ун. № 759/2897/15-к
пр. № 1-кп/759/261/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0010087 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Костюки, Хорольського району, Полтавської області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, неодруженого, працюючого слюсарем з ремонту автомобілів в ТОВ «САВТОСЕРВІС», зареєстрованого у Полтавській області, Хорольському районі, с. Костюки, проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 11 листопада 2014 року, приблизно в 08.21 годин, керуючи на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 та посвідчення водія серії НОМЕР_2 , технічно-справним автомобілем «ВАЗ-21104» державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався в крайній лівій смузі руху по б-ру Вернадського зі сторони вул. Депутатської в напрямку вул. Кримського в м. Києві, зі швидкістю близько 40 км/год.

В цей же час, до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на перехресті б-ру Вернадського та вул. М. Краснова, зі сторони вул. Г. Вітрука в м. Києві, підійшли пішоходи ОСОБА_6 та малолітній ОСОБА_5 , тому автомобіль «Toyota Rav 4» державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в крайній правій смузі руху по б-ру Вернадського зі сторони вул. Депутатської в напрямку вул. Ак. Кримського в м. Києві, почав зупинятися перед нерегульованим пішохідним переходом, надаючи перевагу в русі пішоходам. Після цього, пішоходи ОСОБА_6 та малолітній ОСОБА_5 розпочали рух по вищевказаному нерегульованому пішохідному переході, справа на ліво по ходу руху водія ОСОБА_3 , у темпі швидкої ходи.

Під`їжджаючи до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу на перехресті б-ру Вернадського та вул. М. Краснова, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21104» державний номерний знак НОМЕР_3 , проявив неуважність, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом і не надав дорогу пішоходам, внаслідок чого передньою правою боковою частиною, керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішохода - малолітнього ОСОБА_5 , чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги п. 1.5, 2.3 (б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, які діють з 15 квітня 2013 року, згідно якихдії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян завдавати матеріальних збитків; водій транспортного засобу, для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі; водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішоходного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена небезпека; якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах повинні зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди малолітньому ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляд закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку з формуванням геморагічного вогнища (діаметром 4 мм) білої речовини в лівій середнє-лобній ділянці, саден, синців лобно-скронево-виличної ділянка зліва, лівої підочної ділянки, синця на повіках лівого ока; закритої травма правої гомілки: перелома латеральної лодижки без зміщення уламків в зоні росту кістки, саден у ділянці верхньої та нижньої третини; саден обох кистей які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2250/Е від 20 січня 2015 року, у сукупності, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням малолітньому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та показав, що 11 листопада 2014 року близько 08.20 годин, він керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21104» державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався в крайній лівій смузі руху по бул. Ак. Вернадського зі сторони вул. Депутатської в напрямку вул. Ак. Кримського в м. Києві, зі швидкістю близько 35-40 км/год.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на перехресті б-ру А.Вернадського та вул. М. Краснова, автомобіль «Toyota Rav 4», перестроївся в крайню праву смугу руху та почав зупинятися перед нерегульованим пішохідним переходом, закривши йому видимість пишохідного перехода. Коли його автомобіль зрівнявся з автомобілем «Toyota Rav 4», він на пішохідному переході побачив хлопчика, який вибіг із-за автомобіля «Toyota Rav 4» та рухався справа на ліво відносно руху керованого ним автомобіля, на якого він здійснив наїзд.

Визнає порушення ним вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України.

У скоєнному щиро кається.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів кримінального провадження що характеризують особу обвинуваченого, визнавши, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого учасники судового провадження не заперечували.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю, й кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 286 КК України є правильною, оскільки він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 (б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, що спричинило малолітньому потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що є злочином невеликої тяжкості, характеристику особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на час скоєння злочину був зайнятий суспільно-корисною працею, його відношення до скоєного, думку законного представника малолітнього потерпілого, який просив суд суворо не карати обвинуваченого, обставиною що обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину щодо малолітнього, обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, та вважає за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, так як приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без відбування покарання.
Суд, вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Речові докази по справі: автомобіль «ВАЗ-21104» державний номерний знак НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне залишити у його власності; DVD-диск з відеозаписом з відеореєстратора обставин дорожньо-транспортної пригоди, залучений до матеріалів кримінального провадження, суд вважає за необхідне залишити в матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік шість місяців, відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки.
Речові докази по справі: автомобіль «ВАЗ-21104» державний номерний знак НОМЕР_3 - залишити обвинуваченому ОСОБА_3 ; DVD-диск з відеозаписом з відеореєстратора обставин дорожньо-транспортної пригоди - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: