Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/6708/15-к
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту
15 липня 2015 року Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097 від 07.05.2014 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буча Київської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
До Подільського районного суду міста Києва в порядку ст.283 КПК України з прокуратури Подільського району міста Києва надійшов даний обвинувальний акт.

Під час проведення підготовчого судового засідання по зазначеному кримінальному провадженню суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Пункт 3 ч.3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд вправі повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Стаття 291 КПК України передбачає вимоги до обвинувального акту та додатків до нього, які є його невід`ємною частиною та разом повинні бути надіслані до суду.

Ці вимоги закону не виконані.

Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

До того ж, згідно ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», №29082/95, п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону.

Насамперед, у даному обвинувальному акті не чітко викладено формулювання обвинувачення. Зокрема, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України, що він, займаючи посаду директора КП «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт», з листопада 2012 року по лютий 2014 року, в порушення ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці», безпідставно та умисно не виплатив заробітну плату працівникам КП «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» на зальну суму 605675, 29 грн. При цьому такий висновок містить посилання на акт перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у місті Києві та дані розрахунково-платіжних відомостей КП «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт». Проте, указаний виклад формулювання обвинувачення виключає можливість конкретного розуміння тих дій, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , оскільки замість короткого опису інкримінуємого йому злочину, із зазначенням часу, місця, способу, мотивів та інших обставин, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого, вказує або на наявність доказів якими має бути підтверджена вина особи як суб`єкта злочину у вчиненні нею певного суспільно-небезпечного діяння, або інформацію, викладену у зазначених вище документах.

Окрім цього, обвинувальний акт містить істотні суперечності щодо потерпілих та їх кількості, оскільки, згідно встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення такими зазначено 24 особи, але у формулюванні обвинувачення потерпілими, крім інших, внаслідок інкримуємого обвинуваченому злочину є 25 осіб. При цьому у судовому засіданні встановлено, що потерпілими визнано 28 осіб, проте дані щодо їх всіх в обвинувальному акті відсутні. Також у формулюванні обвинувачення потерпілими особами, крім інших, вказані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , проте вони відсутні у списку потерпілих, який міститься у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та реєстрі матеріалів досудового розслідування. Водночас у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення обвинувального акта та реєстрі матеріалів досудового розслідування потерпілими зазначені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , але такі особи відсутні у формулюванні обвинувачення.

Крім того, у формулюванні обвинувачення перелічені розміри заборгованості з виплати заробітної плати потерпілим особам, які у своїй сукупності не співпадають з загальною сумою, що інкримінується ОСОБА_6 .

Наведені протиріччя, які містить даний обвинувальний акт, на думку суду є істотними, оскільки унеможливлюють право ОСОБА_6 належним чином підготуватися до свого захисту, а суду прийняти законне й обґрунтоване рішення у справі.

Також слід зазначити, що всупереч п.3 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті в повному обсязі не зазначені анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання та громадянство).

Крім того, обвинувальний акт в порушення ч.3 ст. 291 КПК України не підписаний прокурором, який його затвердив.

У зв`язку із цими, встановленими в ході підготовчого судового засідання невідповідностями обвинувального акту вимогам КПК України, суд вважає за необхідне обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 повернути прокурору.

За даних обставин клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності суд залишає без розгляду.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 314-315 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України, прокурору.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1