УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 року м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого Томенчука
Б.М.,

суддів: Гандзюка
В.П., Кривобокової
Н.М.,

з
участю: прокурора Вирсти
Т.П.,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши
06.02.2008року у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією
засудженого та потерпілої на вирок Тисменицького районного суду від 7 грудня 2007 року, -

встановила:

Вказаним
вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, жителя

АДРЕСА_1, з середньою освітою, непрацюючого, на утриманні має 2 неповнолітніх
дітей, раніше не судимого

засуджено за ст.
164 ч.1 КК України на 1 рік
обмеження волі.

До набрання
вироком законної сили запобіжний захід залишено - тримання під

вартою, а строк
відбуття покарання постановлено обчислювати з 28.11.2007 року.

Справа №11-62/2008р. Головуючий у І
інстанції Дузінкевич І.М.

Категорія
ст. 164 ч.1 КК
України Доповідач
Томенчук Б.М.

2

Згідно
вироку ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за те, що він злісно ухилявся від
сплати встановленого рішенням Тисменицького районного суду від 5.03.1998 року коштів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2
народження. Ніякої допомоги на утримання дитини не надавав. Заборгованість
станом на 1.09.2007 року
складала 7489 грн.

Засуджений
ОСОБА_2 та потерпіла в своїх апеляціях, не оспорюючи доведеності вини та
правильності кваліфікації дій засудженого, вважають, що призначене судом
ОСОБА_2 покарання є занадто суворим, оскільки судом не було враховано ряд
обставин, які пом"якшують покарання, а саме, що частина заборгованості ним
була сплачена добровільно, що на утриманні у нього є дружина, яка не працює та
донька, яка часто хворіє. Просять вирок суду змінити та призначити більш
м"яке покарання.

Заслухавши
доповідь судді, доводи прокурора про законність та обгрунтованість вироку, яка
одночасно подала письмове клопотання прокурора, який приймав участь у розгляді
справи судом першої інстанції про відмову від своєї апеляції, пояснення
засудженого та його захисника, які підтримали подані апеляції, перевіривши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів
вважає, що вони не підлягають до задоволення з таких підстав.

Висновки
суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 у вчиненому відповідають
фактичним обставинам справи і ґрунтуються на зібраних та належно досліджених і
правильно оцінених в судовому засіданні доказах, що не оспорюється в апеляціях.

Також
правильним є висновок суду про кваліфікацію його неправомірних дій за ст. 164
ч.1 КК України.

Що ж
стосується призначеного ОСОБА_2 покарання, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК
України, оскільки при вирішенні цього питання судом були враховані всі ті
обставини, які як обтяжують, так і пом"якшують покарання, які були
встановлені по справі. Судом також враховано ступінь тяжкості вчиненого
злочину, що з часу постановления
рішення судом, тобто з 1998
року, він жодної допомоги не надавав на утримання сина і наміру погасити
заборгованість немає.

Сама ж
потерпіла як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні наполягала на
покаранні ОСОБА_2 відповідно до санкції інкримінованого йому злочину.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення.

3

Керуючись ст. 365, 366 КПК України,
колегія судів, -

ухвалила:

Апеляції
засудженого ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок
Тисменицького районного суду від 7
грудня 2007 року
відносно засудженого ОСОБА_2 -
без змін.