АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника власника майна ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «УніКредит Лізинг» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління МВС України ОСОБА_7 , погодженого старшим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт шляхом заборони відчуження на належне ТОВ «УніКредит Лізинг» (33942232) майно, яке згідно договору фінансового лізингу № 4008L13/00-LD від 05.07.2012 передано ТОВ «Мрія Лізинг».
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зазначене майно, належне ТОВ «УніКредит Лізинг» відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, а не накладення арешту може призвести до зникнення майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також з метою припинення злочинної діяльності службових осіб агрохолдингу «Мрія», попередження завдання збитків державі шляхом зловживання повноваженнями службовими особами вказаного підприємства, вказане клопотання слідчого і було задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції представника ТОВ «УніКредит Лізинг, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2014 року.
Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що станом на дату винесення ухвали слідчим суддею та на теперішній час арештоване майно є приватною власністю ТОВ «УніКредит Лізинг», зареєстровано за ТОВ «УніКредит Лізинг» та будь-які спори стосовно права власності на арештоване майно відсутні. В протоколі виконання ухвали про арешт майна від 26.02.2015 р. зазначено, що техніка була вилучена від власника тобто ТОВ «УніКредит Лізинг» та в місці зберігання, яке орендоване ТОВ «УніКредит Лізинг». При цьому, слідчим вимагався дозвіл представника власника майна на проведення арешту майна. Окрім цього, як вказує апелянт, в ухвалі слідчий суддя посилається на те, що майно відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, однак жодних обставин, які б підтверджували це твердження слідчим суддею не наведено. Таким чином, на думку апелянта, відсутні жодні підстави для накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не було пропущено, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого було розглянуто слідчим суддею 04 лютого 2015 року без повідомлення і участі власника майна або його представника. Копія ухвали слідчого судді була отримана представником власника майна вже після того, як закінчились строки на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Таким чином, власником майна не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.
Як вбачається з ухвали суду, слідчим суддею встановлено, що в провадженні ГСУ МВС України перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000464 від 09.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ст. 171 КПК України, слідчий має право, за погодженням з прокурором, в межах кримінального провадження звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у виді речей, документів або грошей, в якому повинно зазначатись підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про те, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, у зв`язку з чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.
У висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного судом першої інстанції виявлено не було. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління МВС України ОСОБА_7 , погодженого старшим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт шляхом заборони відчуження на належне ТОВ «УніКредит Лізинг» (33942232) майно, яке згідно договору фінансового лізингу № 4008L13/00-LD від 05.07.2012 передано ТОВ «Мрія Лізинг», залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «УніКредит Лізинг» ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/671/2015 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1