суддів Судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого, судді
суддів
Заголдного В.В. та Жука В.Г.
засуджених та
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ОСОБА_1
розглянула в судовому засіданні 17 травня
2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених
ОСОБА_2 і ОСОБА_3на вирок Апеляційного суду Полтавської області від 29 грудня
2006 року, яким засуджено:
судимого, - останнього
р. за ст. 17, ч. 1 ст. 183, ст. 43 КК України
років позбавлення волі,
за ч. 1 ст. 122 КК України на три роки
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, за
ч. 2 ст. 194 КК України на п'ять років
позбавлення волі, за ч. 4 ст. 152 КК України на тринадцять років позбавлення
волі, за ч. 3 ст. 153 КК України на десять років позбавлення волі, за ч. 3 ст.
15, п. п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України на тринадцять років позбавлення
волі, за п. п. 1, 9, 10, 12 ,13 ч. 2 ст. 115 КК України на довічне позбавлення
волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначено
остаточне покарання - довічне позбавлення волі;
немаючого судимості,
за ч. 2 ст. 185 КК України на три роки
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 194 КК України на п'ять років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 152 КК України на
дванадцять років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 153 КК України на дев'ять років
позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15, п. п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України на
тринадцять років позбавлення волі, за п. п. 1, 9, 10, 12 ,13 ч. 2 ст. 115 КК
України на довічне позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів йому призначено остаточне покарання - довічне позбавлення
Суд
визнав, що 14 грудня 2004 року ОСОБА_3, перебуваючи в нетверезому стані, біля
кафе “ІНФОРМАЦІЯ_3”, на ІНФОРМАЦІЯ_4, умисно з неприязні вдарив ножем у живіт
ОСОБА_4 і заподіяв йому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
квітня 2006 року ОСОБА_3 у батьківському будинку, що в ІНФОРМАЦІЯ_5, влаштував
застілля, під час якого разом із ОСОБА_2 згвалтували ОСОБА_5., задовольнили з
нею статеву пристрасть неприродним способом і, приховуючи ці злочини, сокирою
вбили потерпілу та ОСОБА_6., який у цей час спав у іншій кімнаті. Тікаючи з
хати, ОСОБА_3 викрав у вбитої ОСОБА_5. мобільний телефон вартістю 380 грн.,
гроші на суму 346 грн. і вдвох із ОСОБА_2 зробили підпал. Згодом вони
повернулись і, переконавшись, що пожежа не сталась, підпалили будинок ще раз,
скориставшись балоном із газом. Хата згоріла. Шкода потерпілому ОСОБА_7 складає
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 неподалік залізничної станції “ІНФОРМАЦІЯ_6” умисно вбили
ОСОБА_8., оскільки вона, йдучи з ними поряд, заявила, що бачила як вони вбивали
потерпілих, і повідомить про це правоохоронні органи. Домовившись, ОСОБА_3
відволік увагу потерпілої, а ОСОБА_2 миттєво вдарив її ножем у спину. Після
цього ОСОБА_3 додушив потерпілу і наніс їй ще декілька ножових ударів.
цей момент уздовж залізничного полотна йшов ОСОБА_9., який, на їх думку, міг
бачити щойно вчинювану ними розправу над потерпілоюОСОБА_8., ОСОБА_3 і ОСОБА_2
вирішили вбити його. Вони зупинили ОСОБА_9. і, як тільки ОСОБА_3 відволікав
увагу потерпілого, ОСОБА_2 кинувся на нього з ножем, намагаючись ударити, але
той зумів вирватись і втік.
скарзі засуджений ОСОБА_2. просить змінити вирок, виключити з нього п. п. 10,
13 ч. 2 ст. 115, ст. 152 ,153 і ч. 2 ст. 185 КК України. Твердить, що він
виконував злочин по вказівці ОСОБА_3. Щиро кається, звертає увагу на свої
позитивні характеристики і вважає, що він заслуговує на пом'якшення
Засуджений
ОСОБА_3 у скарзі з доповненнями просить пом'якшити йому покарання. Вважає себе винуватим у вчиненні
замаху на вбивство ОСОБА_6, прихованні вбивства потерпілоїОСОБА_8 в
необережному заподіянні потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Просить вирок
змінити, кваліфікувати його дії за ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а в решті
рішення суду скасувати і справу - закрити за відсутністю в діях складів
злочинів.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, виступи засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
адвоката ОСОБА_1, які підтримали доводи касаційних скарг, думку прокурора про
перекваліфікацію дій засуджених із ч. 4 на ч. 3 ст. 152 КК України, з ч. 3 ст.
153 на ст. 15 ч. 3 ст. 153 КК України та виключення з вироку п. 10 ч. 2 ст. 115
КК України як зайвого, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки
суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у вчиненні ними зазначених
у вироку вбивств, замаху на вбивство і згвалтування грунтуються на доказах, які
перевірені повно і всебічно; вони є правильними і в колегії суддів сумнівів не
викликають.

Із
показань засуджених у судовому засіданні видно, що того вечора ОСОБА_3 дійсно
влаштував застілля у будинку свого батька. Він і ОСОБА_2 підтверджували, що,
крім них двох, учасниками цієї вечірки були: ОСОБА_8, ОСОБА_5
і ОСОБА_6.

Щодо
безпосереднього вчинення злочинів ОСОБА_3 і ОСОБА_2, суд обгрунтував свій
висновок показаннями засуджених на досудовому слідстві. З таким рішенням суду
колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Із
протоколів їхніх допитів видно, що вони однаково підтверджували, що
ОСОБА_12СОБА_6 було вбито безпосредньо в хаті, а позбавлення життя потерпілої
ОСОБА_8 мало місце на другий день, неподалік залізничної станції, де, за їхніми
словами, відбувався й інцидент із ОСОБА_9, який фактично був очевидцем останньої
події і бачив їх із закривавленими руками.

Аналіз показань
засуджених свідчить, що ОСОБА_2, на відміну від ОСОБА_3, на допитах розповідав
про обставини події в деталях. Його твердження зводились до того, що потерпілу
ОСОБА_5 вони згвалтували вдвох. Сам він допомагав ОСОБА_3 вчинити цей злочин.
Задовольнити ж статеву пристрасть неприродним способом із потерпілою їм не
вдалося. По вказівці ОСОБА_3 вирішили вдвох приховати цей злочин, тому вбили
потерпілу, а, оскільки в хаті перебував ОСОБА_6, то вирішили вбити і його. Під
руки їм попалась сокира, якою вони вдвох зарубали спочатку потерпілу, а потім у
такий же спосіб розправились із сонним
потерпілим. Тікаючи з хати, зробили підпал. По дорозі з ними йшла ще одна
учасниця застілля, ОСОБА_8, яка пригрозила, що вона все бачила і тому видасть
їх правоохоронним органам. Вони тут же розправились і з нею. Поки ОСОБА_3
відволікав увагу ОСОБА_8, він витяг ножа і вдарив ним потерпілу в спину. Тут
підскочив ОСОБА_3 і теж наніс потерпілій удари ножем. Несподіваною в них була
зустріч із ОСОБА_9, який бачив їх із закривавленими руками.

Про те, що
співвиконавцем зазначених убивств і згвалтування потерпілої був ОСОБА_3,
ОСОБА_2 підтверджував під час проведення з ним відтворення обстановки та
обставин подій. За участю понятих і свого захисника, тобто в умовах, які
виключали на ОСОБА_2 з боку працівників слідства будь-який тиск, він наводив
такі дані щодо вчиненого, обстановки в хаті, де відбувались події, способу
заподіяння ушкоджень потерпілим, їх кількості і локалізації, які в деталях
збігалися з тими даними, які зафіксовані у протоколах огляду і висновках
судово-медичних експертиз, проведених стосовно потерпілих: ОСОБА_8, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6.

У свідків
ОСОБА_11 дома було виявлено мобільний телефон “Сіменс”, який, за їхніми словами,
напередодні був подарований ОСОБА_3 ОСОБА_11

Як пояснив батько
засудженого свідокОСОБА_7., на той час він перебував у лікарні, а син тимчасово
проживав у його будинку. Незабаром йому стало відомо, що будинок згорів, а
шкода від пожежі складає 8.495 грн.

Показання
ОСОБА_7. підтвердила свідок ОСОБА_10. Вона того ранку бачила, як горів будинок
ОСОБА_7.

Потерпілий
ОСОБА_9 пояснив, що того ранку зустрічав ОСОБА_3 і ОСОБА_2 біля залізничного
полотна. Вони його зупинили і ОСОБА_2 тут же по умовній команді ОСОБА_3 вихопив
ножа і замахнувся вдарити. На щастя, твердив потерпілий, йому вдалося втекти
від них і спасти себе від розправи.

Отже, ОСОБА_2,
розповідаючи про обставини зазначених злочинів, викривав не тільки злочинні дії
ОСОБА_3, а й себе самого у їх виконавстві. Тому вважати, що він міг обмовляти
ОСОБА_3 чи робити це під тиском працівників слідства, як стверджується в
касаційній скарзі, - суд підстав не мав.

Зазначені та інші
докази у справі, в тому числі показання потерпілих: ОСОБА_9., ОСОБА_12.,
ОСОБА_13., а також свідків: ОСОБА_14.,ОСОБА_15., ОСОБА_16., ОСОБА_17.,
ОСОБА_18., та інших, які змістовно наведені у вироку, і ті конкретні дані, що
містяться у висновках судово-медичних експертиз про кількість, характер і
локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на тілах: ОСОБА_8, ОСОБА_5,СОБА_6, -
усе в сукупності давало суду підстави дійти висновку про те, що ОСОБА_3 із
ОСОБА_2 учинили діяння, які за своїми ознаками утворюють склади злочинів,
передбачених: ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 194, п. п. 1, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 і ч.
3 ст. 15, п. п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, а також статтями 152, 153 КК України.

Із матеріалів
справи видно, що під час виконання зазначених злочинів ОСОБА_3 із ОСОБА_2 діяли
спільно і взаємодоповнюючими зусиллями; кожний з них усвідомлював і знав про
конкретні дії один одного. Вони розуміли, що їхніми спільними злочинними діями
вчинювались саме ці злочини. Тому рішення суду про визнання засуджених
співвиконавцями зазначених злочинів є правильним і колегією суддів під сумнів
не ставиться.

Що стосується
кваліфікації статевих злочинів, учинених засудженими, то в цій частині вироку
суд допустив помилки.

За змістом
закону, якщо умисне вбивство потерпілої особи було вчинено групою осіб через
деякий час після скоєння згвалтування з метою приховання цього злочину, то дані
конкретні дії винуватих необхідно кваліфікувати за сукупністю злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 152 і п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України. У цьому разі смерть
потерпілої не може розглядатись як підстава для інкримінування кваліфікуючої
ознаки “особливо тяжкі наслідки”.

Судом установлено
і про це зазначено у вироку, що ОСОБА_3 із ОСОБА_2 учинили вбивство потерпілої
ОСОБА_5 через деякий час після її згвалтування і з метою приховання цього
злочину. Тому колегія суддів вважає, що ці дії засуджених за п. 9 ч. 2 ст. 115
КК України судом кваліфіковано правильно. Ті ж їхні дії, які пов'язані зі
згвалтуванням потерпілої, підлягають перекваліфікації з ч. 4 на ч. 3 ст. 152 КК
України, а пункт 10 ч. 2 ст. 115 КК України - виключенню з вироку як зайвий.

Засуджені в суді
заперечували свою причетність до вчинення насильницького задоволення статевої
пристрасті з потерпілою неприродним способом, проте ОСОБА_2 підтверджував на
досудовому слідстві (і з цим суд небезпідставно погодився), що такі дії вони
розпочали, але їм не вдалося цього зробити з причин, що не залежали від їхньої
волі. За таких обставин колегія суддів вважає, що дії засуджених по даному
епізоду обвинувачення слід розцінювати як замах на зазначений злочин і
кваліфікувати вчинене не за ч. 3 ст. 153, а за ст. 15 ч. 2 ст. 153 КК України.

Доведеність
винуватості ОСОБА_3 у заподіянні ОСОБА_4 середнього ступеню тілесних ушкоджень
підтверджується показаннями самого потерпілого, а також показаннями очевидців
цієї події свідків ОСОБА_19., ОСОБА_20 і тими даними, які містяться: у
протоколі огляду ножа, який було вилучено у потерпілого зразу ж на місці події;
у висновках судово-медичної експертизи про кількість, характер і локалізацію
тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_4. Ці докази суд обгрунтовано
визнав достовірними і поклав їх в основу вироку. Кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.
1 ст. 122 КК України є правильною.

Призначаючи
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 остаточні покарання у виді довічного позбавлення волі, суд,
як видно з вироку, не вважав за можливе застосувати щодо них позбавлення волі
на певний строк. Своє рішення суд належно вмотивував. Воно є обгрунтованим,
відповідає положенням ст. 65 КК України і в колегії суддів сумнів не викликає.

Будь-яких даних,
які б свідчили про невиконання органами досудового слідства чи судом під час
розгляду справи норм КПК України, в тому числі тих норм закону, які регулюють
права засуджених на захист, і були б підставами для інших змін вироку, крім
зазначених, чи його скасування, не виявлено.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційні скарги
засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок
Апеляційного суду Полтавської області від 29 грудня 2006 року щодо ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 змінити. Перекваліфікувати їхні дії: з ч. 4 на ч. 3 ст. 152 КК України
і призначити за цим законом ОСОБА_3. десять років позбавлення волі, а ОСОБА_2.
дев'ять років позбавлення волі; з ч. 3 ст. 153 на ст. 15, ч. 2 ст. 153 КК
України і призначити за цим законом ОСОБА_3. сім років позбавлення волі, а ОСОБА_2.
шість років позбавлення волі.

Виключити з
вироку п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України як зайвий.

Вважати
засудженими на підставі ст. 70 КК України: ОСОБА_3за сукупністю злочинів, передбачених зазначеними
нормами закону, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185 КК, ч. 2 ст. 194, п. п. 1, 9, 12 ,13
ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, КК України, і ОСОБА_2
за сукупністю злочинів, передбачених зазначеними нормами закону, ч. 2 ст. 185
КК, ч. 2 ст. 194, п. п. 1, 9, 12 ,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. п. 9, 12, 13
ч. 2 ст. 115, КК України, обох - до остаточних покарань, призначених судом.

У решті вирок
залишити без зміни

Судді:

Редька
А.І. Заголдний
В.В. Жук
В.Г.