справа № 462/3152/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2015 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000968 від 16.04.2015 року:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Холодновідка, Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 11.04.2015 року о 16 год. 38 хв. перебуваючи у приміщенні магазину «Наш Край №5», що по вул.Любінській, 102 у м.Львові, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, підійшов до вітрини з кавою, взяв упаковку кави «Якобс Монарх Класичну» вагою 500 грам, вартістю 78 грн., та упаковку кави «Якобс Монарх розчинну» вагою 70 грам, вартістю 53 грн. 31 коп., які заховав в кишеню свого одягу, після чого підійшовши до вітрини з рибними продуктами, взяв банку шпротів «Морські» вагою 240 грам, вартістю 23 грн. 78 коп., які також заховав в кишеню свого одягу, після чого скориставшись відсутністю уваги охоронців та продавців магазину «Наш Край №5», умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав вказаний товар, що належить ТзОВ «Рітейл Україна», залишивши з викраденим майном місце вчинення злочину. Своїми діями заподіяв матеріальну шкоду на загальну суму 155 грн. 90 коп.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що дійсно, 11.04.20105 року оприблизно о 16.30 год. він зайшов в магазин «Наш Край», який знаходиться на вул. Любінська, 102 у м.Львові і у нього виник намір викрасти продукти харчування, оскільки він вважав, що з легкістю зможе заховати продукти в сумці чи кишенях одягу. Він взяв банку шпротів, упаковку кави «Якобс Монарх розчинну» та каву «Якобс Монарх класичну», які заховав одязі та сумці, після чого підійшов до каси та розрахувався за горілку та сир, інші продукти він не оплатив, оскільки у нього не було коштів. Вказані продукти харчування були спожиті ним. Через кілька днів він знов пішов в магазин «Наш Край» з метою придбання продуктів харчування, однак був затриманий охоронцями даного магазину. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати. Він повністю відшкодував завдану ним шкоду.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого цому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), тобто, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеристику.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття та сприяння слідству у розкритті даного злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, враховуючи думку представника потерпілого ТзОВ «Рітейл Україна» - ОСОБА_5 , що претензій до обвинуваченого товариство не має, оскільки ним в повному обсязі відшкодовано завдану матеріальну шкоду, враховуючи те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальних витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Цивільний позов не заявлено.

Речовий доказ інформаційний носій CD-диск (а.с.28), залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1 .

Оригінал вирока.