Справа № 635/9961/14-к
Провадження № 1-кп/635/227/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001442 від 07 квітня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, татарина, з вищою освітою, одруженого, маючого двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого в ПАТ «Укргазвидобування» на посаді бурильника, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

· у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 06 квітня 2014 року о 17 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем FORD FIESTA р.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта зі швидкістю 80 км/год по своїй смузі руху зі сторони м. Харкова в напрямку м. Сімферополь у Харківському районі Харківської області.

Під час руху по вказаній автодорозі, в районі 24 км + 350 м, поміж сел. Високий та м. Мерефа Харківського району Харківської області ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 14.2 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п.10.1. "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху";

- п.14.2. "Перед початком обгону водій повинен переконатись в тому, що:

в)смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані

та, проявивши необачність, намагаючись виконати обгін автомобіля, що рухався по його смузі руху, виконав маневр ліворуч відносно напрямку свого руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення автомобіля FORD FIESTA р.н. НОМЕР_1 під його керуванням з автомобілем RENAULT CLIO р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по середині своєї смуги руху у напрямку м. Харкова.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля RENAULT CLIO р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №668-А/14 від 14 липня 2014 року, були заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призвели за собою короткочасний розлад здоров`я, а також закрита травма живота: розрив 5-го сегменту печінки, розрив селезінки, обширна гематома області поперечно-ободової кишки, удар підшлункової залози, внутрішньочеревна кровотеча, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_5 знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією та наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди і виражаються в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем FORD FIESTA р.н. НОМЕР_1 , проявив необачність, невірно оцінив дорожню обстановку, і перед початком обгону, виконуючи маневр ліворуч відносно напрямку свого руху, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення автомобіля FORD FIESTA р.н. НОМЕР_1 з автомобілем RENAULT CLIO р.н. НОМЕР_2 , який рухався по своїй смузі руху у напрямку м. Харкова.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав в повному обсязі та не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, при цьому пояснив, що 06 квітня 2014 року біля 17 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем FORD FIESTA, рухався по автодорозі Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта зі швидкістю 80 км/год по своїй смузі руху зі сторони м. Харкова в напрямку с. Караван. Під час руху по вказаній автодорозі, намагаючись виконати обгін автомобіля, що рухався по його смузі руху, виконав маневр ліворуч відносно напрямку свого руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення автомобіля FORD FIESTA під керуванням потерпілого.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та обмежився досліджуванням доказів в частині цивільного позову та даних, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

При цьому встановлено, що він раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює в ПАТ «Укргазвидобування» на посаді бурильника, за місцем роботи та мешкання характеризується позитивно, має батьків пенсійного віку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , в силу ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття у скоєному, часткове добровільне відшкодування потерпілому моральної шкоди.

При призначенні покарання обвинуваченому, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про його особу, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, конкретні обставини справи, характер допущеного ОСОБА_5 грубого порушення правил безпеки руху, внаслідок якого потерпілому заподіяно тяжке тілесне ушкодження, ставлення ОСОБА_5 до скоєного, позицію потерпілого та його представника щодо міри покарання ОСОБА_5 .

З урахуванням вище зазначених обставин в сукупності, суд вважає, що є всі підстави для призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.

При цьому суд застосовує до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з грубим порушенням безпеки руху на транспорті, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Разом з тим, 19 квітня 2014 року набрав законної сили Закон України №1185-VII від 08 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році»

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Згідно ст.14 Закону України «Про амністію у 2014 році», особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 положення Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнивши його від відбування призначеного основного покарання на підставі п. «в» ст. 1 цього Закону, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у злочині, вчиненому з необережності, який не є особливо тяжким, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 21 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого 15 лютого 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Красноградського районного управління юстиції у Харківській області. Згідно довідки Служби у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації Харківської області № 26 від 03 червня 2014 року, інформації щодо позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в Службі у справі дітей немає. Діти на первинному обліку служби у справах дітей, як діти, що позбавленні батьківського піклування не перебувають.

Крім того, з огляду на вище наведені положення Закону України «Про амністію у 2014 році», питання про звільнення обвинуваченого від додаткового покарання в законі визначено альтернативно і вирішується судом індивідуально, в залежності від обставин справи.

Таким чином, суд, виходячи із обставин справи, враховуючи наявність у обвинуваченого двох малолітніх дітей, батьків пенсійного віку, стан здоров`я матері обвитнуваченого, яка страждає на ряд захворювань, вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 і від додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_3 було пред`явлено цивільний позов до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» у розмірі 21519,65 грн. матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування, моральної шкоди в розмірі 5% від цих витрат, а саме: 1075,98 грн., суми втраченого заробітку за час знаходження на стаціонарному лікуванні в розмірі 1786,0 грн., шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності внаслідок ДТП, при встановленні ІІІ групи інвалідності 12 мінімальних заробітних плат в розмірі 14 616 грн., витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 900 грн., в всього 39898,03 грн., а також до ОСОБА_10 в розмірі 143021,83 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди, стягнення солідарно з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» та ОСОБА_5 витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

В подальшому ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_5 ринкову вартість пошкодженого автомобіля за вирахуванням страхового відшкодування в розмірі 49603,17 грн., виплаченого ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України», та залишкової вартості автомобіля в розмірі 14193 грн., а саме 97057,83 грн., вартість робіт з незалежної оцінки автомобіля в розмірі 650 грн., вартість телеграми в розмірі 78,98 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., а всього102786,81 грн., а також моральну шкоду в розмірі 95000 грн.

Позов в частині вимог до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ОСОБА_3 просив залишити без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 1116 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Обвинувачений в судовому засіданні позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 97057,83 грн., а також вартості робіт з незалежної оцінки автомобіля в розмірі 650 грн., вартості телеграми в розмірі 78,98 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., що є відповідно до ст.118 КПК України процесуальними витратами, визнав повністю, розмір відшкодування моральної шкоди залишив на розсуд суду.

З огляду вище зазначене, суд вважає, що позов в частині матеріальної шкоди, а також понесених потерпілим процесуальних витрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується вимог з відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тому, при визначені розміру суми на відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер і тяжкість завданих потерпілому тілесних ушкоджень, глибину його душевних страждань, пережитих ним у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та отриманою травмою, потребою довготривалого лікування, а також подальшого лікування у невропатолога для відновлення працездатності, встановлення йому третьої групи інвалідності та обмеження у зв`язку з цим в умовах та характері праці, порушення налагодженого ритму життя.

При цьому, визначаючи остаточний розмір цієї суми, суд, поряд з викладеним вище, враховує майновий стан обвинуваченого, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, а також батьків пенсійного віку, та визначає суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 45 000 грн.

Крім того, в ході судового розгляду потерпілий заявив клопотання про залишення його позову до ПАТ «Страхова компанія ПЗУ України » без розгляду.

Згідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд постановлює ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

З огляду на наведене, цивільний позов ОСОБА_3 в частині вимог до ПАТ «Страхової компанії «ПЗУ України» підлягає залишенню без розгляду.

Судові витрати, пов`язані з проведенням транспортно-трасологічної експертизи № 360/14 від 11 липня 2014 року в розмірі 2200 гривень 50 копійок, судової автотехнічної експертизи № 643/14 від 28 липня 2014 року в розмірі 586 гривень 80 копійок та судової автотехнічної експертизи № 980/14 від 24 жовтня 2014 року в розмірі 586 гривень 80 копійок підлягають стягненню з ОСОБА_5 в дохід держави відповідно до ст.ст. 118,124 КПК України.

Речових доказів по справі немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 124, 368-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання у вигляді позбавлення волі та додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 102 786 (сто дві тисячі сімсот вісімдесят шість тисяч) гривень 81 копійка матеріальної шкоди та 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

В решті позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 - відмовити.

Позов ОСОБА_3 в частині вимог до ВАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» - залиши без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням транспортно-трасологічної експертизи № 360/14 від 11 липня 2014 року в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень 50 копійок, судової автотехнічної експертизи № 643/14 від 28 липня 2014 року в розмірі 586 (п`ятсот вісімдесят шість) гривень 80 копійок та судової автотехнічної експертизи № 980/14 від 24 жовтня 2014 року в розмірі 586 (п`ятсот вісімдесят шість) гривень 80 копійок.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1