Справа №586/344/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/30/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Середино-Будського району Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Середино-Будського районного суду Сумської області від 06 листопада 2014 року, за яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка радгосп Новочеркаський Астраханського району Целіноградської області, мешканка АДРЕСА_1 , раніше судима:

1) 27.12.2013 р. Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт на строк 120 годин

виправдана за ч.2 ст.389 КК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення в тому, що вона будучи засудженою вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 27.12.2013 р. до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин та перебуваючи у зв`язку з цим з 20.01.2013 р. на обліку в кримінально-виконавчій інспекції Середино-Будського підрозділу Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області, будучи ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт і попередженою про відповідальність у разі ухилення від відбування покарання за місцем свого проживання при Чернацькій Сільській раді Середино-Будського району, навмисно ухилялася від відбування покарання та без поважних причин не вийшла на відпрацювання 07, 10 - 11, 17 і 20 березня 2014 р., а 25.03.2014 р. з призначених 4 годин відпрацювала 1.

Розглядаючи провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в судовому засіданні не була доведена наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України через відсутність прямого умислу та мети на ухилення від відбування покарання.

В поданій апеляційній скарзі прокурор прокуратури Середино-Будського району Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК України та невідповідністю висновків суду, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити їй покарання у виді арешту на строк три місяці. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків приєднати не відбуту частину покарання за вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 27.12.2013 р. у виді 17 годин громадських робіт та на підставі ст.72 КК України перевести це покарання у більш суворий вид покарання у виді арешту у співвідношенні 8 годин громадських робіт 1 дню арешту, та остаточно призначити покарання у виді арешту на строк три місяці два дні. Свої вимоги мотивує тим, що судом необґрунтовано було взято до уваги одні показання і відкинуто інші, зазначені у вироку показання обвинуваченої та свідків не в повній мірі відповідають показанням, наданим ними в судовому засідання та викладені не об`єктивно, суд безпідставно зобов`язав свідків надати копії документів, які були досліджені в судовому засіданні, за відсутності клопотань сторін викликав в судове засідання свідків, показання яких поклав в основу даного вироку, в той час як під час досудового розслідування вони не досліджувалися та сторонам не відкривалися. Також зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутня фіксація судових засідань від 26.04.2014 р., 11.07.2014 р., 14.10.2014 р. та від 24.10.2014 р.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про залишення судового рішення без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора прокуратури Середино-Будського району Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч.1 ст.412 цього Кодексу істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до приписів ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону, 18.09.2014 р. під час судового розгляду кримінального провадження прийняв рішення про відкладення його розгляду у зв`язку з викликом в наступне судове засідання свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , а 29.09.2014 р. головуючим було зобов`язано секретаря сільської ради ОСОБА_14 та представника кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_15 надати суду копії завірених документів за власною ініціативою без клопотань учасників процесу. В подальшому зазначені свідки були допитані в судовому засіданні, їх показання та долучені до матеріалів кримінального провадження копії документів були досліджені і покладені в основу виправдувального вироку.

Крім того, колегія суддів вважає, що прийняттям вказаних рішень, районний суд порушив загальні засади кримінального провадження, зокрема принципу змагальності сторін, свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також диспозитивності, відповідно до яких кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. При цьому, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.1 ст.411 КПК України, вирок вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а згідно ч.2 цієї статті вирок підлягає скасуванню із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Під час ознайомлення із записами судового провадження була встановлена не в повній мірі відповідність показанням, наданих обвинуваченою та свідками під час судового розгляду кримінального провадження, показанням, зазначеним у мотивувальній частині виправдувального вироку суду та їх необ`єктивне викладення.

Так, відповідно до вироку суду, обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснювала, що вона не вийшла на відпрацювання 07.03.2014 р. оскільки погодила це з ОСОБА_14 , 11.03.2014 р. у зв`язку з тим, що вона захворіла, звернулася за медичною допомогою та намагалася дочекатися лікаря, 17.03.2014 р. ходила до медичного пункту за медичною довідкою, намагалася дочекатися лікаря та погано себе почувала, а 25.03.2014 р. відпрацювала тільки одну годину через те, що їй із сільської ради повідомили, що вона може вже не відпрацьовувати та їй потрібно з`явитися до відділку міліції.

Разом з тим, із записів судового провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 відносно вказаних дат пояснила, що 07.03.2014 р. вона домовилася з ОСОБА_16 про те, що відпрацює не у встановлений графіком час з (08-00 по 12-00 годину), а після обіду, чого так і не зробила, 11.03.2014 р. вона не вийшла на відпрацювання через біль голови (показань щодо звернення за медичною допомогою вона не надавала), 17.03.2014 р. не вийшла у зв`язку з тим, що ходила до медичного пункту для отримання довідки і про це нікого не повідомляла, а 25.03.2014 р. відпрацювала лише одну годину дійсно у зв`язку з тим, що їй необхідно було з`явитися до відділку міліції, проте, що їй вже не потрібно відпрацьовувати вона не пояснювала.

Були встановлені розбіжності між показаннями свідка ОСОБА_14 наданих нею в судовому засіданні її ж показанням, викладених у вироку, які полягають у тому, що згідно вироку суду ОСОБА_14 зменшувала у табелі обліку робочого часу ОСОБА_7 кількість відпрацьованих годин посилаючись на недостатню якість виконуваної роботи та перевіряла обсяг роботи у вільний час, оскільки в судовому засіданні вона пояснювала, що ставить кількість відпрацьованих годин пропорційно виконаної роботи та перевіряє обсяг виконаної роботи або в кінці робочого дня або зранку наступного дня.

Зазначені порушення, на думку колегії суддів, могли вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 про відсутність фіксації судових засідань від 26.04.2014 р., 11.07.2014 р., 14.10.2014 р. та від 24.10.2014 р. є безпідставними та не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 26.04.2014 р. судовий розгляд провадження взагалі не проводився, фіксація судового засідання від 11.07.2014 р. міститься на технічному носії інформації (а.с.126), а 14.10.2014 р. і 24.10.2014 р. розгляд кримінального провадження не відбувався у зв`язку з перебування головуючого в нарадчій кімнаті по іншій кримінальній справі (а.с.92, 95).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Середино-Будського району Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Середино-Будського районного суду Сумської області від 06 листопада 2014 року відносно ОСОБА_17 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складу суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4