28/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2015 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка Барвінківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09.12.2014 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання в вигляді 200 годин громадських робіт,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.12.2014, який набрав законної сили 09.01.2015, засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання в вигляді 200 годин громадських робіт. Після цього, 23 січня 2015 року ОСОБА_4 був ознайомлений працівниками Барвінківського МРВ КВІ УДПтС України в Харківській області з умовами та порядком відбування покарання у вигляді громадських робіт та направлений до Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області для відбування покарання. Згідно з розпорядження голови Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області №2 від 24.01.2015 ОСОБА_4 прийнято для відпрацювання безоплатних громадських робіт, після чого його ознайомили з графіком виходу на роботу. Згідно вказаного графіку виходу на роботу на лютий 2015 року ОСОБА_4 збов`язаний відпрацьовувати громадські роботи з 02.02.2015 по 28.02.2015. Однак, в період з 10.02.2015 по 13.03.2015 ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від відбування призначеного покарання, без поважних причин не з`явився для відбуття громадських робіт до Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.389 КК України, визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевказаних обставинах, щиро розкаявся у скоєному.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Визначаючи міру покарання для ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Вивченням особи ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога Близнюківської ЦРЛ не перебуває, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному злочині.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує положення ст. 69-1 КК України.
Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_4 в межах санкції обвинувачення у вигляді арешту без застосування ст.ст. 75,76 КК України, в зв`язку з тим, що він не працює, скоїв новий умисний злочин.
Вважаючи, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.12.2014 ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадський робіт, та скоїв нове правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком, то відповідно до ч.1, 4 ст.71 КК України суд до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує частково обвинуваченому ОСОБА_4 не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КПК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупності вироків менш суворий від покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадський робіт, які відбув частково - 52 години, суд переводить невідбуту частину громадських робіт в більш суворе покарання, а саме 18,5 днів арешту (148 годин громадських робіт : 8 годин громадських робіт = 18,5 днів арешту), з яких суд частково приєднує не відбуті 80 годин громадських робіт, що відповідає 10 дням арешту.
Відповідно до глави 18 ст.ст. 176-178,183 КПК України, суд вважає необхідним обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді триманням під вартою в Харківському СІЗО, до вступу вироку в законну силу, в зв`язку з винесенням судом обвинувального вироку, припиненням ним злочинної діяльності та запобіганням спробам переховуватись від суду.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття його під варту .
Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався.
Речових доказів немає . Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371,373-375 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді
2 (двох) місяців арешту.
На підставі ч.1,4 ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 80 годин громадський робіт, які на підставі п.4 ч.1 ст.72 КК України відповідають10 дням арешту, та остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_4 призначити покарання 2 (два) місяці 10 (десять ) днів арешту.
Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою, взявши під варту у залі суду негайно.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття його під варту з 15 квітня 2015 року.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1