УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2007
року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого -
Ященка В.А.,

суддів - Олійника В.Б., Крамаренка
В.І.,

з участю
прокурора - Шульги Л.О.,

захисника - ОСОБА_1,

засудженого -
ОСОБА_2,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_2
та захисника ОСОБА_3 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської
області, від 18 червня 2007 року, яким

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився та мешкає АДРЕСА_1, раніше не судимий,

засуджений за
ст. 121 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6
місяців.

Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_4 1886,02 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди
та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_2 засуджений за
вчинення слідуючого.

Близько 17 години 24 серпня 2003 року ОСОБА_2 зателефонувала
його колишня співмешканка ОСОБА_5 і попросила його захистити від ОСОБА_6, який
нібито її ображав та душив.

З метою помсти за ОСОБА_5, ОСОБА_2 разом з нею прийшли до квартири ОСОБА_6, що знаходиться
АДРЕСА_2, де
ОСОБА_2 на
грунті неприязних стосунків з ОСОБА_6 на ніс йому 4 удари долонею, 2 удари
кулаком та 1 удар коліном в обличчя.

Після цього ОСОБА_2
разом з ОСОБА_5 пішли до квартири ОСОБА_7, що знаходиться АДРЕСА_3, де стали
розпивати спиртні напої.

Справа № 11 -
600 Головуючий
у першій інстанції - A.M. Кудін

Категорія - 121
ч. 2 КК України Доповідач
- В.Б. Олійник

В цей час до цієї квартири зайшов ОСОБА_6, якому ОСОБА_2. в присутності
ОСОБА_5 та ОСОБА_7, схопивши ОСОБА_6 за голову руками, наніс йому 4 удари
коліном в голову та 2 удари головою об точильний камінь, який лежав на
підвіконні, після чого припинив свої дії оскільки останній не міг триматися на
ногах.

Зайшовший до
квартири ОСОБА_7 ОСОБА_8 допоміг ОСОБА_6 дійти до дому.

Приблизно через годину ОСОБА_6, маючи при собі пляшку
горілки, з метою з'ясування взаємостосунків та примирення, знову прийшов до
квартири ОСОБА_7.

Під час розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_2 в присутності
ОСОБА_7 наніс 1 удар коліном в обличчя та декілька ударів ногою по тілу, після
чого ОСОБА_6 пішов до себе до дому, а ОСОБА_2 разом ОСОБА_7,
ОСОБА_9 та ОСОБА_5 пішов до квартири ОСОБА_8, що розташована АДРЕСА_4, де продовжили
розпивання спиртних напоїв.

В результаті нанесених ОСОБА_6 ударів останньому були заподіяні тілесні
ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, яка супроводжувалась
крововиливами під оболонку мозку в сіру і білу речовину, що привело до набряку
- стисненню головного мозку.

26 серпня 2003 року в зв'язку з погіршенням стану здоров'я ОСОБА_6, був
госпіталізований до Охтирської ЦРЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер від заподіяних
йому тілесних ушкоджень.

На вирок суду
від засудженого ОСОБА_2
та його захисника надійшли апеляції.

Засуджений ОСОБА_2
ставить питання про скасування вироку та повернення справи на додаткове
розслідування, а захисник ставить питання про скасування вироку та закриття
провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Засуджений ОСОБА_2
та його захисник мотивують свої апеляційні вимоги тим, що суд, розглядаючи
справу, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
оскільки висновки суду, викладені у вироку, не підтверджуються доказами які
були досліджені судом., а також, не усунувши однобічність досудового слідства,
сам допустив однобічність судового слідства, так як залишилися не дослідженими
такі обставини, з'ясування яких може мати істотне значення для правильного
вирішення справи.

Зокрема захисник вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги пояснення
ОСОБА_2, які
підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_10, та ОСОБА_11, про те, що він не
наносив ОСОБА_6 таких тілесних ушкоджень, які б могли потягнути за собою смерть
останнього.

Крім того, суд не усунув протиріччя в поясненнях свідків ОСОБА_7, з одного
боку, та ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_8, з другого боку, а також в поясненнях
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Засуджений ОСОБА_2 в свою чергу вказує, що суд не прийняв до уваги те, що
згідно встановленого досудовим слідством, ОСОБА_6, був доставлений до лікарні
26 серпня 2003 року, тоді, як згідно медичної документації, відносно нього було
розпочато лікування 1 вересня 2003 року, у зв'язку з чим судом не спростовано
те, що ОСОБА_6 міг отримати тілесні ушкодження, що потягли його смерть за інших
обставин.

За таких
обставин апелянти вважають, що суд, допустивши такі недоліки судового розгляду
справи, не міг постановити обвинувальний висновок.

Заслухавши доповідь судді щодо суті вироку та поданих апеляцій,
думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, а апеляцій без
задоволення, думку захисника та пояснення засудженого про підтримку апеляції,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не
підлягають.

Суд, піддавши аналізу досліджені по справі докази,
обгрунтовано дійшов до висновку про винність ОСОБА_2 в скоєному і
вірно кваліфікував його дії за ст. 121 ч. 2 КК України.

Колегія суддів не може погодитись з мотивами апеляції про
те, що суд допустив однобічність судового слідства, а також невідповідність
своїх висновків фактичним обставинам справи, оскільки такі мотиви
спростовуються дослідженими судом доказами.

ОСОБА_2,
даючи суду пояснення в якості підсудного не заперечував проти того, що він
наносив потерпілому ОСОБА_6 удари в голову, вказуючи при цьому, що цими ударами
не можливо було заподіяти йому такі тілесні ушкодження, які б могли потягнути
за собою настання смерті останнього.

Колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано прийняв до уваги обставини, які
підтверджують заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень саме ОСОБА_2.

Суд обгрунтовано прийняв до уваги те, що після
потрапляння потерпілого ОСОБА_6 до лікарні, ОСОБА_2 звертався до
дружини ОСОБА_6 - ОСОБА_12 з проханням не звертатися до правоохоронних органів
з приводу ставшогося, а також надавав кошти для лікування ОСОБА_6

В послідуючому, через кілька днів, ОСОБА_2, дізнавшись, що щодо ставшогося проводиться оргнанами
внутрішніх справ дізнання, зник з місця свого проживання.

Крім того, вина ОСОБА_2
в вчиненому знайшла своє підтвердження і при дослідженні доказів по справі.

Колегія
суддів вважає, що суд обгрунтовано поклав в основу вироку пояснення потерпілої
ОСОБА_12, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки їх пояснення, як в ході
досудового слідства, так і судового слідства, є незмінними та логічними за
своїм змістом.

Так, потерпіла ОСОБА_12 пояснювала суду, вона 24 серпня
2003 року, повернувшись до дому побачила побитим свого чоловіка ОСОБА_6, який
пояснив їй, що його побив ОСОБА_2,
який, після того, як ОСОБА_6 потрапив до лікарні, звертався до неї з
проханням не звертатись з заявою про ставшеєся до правоохоронних органів, а
також надавав кошти на лікування.

Вказані пояснення знайшли своє підтвердження в поясненнях свідків ОСОБА_7
та ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_7 пояснювала суду, що 24 серпня 2003 року, коли вона
повернулась до себе до дому, то побачила там присутніми ОСОБА_2, ОСОБА_5, свого
чоловіка ОСОБА_9 та ОСОБА_6, у якого було розбите обличчя, при цьому ОСОБА_2 кричав на нього,
погрожуючи розправою.

Далі ОСОБА_2, в її
присутності, тримаючи ОСОБА_6 за голову, наніс йому удари в голову коліном, при
цьому ОСОБА_6 ударявся головою об точильний камінь, що лежав на підвіконні.

Свідок ОСОБА_8
пояснював суду, що в один із днів серпня 2003 року він зайшов до помешкання
ОСОБА_7, де побачив побитим ОСОБА_6

Від присутніх там ОСОБА_7 та самих же ОСОБА_2 та ОСОБА_6 він
дізнався, що ОСОБА_6 побив ОСОБА_2

Із висновку судово - медичної експертизи, відносно ОСОБА_6, судом було
встановлено ( а. с. 24 - 25 ), що у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження
голови, які призвели до набряку - стиснення головного мозку, що потягло за
собою настання смерті останнього.

За таких обставин, що були встановлені судом, у суду не було підстав для
сумніву в винності ОСОБА_2
в заподіянні потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли
настання його смерті.

У зв'язку з цим колегія суддів знаходить надуманими мотиви апеляцій про те,
що суд допустив однобічність судового слідства та невідповідність своїх
висновків фактичним обставинам справи.

Колегія суддів не знайшла підстав вважати супереч.1ивими пояснення
потерпілої ОСОБА_12, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які вони давали в ході
досудового слідства та в ході судового слідства.

Неточності в поясненнях вказаних осіб обумовлені тривалістю часу між
ставшимся та часом їх допиту судом, крім того ці неточності були усунені судом
шляхом оголошення їх пояснень, які вони давали в ході досудового слідства,
безпосередньо після ставшогося.

Не знаходить порушень колегія суддів і в тому, що суд оголосив пояснення
свідка ОСОБА_5, не маючи можливості допитати її безпосередньо в ході судового
слідства, оскільки ОСОБА_5, знаючи про розгляд справи, виїхала з місця свого
постійного проживання, так як такі дії суду відповідають вимогам ст. 306 КПК
України.

Не заслуговують на увагу і мотиви апеляції засудженого ОСОБА_2 про те, що судом
не було встановлено достовірно дату початку лікування потерпілого ОСОБА_6,
оскільки він вважає, що останній потрапив до лікарні після 1 вересня 2003 року,
у звя'зку з чим не виключається можливість отримання ОСОБА_6 тілесних
ушкоджень, що потягли його смерть за інших обставин і від інших осіб.

Колегія суддів вважає, що такі мотиви спростовуються
дослідженням висновку судово -медичної експертизи, з якої судом було
встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 розпочав лікування травми голови 26 серпня
2003 року.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не може погодитись з тим, що суд, розглядаючи справу,
допустив такі порушення закону, які б тягли незаконність постановленого судом
вироку.

Натомість колегія суддів вважає, що суд в повному обсязі дослідив обставини
справи, піддав аналізу зібрані по справі докази, що дало суду змогу дійти до
висновку про винність ОСОБА_2
в скоєному.

За таких
обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляцій.

Керуючись ст.
ст. 366; 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок
Охтирського міськрайонного суду Сумської області, від 18 червня 2007 року,
відносно ОСОБА_2, - залишити без зміни, а апеляції засудженого ОСОБА_2 та
захисника ОСОБА_3, - без задоволення.