РОЗДІЛЬНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 511/3336/13-к
Номер провадження: 1-кс/511/263/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2013 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О. В.,

при секретарі - Волкової А.І.

за участю скаржника - ОСОБА_1.

прокурора - Шарандак А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії працівників Роздільнянського РВ УМВС України в Одеської області щодо визнання його затримання незаконним та визнання незаконними дії, проведеними за його участю, -

ВСТАНОВИВ:

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії працівників Роздільнянського РВ УМВС України в Одеської області щодо визнання його затримання незаконним та визнання незаконними дії, проведеними за його участю.

В судовому засіданні ОСОБА_1. наполягав на задоволенні його скарги, будь-яких додаткових пояснень не надав та зазначав, що його незаконно затримували та заставляли писати заяви під диктовку.

Крім того скаржник повідомив, що протокол про його затримання не складався, він його не підписував, копії не отримував, йому не було повідомлено про підозру, але його постійно в міліції сопроводжував співробітник, одягнений не по формі.

Прокурор заперечував щодо задоволення скарги та просив відмовити у повному обсязі, оскільки дії слідчого та прокурора по скарзі не оскаржуються, а перевірка дій співробітників розшуку до компетенції суду на даної стадії процесу діючим законодавством не передбачена, крім того аналогічна заява ОСОБА_1. направлена до прокуратури Одеської області для вирішення питання щодо наявності підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи викладені в скарзі, всебічно і повно розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.11.2012 року до Роздільнянського РВ УВМС України Одеської області надійшла заява ОСОБА_2. за фактом скоєння 25.11.2012 року таємного викрадення її грошей з приміщення бару «Даллас», який розташований у м. Роздільна вул. Свердлова, 5 Одеської області.

Зазначена заява була внесена в ЄРДР за № 0000034 від 25.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та розпочате досудове розслідування, повідомлення про підозру нікому не вручалося.

Згідно доручення № 1441 від 28.10.2013 року слідчим СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області було доручено провести слідчо-розшукові дії щодо встановлення осіб причетних до вчинення даного злочину.

Як слідує з рапорту начальника СКР Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області Попова А.Є. б/н від 07.11.2013р. 30.10.2013р. ОСОБА_1. був запрошений до райвідділу по дзвінку.

Згідно журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області (інвентарний № 1373) вбачається, що 30.10.2013 р. ОСОБА_1. дійсно знаходився в Роздільнянському РВ з 13-30 до 15-20год та з 19-30год до 20-50год, будь яких претензій до працівників міліції письмово не зазначав (п. п. 24 та 34 від 30.10.2013р.).

Також з листа прокуратури Роздільнянського району Одеської області № 21/р-13 від 01.11.2013р. вбачається, що аналогічна заява ОСОБА_1. направлена до прокуратури Одеської області для вирішення питання щодо наявності підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Статтею 133 ч.1 та ч.2 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов'язковою.

Згідно до стаття 207 ч. 1 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 208 ч. 4 та ч. 5 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз'яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов'язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Частинами 1 та 2 ст. 211 КПК України передбачено, що строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що посилання ОСОБА_1. про незаконне затримання не знайшли свого підтвердження під час розгляду вказаної скарги, оскільки він був правомірно викликаний в рамках порушеного кримінального провадження на допит до міліції, його затримання не відбулося.

Також заявник в скарзі фактично оскаржує проведення огляду за місцем його фактичного проживання з посиланням на не ознайомлення його з правами та обов'язками та складеними документами, при цьому не ставлячи питання щодо скасування будь-якого процесуального документу та не зазначає його реквізитів.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що під час розгляду вказаної скарги під час досудового слідства процесуальне законодавство не надає повноважень слідчому судді вирішувати питання щодо відповідності вказаних процесуальних документів діючому законодавству та порядку їх винесення, на думку суду вказані питання підлягають перевірки з огляду на ст. 86 КПК України.

Також заявник посилаючись на визнання незаконним його затримання, наполягає на визнання незаконними дій, проведених в цей час за його участю при цьому зазначає, що під диктовку написав заяву начальнику розшуку Попову, а оперуповноважений Алексєєнко М.О. погрожував йому пістолетом.

Сттатею 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження. Частина 1 ст. 303 КПК України наводить вичерпний перелік випадків і суб'єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення на досудовому розслідуванні: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження; 5) рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 Кодексу.

В усіх інших випадках звернення зі скаргою можливе за наявності відповідних рішень слідчого або прокурора, визначених у пунктах 2 - 8 ч. 1 ст. 303 КПК України, викладених у відповідних процесуальних документах.

Оскільки заявник фактично оскаржує дії начальника розшуку та оперуповноваженого, які не є суб'єктами оскарження в розумінні ст. 303 КПК України, тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Крім того, для перевірки дій вказаних співробітників розшуку, згідно листа прокуратури Роздільнянського району аналогічна скарга ОСОБА_1. направлена до прокуратури Одеської області для вирішення питання щодо наявності підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Також суд вважає, що оскільки скаржник не надав будь-яких копій оскаржувальних процесуальних документів, це позбавляє слідчого суддю можливості визначитися із суб'єктом дії оскарження, вичерпний перелік яких визначений ст. 303 КПК України, та перевірити дотримання строку оскарження вказаних документів, що також в свою чергу дає суду підстави для відмови в задоволенні скарги.

Перелік рішень, які слідчий суддя може постановити за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, визначається ст. 307 КПК України. Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя має постановити ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов'язання припинити дію; зобов'язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Підсумуючи вищевикладене слідчий суддя вважає, що під час розгляду скарги було встановлено, що фактично оскаржується дії працівників розшуку, питання щодо скасування будь-якого рішення слідчого чи прокурора, визнання їх дій чи бездіяльності неправомірною не ставиться, можливості припинити дії щодо виклику особи до міліції у суду відсутні та діючим процесуальним законодавством на даної стадії не передбачено визнання незаконними протоколів допиту та заяв.

Таким чином встановлено, що звернення ОСОБА_1. до суду зі вказаною скаргою на рішення, дію чи бездіяльність не підлягають оскарженню до слідчого судді на стадії досудового розслідування, що в свою чергу дає суду підстави для відмови в задоволенні скарги в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії працівників Роздільнянського РВ УМВС України в Одеської області щодо визнання його затримання незаконним та визнання незаконними дії, проведеними за його участю - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. В. Іванова