Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
головуючого Селівона
суддів Канигіної
Г.В., Шевченко Т.В.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 20 листопада 2008 року справу
за касаційним поданням заступника прокурора Донецької області на постанову
Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2008 року
у с т а н о в и л а :
вироком судової колегії в
кримінальних справах Донецького обласного суду від 22 червня 1995 року з
урахуванням змін, внесених до нього ухвалою Судової колегії в кримінальних
справах Верховного Суду України від 7 вересня 1995 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Херсона, було
засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 168, ст. 172 КК України
1960 року, на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, та з позбавленням права займатися викладацькою діяльністю на 3 роки.

26 червня 2001 року на підставі
Указу Президента України від 15 червня 2001 року про помилування невідбуту
частину покарання у виді позбавлення волі замінено ОСОБА_1 на умовне засудження
з випробуванням 3 роки.

Постановою Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2008 року за клопотанням
ОСОБА_1 з нього знято судимість достроково.

В апеляційному порядку справа щодо
ОСОБА_1 не розглядалась.

У касаційному поданні прокурор
ставить питання про скасування постанови про дострокове зняття судимості з
ОСОБА_1 у зв'язку з неправильним застосуванням судом ст. 91 КК України, проте
конкретних доводів на обґрунтування такої своєї позиції у поданні не наводить.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що в його
задоволенні необхідно відмовити.

Так, відповідно до вимог п. 11
розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Кримінального кодексу України
2001 року правила, встановлені Кримінальним кодексом України 1960 року щодо
погашення і зняття судимості поширюються на осіб, які вчинили злочини до
набрання чинності Кримінальним кодексом 2001 року, за винятком випадків, якщо
ним пом'якшується кримінальна відповідальність зазначених осіб.

Оскільки Кримінальний кодекс
України 2001 року пом'якшує кримінальну відповідальність за вчинені ОСОБА_1
злочини, при вирішенні питання про дострокове зняття з нього судимості за ці
злочини судом обґрунтовано застосовано відповідні положення ст. ст. 89, 91
зазначеного Кодексу.

Як убачається зі змісту касаційного
подання, у ньому прокурор ставить питання про скасування постанови про
дострокове зняття судимості з ОСОБА_1 у зв'язку з неправильним застосуванням
судом при вирішенні цього питання ст. 91 КК України, але при цьому не зазначає,
в чому саме полягає неправильне застосування цієї норми кримінального закону, а
лише наводить аналіз змісту Указу Президента України про помилування, на
підставі якого невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено
ОСОБА_1 на умовне засудження з випробуванням.

Відповідно ж до вимог ст. 395 КПК
України суд касаційної інстанції не вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо
цим погіршується становище засудженого.

Таким чином, розглянувши справу в межах касаційного
подання, колегія суддів не знаходить підстав для скасування постанови про дострокове зняття
судимості з ОСОБА_1 з наведених у поданні мотивів.

Отже, підстав для призначення справи
до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384
КПК України, немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційного подання
заступника прокурора Донецької області на постанову про дострокове зняття
судимості з ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Селівон О.Ф. Канигіна Г.В. Шевченко Т.В.