Справа № 199/556/15-к
ВИРОК
іменем України
11 лютого 2015 року м.Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську кримінальне провадження №0000025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, військовослужбовця - сержанта військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , на час проходження служби проживаючого у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , розташованої по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у званні сержанта наказами № 90 і №91 (по стройовій частині) командира військової частини Польова пошта НОМЕР_1 від 23.08.2014 року відповідно зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , та призначено на посаду номера обслуги. В жовтні 2014 року командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_4 було надано звільнення терміном до 16.10.2014 року, однак ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині ПП НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу до вказаної військової частини, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у АДРЕСА_2 , не приймаючи мір для повернення до військової частини ПП НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 12.01.2015 року військовослужбовець військової частини ПП НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини ПП НОМЕР_1 та заявив про себе. Таким чином, у період з 16.10.2014 р. до 12.01.2015 р., сержант ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини ПП НОМЕР_1 та ухилявся без поважних причин від проходження військової служби понад один місяць.

Повідомлення про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 16.01.2015 року за № 0000025, правова кваліфікація: ст.407 ч.3 КК України. У вчиненні вказаного правопорушення за ч.3 ст.407 КК України ОСОБА_4 зроблено повідомлення про підозру 16.01.2015 року, складено обвинувальний акт 21.01.2015 року, запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

В даному кримінальному провадженні, 29.01.2015 року між прокурором та ОСОБА_4 (а.с.14-17) в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. Відповідно до даної угоди, прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правильності кваліфікації дій за ч.3 ст.407 КК України. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання із застосуванням положень ст.58 КК України, яке ОСОБА_4 повинен нести за вчинений злочин, а саме у виді двох років позбавлення волі, які замінити на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки, з відрахуванням 15 % із суми грошового забезпечення в доход держави. В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, не виконання яких роз`яснені ОСОБА_4 .

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до диспозиції ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та згоден на затвердження даної угоди; прокурор також просив затвердити угоду.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Керуючись ст.ст.314-317,373, 374,475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 29 січня 2015 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.407 КК України, і призначити йому узгоджену угодою про визнання винуватості від 29.01.2015 року міру покарання у виді двох років позбавлення волі, яке замінити на підставі ч.1 ст.58 КК України на службове обмеження для військовослужбовців строком на два роки, з відрахуванням на підставі ч.2 ст.58 КК України із суми грошового забезпечення в доход держави у розмірі 15 (п`ятнадцяти) відсотків.

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1