Справа № 591/203/15-к
Провадження № 1-кс/591/60/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Л.Будища Зіньківського району Полтавської області, українця, громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

встановив:
Прокурор військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним клопотанням, яке мотивував тим, що військовою прокуратурою Сумського гарнізону здійснюється досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000022 від 12.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, за фактом вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , сержантом ОСОБА_5 дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а саме кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України. Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_5 має намір та можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від відбування покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України.

Так, під час досудового розслідування шляхом допиту як свідків командування військової частини НОМЕР_1 , сержанта ОСОБА_5 та його родичів, а також за повідомленням голови Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області мешканець с. Василівка ОСОБА_5 в період з 19 липня 2014 року перебуває на території сільської ради, а саме за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

На виклики для участі в проведенні слідчих дій сержант ОСОБА_5 не з`являється. Причини таких неявок пояснює своїм небажанням взагалі у подальшому проходити військову службу та допомагати органам досудового розслідування у розкриттю злочину, що дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, переховується від органів досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та звернув увагу суду на те, що зібрані на даний час у справі докази дають підстави стверджувати про існування ризиків, зазначених в клопотанні, та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний, його захисник заперечили проти заявленого прокурором клопотання, наполягали на тому, що він не має наміру перешкоджати проведенню досудового розслідування. Крім того, вважає, що наявність у нього постійного місця проживання, дає підстави для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу: у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, заслухавши пояснення підозрюваного, думку його захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

В судовому засіданні встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за військовою прокуратурою Сумського гарнізону зареєстроване кримінальне провадження № 0000022 за фактом вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_5 дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а саме кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про:

1.Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2.Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;
3.Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.
Обґрунтовуючи клопотання прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства, іншим способом може перешкоджати кримінальному провадженню.

Але посилання в клопотанні на наявність всіх цих ризиків є непереконливими, оскільки відповідні докази, які підтверджують наявність в ОСОБА_5 таких намірів матеріали клопотання не містять, а суду вони надані не були.

Так, не може бути взято до уваги те, що підозрюваний може ухилитись від явки до органів досудового розслідування чи суду, жодного доказу не надано, дані обставини спростовують дані вищезазначені ризики.

Не повідомив в судовому засіданні та не зазначив в клопотанні прокурор і про те, яким же чином ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню, або на підставі яких відомостей чи даних прокурор обґрунтовує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводячи недостатність застосування в даному випадку більш м`яких заходів для запобігання ризику, прокурор також вказував на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 ..

Проте, вказане твердження не може бути прийнято до уваги, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої 04 листопада 1950 року та ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, а також практики Європейського суду з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (див. рішення Суду у справі «Вемгофф проти Німеччини»).

Враховуючи вищезазначені обставини, слідчий суддя доходить висновку, що прокурором, на виконання вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин, клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

В той же час, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, а також беручи до уваги відомості щодо особи підозрюваного, підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, має постійне місце проживання, вважаю, що в даному випадку підлягає застосуванню саме вказана норма закону та підозрюваному можливо обрати більш м`який запобіжний захід, а саме, особисте зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-199 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

Зобов`язати прибувати за викликом, в разі необхідності, до прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_6 , не відлучатися (з розташування військової частини АДРЕСА_2 ) без дозволу прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 ..

Зобов`язати ОСОБА_5 не спілкуватись зі свідками по даному кримінальному провадженню.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу та покладення на підозрюваного обов`язків до 07 серпня 2015 року.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 ..

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_8