печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1814/15-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005242 від 26.09.2014 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.01.2015 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005242 від 26.09.2014 року.

Цього ж дня відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень зазначений обвинувальний акт отриманий головуючим суддею та 23.01.2015 року призначений у підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора.

Адвокат ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 заперечували, щодо призначення справи до судового розгляду та просили повернути обвинувальний акт прокурору на доопрацювання, з підстав не відповідності його вимогам ст. 291 КПК України. В обґрунтування своєї позиції захисник надав письмові пояснення, які долучено до матеріалів справи. Зокрема захисник ОСОБА_5 звертав увагу суду на не конкретність формулювання обвинувачення ОСОБА_6 , не зазначено в чому полягає особлива зухвалість в його діях, а також не вказано місце вчинення злочину. Крім іншого вказав на розбіжності, які містяться в обвинувальному акті, який направлений на адресу суду та обвинувальному акті, який вручено підозрюваному ОСОБА_6 та інше.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки в даному обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення є повністю ідентичними, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_6 підозрюються у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а саме ч. 2 ст. 296 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 вчинив умисні дії, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, які виразилися у заподіянні тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб. ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину групою осіб, проте в обвинувальному акті, а саме при формулюванні обвинувачення конкретно не зазначено, яку саме фізичну силу та при яких обставинах ОСОБА_6 застосував до потерпілого ОСОБА_7 і в чому полягала його особлива зухвалість. В обвинувальному акті зазначено лише, що ОСОБА_6 , діючи групою осіб, разом із ОСОБА_8 та невстановленими досудовим слідством особами, почали наносити ОСОБА_7 удари руками та ногами по різним частинам тіла, під час яких останнього збили з ніг, після чого облили фарбою.

Крім того в обвинувальному зазначено про велику кількість тілесних ушкоджень, які згідно висновку судово-медичної експертизи, виявлені у потерпілого. Проте, які саме з тілесних ушкоджень утворилися чи могли утворитися від дій, які інкримінують ОСОБА_6 у обвинувальному акті не вказано.

Також в обвинувальному акті конкретно не зазначено місце вчинення злочину.

Крім іншого слід зазначити, що в обвинувальному акті місцем реєстрації та проживання підозрюваного ОСОБА_6 вказано АДРЕСА_1 , а в реєстрі матеріалів досудового розслідування АДРЕСА_2 . Аналогічна адреса зазначена і в обвинувальному акті, який було вручено ОСОБА_6 .

Також суд звертає увагу на те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився 26.12.2014 року, а обвинувальний акт направлений до суду 19.01.2015 року.

Таким чином, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону підозрюваному фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, не викладено деталі вчинення злочину саме ОСОБА_6 , конкретно не зазначено місце вчинення злочину та адресу проживання підозрюваного, які в подальшому можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316, 369 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України - повернути прокурору Печерського району м. Києва на доопрацювання.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1