Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Зубка К.А.,

суддів Лещенка Р.М. і ОСОБА_1,

за участю прокурора Замороза О.Р.,

підсудної ОСОБА_2, її захисника адвоката ОСОБА_3 та представника цивільного позивача ОСОБА_4, розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляціями прокурора, який затвердив обвинувальний висновок та представника цивільного позивача на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2009 року, якою кримінальна справа по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 та області, та жительки АДРЕСА_1, одруженої, на утриманні малолітня дитина, не працюючої, раніше не судимої,

у скоєні злочинів, передбачених ст. 191 ч.4 і ч.5 КК України направлена на додаткове розслідування.

Органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що вона працюючи з 15.02.2006 року на посаді інженера-програмувальника ТОВ «Агроресурс» і являючись матеріально-відповідальною особою згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 15.02.2006 року, у період з 11 лютого 2008 року по 12 березня 2008 року вчинила привласнення чужого майна, яке було їй ввірене, а саме заволоділа грошовими коштами ТОВ «Агроресурс» в особливо великих розмірах, на загальну суму 190 912 грн. 93 коп., чим вчинила злочин, передбачений ст. 191 ч.5 КК України.

Крім цього, ОСОБА_2 обвинувачується і у тому, що вона у період з 5 березня 2008 року по 7 березня 2008 року вчинила привласнення чужого майна, яке було їй ввірене, а саме заволоділа грошовими коштами ТОВ «Агроресурс» у великих розмірах, на загальну суму 89 972 грн. 52 коп., чим вчинила злочин, передбачений ст. 191 ч.4 КК України.

Повертаючи справу з судового розгляду на додаткове розслідування, місцевий суд зазначив, що в судовому засіданні встановлена неповнота досудового слідства, яка не може бути усунута під час судового розгляду через

специфіку процесуальної форми судового розгляду справ та необхідністю проведення ряду слідчих дій, а саме щодо встановлення часу, місця і способу заволодіння грошовими коштами ТОВ «Агроресурс», а також встановити вартість і кількість майна, яким заволоділа ОСОБА_2, провести слідчі дії щодо встановлення кола осіб причетних до даного злочину з проведенням відповідних експертиз, а також слідчі дії направлені на встановлення факту наявності товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Тім інфо», на час їх отримання ОСОБА_2, з дослідженням бухгалтерських документів, товарно-транспортних накладних та інших документів ТОВ «Тім інфо», зясувати, чи придбавались ОСОБА_2 у власність будь-які цінності та нерухомість за вказаний в обвинуваченні період, конкретизувати обвинувачення та провести інші слідчі дії направлені на встановлення обєктивної сторони злочину. Також судом вказано на те, що за даних обставин справи, не можна зробити однозначний висновок, які саме дії ОСОБА_2 (розтрата, заволодіння чи привласнення чужого майна), складають обєктивну сторону інкримінуємого їй злочину, оскільки згідно укладеного з нею договору про повну матеріальну відповідальність від 15.02.2006 року, яким не передбачено, які саме матеріальні цінності передавались їй на збереження та за які вона повинна нести матеріальну відповідальність, не встановлена ця обставина і досудовим слідством, не дана оцінка і тому, чи є посада програміста, яку займала ОСОБА_2 тією посадою, з зайняттям якої можливо укладати договори про повну матеріальну відповідальність.

У своїй апеляції та в доповненні до неї прокурор, який затвердив обвинувальний висновок просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду і вказує на те, що постанова суду є незаконною, оскільки на досудовому слідстві зібрано достатньо доказів вини ОСОБА_2, а вказані у постанові суду обставини, як неповнота досудового слідства не є такою, що не може бути усунута в судовому засіданні, у разі такої необхідності, а надані органу досудового слідства вказівки про встановлення події злочину, щодо встановлення кола причетних до справи осіб, факту наявності ТМЦ та інші слідчі дії є неконкретними і не відображають суть недоліків, посилаючись при цьому на те, що відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду відповідно до ч.1 ст. 281 КПК України, допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки під час судового розгляду шляхом ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику і допиту нових свідків, проведення додаткових і повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК, вчинення інших процесуальних дій, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

У своїй апеляції представник цивільного позивача також просить скасувати постанови суду від 23.12.2009 року з аналогічних з прокурором підстав, а справу направити на новий судовий розгляд, при цьому вказує на те, що судом не вирішено питання щодо порядку відшкодування заподіяної їм діями ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 325 844 грн. 45 коп.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційне подання та доповнення до нього, пояснення представника цивільного позивача ОСОБА_4, яка підтримала свою апеляцію та подання прокурора, пояснення підсудної ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3, які заперечили задоволення вказаних апеляцій і просили постанову суду залишити без зміни, перевіривши представлені матеріали кримінальної справи та доводи апеляцій прокурора та представника цивільного позивача судова палата вважає, що вони підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 281 ч. 1 КПК України, справу може бути повернуто судом на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Проте зазначена у постанові районного суду неповнота не є такою, що не може бути усунута в судовому засіданні, а за наведених обставин справи суду слід було керуватись також розясненням п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування».

Висновок суду щодо необхідності встановлення часу, місця і способу заволодіння грошовими коштами ТОВ «Агроресурс», а також встановити вартість і кількість майна, яким заволоділа ОСОБА_2 є безпідставним і не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки зазначені обставини повністю встановлені зібраними по справі доказами, а саме долученими до справи бухгалтерськими документами з ТОВ «Агроресурс» та ТОВ «Тім інфо», які до того ж не спростовуються і самою підсудною ОСОБА_2 (т.1а.с.48-61,85-144, т.2а.с.106-112,115-123,131-141,157-161,т.3а.с.66-76,91-118).

Також не відповідає вимогам чинного законодавства і висновок суду з приводу необхідності провести слідчі дії щодо встановлення кола осіб, причетних до даного злочину з проведенням відповідних експертиз, а також, що з предявленого ОСОБА_2 обвинувачення, з якого вбачається така кваліфікуюча ознака злочину, як повторність та вчинення злочину за попередньою змовою в групі осіб, оскільки відповідно до вимог ст. 275 КПК України розгляд справи судом провадиться тільки відносно підсудних і в межах предявленого обвинувачення.

Проте, згідно до ст. 277 КПК України змінити обвинувачення під час судового розгляду вправі лише прокурор до закінчення судового слідства, а відповідно до вимог ст. 278 КПК України суд, встановивши під час судового слідства, що злочин вчинила будь-яка з осіб, не притягнутих до кримінальної відповідальності, лише за клопотанням прокурора, потерпілого або його представника може направити справу для проведення досудового слідства чи дізнання.

Як вбачається з протоколу судового засідання (т.3а.с.373-450) прокурор такого клопотання не заявляв, тому суд першої інстанції з указаних вище підстав, повернув справу на додаткове розслідування в порушення вищезазначених вимог кримінально-процесуального законодавства.

Також місцевий суд при визначенні, чи є заподіяна від злочину матеріальна шкода особливо великим розміром, відповідно до п. 4 примітки до ст. 185 КК України дійшов помилкового висновку, що розмір соціальної пільги на 2008 рік становить 772 грн. Оскільки відповідно до п.22.5 ст.22 Закону України від 22.05.2003 року №889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб», який набрав чинності з 1.01.2004 року, для кваліфікації злочинів або адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 цього Закону для відповідного року з урахуванням положень п.22.4 ст.22 цього Закону.

Відповідно до ст. 59 Закону України від 28.12.2007 року №107-VІ «Про державний бюджет на 2008 рік» передбачено встановлення з 1 січня 2008 року мінімальної заробітної плати у розмірі 515 грн. на місяць, тому податкова соціальна пільга, а відповідно і сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян становить половину цієї суми, тобто 257 грн. 50 коп. на місяць, яку й необхідно застосовувати для правильного визначення чи є особливо великим розміром шкода, яка заподіяна від вчиненого злочину. Вказаний районним судом, розмір соціальної пільги на 2008 рік у сумі 772 грн., фактично є мінімальним розміром до якого, відповідно до вимог ст. 51 ч.2 КУпАП, викрадення чужого майна вважається дрібним, тобто не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (257.50х3 = 772.50).

Вказані обставини свідчать про те, що по справі судом допущено неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Інші обставини неповноти та неправильності досудового слідства, на які послався суд першої інстанції у своїй постанові, як на підставу для направлення справи на додаткове розслідування не є такими, що не можуть бути усунуті в судовому засіданні, шляхом ретельного допиту підсудної, свідків, виклику у разі необхідності і допиту нових свідків, проведення додаткових і повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК, вчинення інших процесуальних дій.

Зазначеним обставинам судом 1ої інстанції в ході розгляду справи дана неправильна оцінка, що свідчить про однобічність судового слідства і це потягло за собою невідповідність висновків суду, фактичним обставинам справи.

За таких обставин колегія вважає, що підстави для повернення справи на додаткове розслідування відсутні, а тому постанову місцевого суду про направлення справи на додаткове розслідування слід скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 369, 374 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційне подання прокурора, який затвердив обвинувальний висновок та апеляцію представника цивільного позивача задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2009 року про направлення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_2 за ст. 191 ч.4 і ч. 5 КК України на додаткове розслідування скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд.

СУДДІ: