РОЗДІЛЬНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 511/1030/15-к
Номер провадження: 1-кп/511/178/15
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

"29" квітня 2015 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005323 від 23 жовтня 2014 року, відносно обвинуваченого

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Роздільна Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, перебуваю чого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, п.9 ч.2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2015 року до Роздільнянського районного суду Одеської області в порядку ст. 34 КПК України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.190 ч.2, ст. 115 ч.2 п.9 КК України, до якого долучений реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка обвинуваченого та захисників про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Згідно обвинувального акту 1 листопада 2014 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

27 березня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту, у ході досудового розслідування встановлено, що наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №90 о/с від 27.02.2014 старшина міліції ОСОБА_7 призначений на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Суворовського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

У вересні 2014 року у ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, a саме грошовими коштами ОСОБА_12 . З цією метою ОСОБА_7 та ОСОБА_13 розробили план щодо запропонування ОСОБА_14 внести гроші для придбання автомобілю. При цьому вони заздалегідь мали намір не передавати ОСОБА_14 будь-який автомобіль та не повертати гроші.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 шляхом зловживання його довірою, приблизно 17-18 вересня 2014 року, більш точну дату у ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_14 на вигідних умовах придбати у спільну власність автомобіль Honda, вартістю 1000 доларів США, з метою його подальшого продажу за більш велику ціну. При цьому ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_14 солідарно внести грошові кошти по 500 доларів США та передати їх ОСОБА_7 , який мав привезти та передати автомобіль Honda.

ОСОБА_14 погодився на вказану пропозицію ОСОБА_11 і на вимогу останнього 17-18 вересня 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось можливим, приблизно о 21-22 годині, знаходячись у Суворовському районі міста Одеси в автомобілі Mitsubishi Lancer, 2006 року випуску,. державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на вимогу ОСОБА_15 передав йому грошові кошти у розмірі 300 доларів США, що станом на 18.09.2014 склало 4027 грн. При цьому ОСОБА_15 пообіцяв вранці наступного дня передати обумовлений автомобіль.

Після отримання грошей від ОСОБА_14 , ОСОБА_15 поїхав нібито за автомобілем Honda, а ОСОБА_14 та ОСОБА_11 залишились чекати його на території Суворовського району м. Одеси. При цьому решту грошей у розмірі 200 доларів США, що станом на 18.09.2014 склало 2685 грн. ОСОБА_14 на вимогу ОСОБА_11 витратив з ним у розважальних закладах, а залишок передав ОСОБА_16 , який пообіцяв повернути гроші після реалізації автомобілю Honda.

В подальшому на численні вимоги ОСОБА_14 повернути гроші або передати автомобіль ОСОБА_11 та ОСОБА_7 відповідали відмовою.

Своїми умисними діями, на думку органу досудового розслідування ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України - шахрайство, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом зловживання довірою, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У вересні 2014 року у ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_17 . З цією метою ОСОБА_7 та ОСОБА_11 розробили план щодо запропонування ОСОБА_17 внести гроші для придбання автомобілю Chery Amulet DA11В, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . При цьому вони заздалегідь мали намір не передавати ОСОБА_17 вказаний автомобіль та не повертати гроші.

У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_17 шляхом зловживання його довірою, у вересні 2014 року ОСОБА_11 та ОСОБА_7 запропонували ОСОБА_17 придбати автомобіль Chery Amulet DA11В, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належав матері ОСОБА_11 - ОСОБА_18 . В якості розрахунку вони запропонували ОСОБА_17 передати їм автомобіль Mazda 626, 1985 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким ОСОБА_17 , керував на підставі довіреності, та гроші у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень в якості доплати.

При цьому, ще 11 квітня 2014 року ОСОБА_11 передав подружжю - мешканцям міста Одеси ОСОБА_19 та ОСОБА_20 технічний паспорт та ключі від автомобілю Chery Amulet DA11B, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та отримав від вказаних осіб грошові кошти у розмірі 2150 доларів США. Юридично вказана угода оформлена не була.

Отже, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 заздалегідь мали намір не передавати ОСОБА_17 автомобіль Chery Amulet DA11В, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та не повертати гроші, які він мав сплатити за нього.

На виконання домовленості з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , ОСОБА_21 29.09.2014р. в присутності ОСОБА_11 та о/у ДСБЕЗ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_22 на розі вулиць Балківської та Краснослобідської у місті Одесі продав ОСОБА_23 автомобіль Mazda 626, 1985 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , а отримані від нього гроші у розмірі 1000 (одної тисячі) доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 29.09.2014 складало 12908 гривень, передав ОСОБА_11 .

14.10.2014 ОСОБА_17 у присутності ОСОБА_7 на площі Куликове поле в місті Одесі передав ОСОБА_11 500 доларів США, що курсом Національного банку України станом на 14.10.2014 складало 6475 гривень, та 9000 гривень у якості другої (останньої) частини розрахунку за автомобіль Chery Amulet DA11В, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . На вимогу ОСОБА_7 вказані гроші ОСОБА_11 передав йому.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

У подальшому, у зв`язку з вимогами ОСОБА_17 виконати свою частину зобов`язань, а саме передати йому автомобіль Chery Amulet DA11B, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та погрозами в іншому випадку звернутись до правоохоронних органів, у ОСОБА_7 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_24 з метою приховати скоєні ним шахрайські дії.

З цією метою ОСОБА_7 , не повідомляючи ОСОБА_25 про свій злочинний намір, 20.10.2014 наказав йому домовитись з ОСОБА_17 про виїзд у Роздільнянський район Одеської області для нібито участі у слідчих діях в якості понятого. Після того, як ОСОБА_11 домовився з ОСОБА_26 , вони разом близько 20.30-21.00 годині, більш точний час у ході розслідування встановити не надалось можливим, на автомобілі Mitsubishi Lancer, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , виїхали в напрямку міста Роздільне Одеської області та близько 21.30-22.00 годин зупинились у лісосмузі, розташованій на території поблизу села Єреміївка Роздільнянського району Одеської області. Після того, як вони вийшли з автомобілю та увійшли в лісосмугу, ОСОБА_7 умисно, з метою вбивства ОСОБА_17 , з метою приховати інший злочин, завдав йому 4 удари ножем в область шиї та спини, заподіявши тим самим ОСОБА_17 тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого колото-різаного поранення спини, з проникненням в ліву плевральну область, пошкодженням шостого ребра, тканини лівого легкого, крововиливом в ліву плевральну область; проникаюче колото-різане ушкодження задньої поверхні шиї з частковим перетином спинного мозку на рівні 3 і 4 шийних хребців; проникаюче колото-різане ушкодження задньо-бокової поверхні шиї з повним перетином внутрішньої яремної вени; одне непроникаюче колото-різане поранення м`яких тканин правої бокової поверхні шиї.

Проникаючі колото-різані поранення, як кожен окремо, так і разом в сукупності були небезпечними для життя в момент заподіяння і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; непроникаюче колото-різане поранення при своєму звичайному перебігу у живих осіб супроводжується короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня, і за цим критерієм має ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Смерть ОСОБА_17 знаходиться в прямому причинному зв`язку з проникаючими колото-різаними пораненнями шиї з пошкодженням шийного відділу хребта і внутрішньої яремної вени, а також проникаючим колото-різаним пораненням спини з пошкодженням лівої легені та крововиливом в ліву плевральну область. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_17 з`явилася гостра крововтрата.

Після цього ОСОБА_7 з метою укриття скоєного злочину облив труп ОСОБА_17 горючою речовиною - розчинником, та підпалив, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_17 термічні ураження у вигляді опіків в області голови, грудей, живота, обох верхніх і нижніх кінцівок.

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_27 залишили місце вчинення злочину та повернулися у місто Одесу.

У подальшому, 22.10.2014 ОСОБА_7 примусив ОСОБА_11 поїхати з ним на автомобілі Honda Accord, Державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , на місце скоєння злочину у лісосмузі, розташованій на території Роздільнянського району Одеської області поблизу села Єреміївка, де приблизно о16.00 годині, більш точний час у ході розслідування встановити не надалось можливим, вони разом завантажили труп ОСОБА_28 у багажник автомобілю.

Після цього ОСОБА_7 і ОСОБА_11 на автомобілі Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_7 , прибули у лісосмугу біля села Водяне Великомихайлівського району Одеської області, де близько о 17.00-18.00 годині, більш точний час у ході розслідування встановити не надалось можливим, вивантажили труп ОСОБА_17 та залишили на землі, прикривши тіло вітками дерев. Після цього ОСОБА_7 і ОСОБА_11 поїхали з місця події у місто Одесу.

Приблизно біля 21.00 годині 22.10.2014 з метою приховування злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_29 прибули в місто Одесу, де на автомийці Авто-Лайф (місто Одеса, вулиця Паустовського, 12-6) замовили мийку автомобілю та прибирання багажнику машини з використанням хімічних речовин. При цьому після виконання вказаних послуг ОСОБА_7 особисто додатково провів прибирання багажнику машини з використанням хімічних речовин.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з метою приховати інший злочин.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 висловлена думка про необхідність призначення справи до судового розгляду та приєднання цивільного позову для розгляду в даному кримінальному проваджені.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_10 подав клопотання від імені потерпілої ОСОБА_9 про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 на п. 6 і 12 ч.2 ст.115 КК України, оскільки потерпіла вважає, що її брата ОСОБА_17 обвинувачений та ОСОБА_11 вбили за попередньою змовою з корисливим мотивом. У зв`язку з цим вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору для усунення вказаних недоліків обвинувального акту.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтримали думку свого представника та наполягали на поверненні обвинувального акту.

Крім того, потерпілі заявили цивільний позов до ОСОБА_30 та ОСОБА_31 та ГУ МВС України в Одеській області про відшкодування солідарно майнової та моральної шкоди, завданої злочином.

Захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечувала проти призначення обвинувального акту до розгляду по суті, але зауважила, що він має ряд недоліків: не встановлена особа обвинуваченого, який розлучений, перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не встановлена сума матеріальної шкоди за ст.190 КК України, в обвинувальному акті вказані обтяжуючі та пом`якшуючі відповідальність , а не покарання, обставини, що не відповідає вимогам ст. 66 та ст.67 КК України. Крім того, ОСОБА_32 обвинувачується у вчиненні злочину за ст.190 ч.2 КК України за попередньою змовою з ОСОБА_33 , але не вказано, де перебуває ОСОБА_34 та чому обвинувальний акт стосовно нього не надійшов до суду. Захисник ОСОБА_35 повідомила суд, що під час досудового розслідування не виконані наступні слідчі дії, а саме: не встановлено місце, де був викинутий ніж, яким вбито потерпілого; не здійснено допит обвинуваченого ОСОБА_30 за допомогою поліграфа, та після цього допиту не призначено психолого-психіатричну експертизу обвинуваченому, не призначено цитологічну експертизу куртки Сандрацького, оскільки ОСОБА_32 наполягає на тому, що вбивство потерпілого вчинив ОСОБА_34 , а під час досудового розслідування видав куртку, в яку не був одягнений в момент вчинення злочину, не встановлено місце проживання ОСОБА_31 , в якому необхідно було провести обшук для можливого вилучення чохла від ножа, яким скоєно вбивство та мобільного телефона, з якого ОСОБА_34 телефонував вбитому. Не допитані колеги ОСОБА_31 з питання продажу телефону Леново, що належав потерпілому ОСОБА_36 . Зазначила, що всі клопотання про проведення даних слідчих дій були нею заявлені під час досудового розслідування, але не розглянуті слідчим своєчасно та не задоволені, про що вона отримала відмову під час відкриття матеріалів досудового розслідування. На вказану бездіяльність слідчого та прокурора вона подавала скаргу до суду, яка була частково задоволена (ухвала слідчого судді додається).

Обвинувачений ОСОБА_32 не заперечував проти призначення обвинувального акта до розгляду, але повідомив суд, що під час досудового слідства ним заявлявся ряд клопотань про проведення слідчих дій та неодноразово подавалися скарги та звернення до суду, зокрема, про відвід прокурора, до УСБУ України в Одеській області про здійснення контролю за діями прокуратури, яка порушувала його процесуальні права. На всі ці скарги та звернення він відповіді не отримав. Крім того, обвинувачений зазначив, що фактично був затриманий 31.10.2014р., що не відповідає даним, внесеним в протокол його затримання від 01.11.2014р. При затриманні було порушено його право на захист, оскільки йому не було надано захисника та він був допитаний після затримання без захисника за відсутності його відмови від захисника. Стверджує, що йому не відкриті всі матеріали досудового розслідування, зокрема, відеоматеріал фіксації на заправці СОКАР за 20.10.2014р., де є можливість визначити у якій одежі був одягнений ОСОБА_34 у цей день для можливості підтвердження в подальшому цієї обставини, що ОСОБА_34 видав працівникам міліції для експертного дослідження не ту куртку.

Дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки даний обвинувальний акт не відповідає вимогам статей 291 та 384 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає вичерпний перелік відомостей, що мають міститися в обвинувальному акті та з урахуванням змісту ч.4 ст. 291 КПК України, який містить імперативне положення про заборону надавати суду інші документи окрім тих, що передбачені ст. 291 КПК України, розширеному тлумаченню не підлягає.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі Камасінскі проти Австрії (рішення від 19 грудня 1989 р.) та у справі Абрамян проти Росії (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у тексті підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі Матточіа проти Італії, № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі Даллос проти Угорщини, № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54, а також Даллос проти Угорщини, п. 47).

Проте, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з наступних підстав.

Викладаючи обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 190 ч.2 КК України по обох епізодах орган досудового розслідування вказує, що дані злочини вчинені за попередньою змовою з ОСОБА_11 та кваліфікує його дії як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом зловживання довірою, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Але роль кожного у вчиненні шахрайських дій не встановлена, яку вигоду кожен з співучасників повинен був отримати - не зазначено.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 до суду не направлений, та не зазначено, з яких причин, не вказано, де він перебуває, і яке процесуальне рішення відносно нього прийнято.

Крім того, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, є альтернативною та полягає в заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.

При цьому об`єктивна сторона злочину є невід`ємною частиною складу злочину та це сукупність ознак, які характеризують зовнішню сторону злочину, тобто суспільно-небезпечне діяння і характер суспільно-небезпечних наслідків, які настали в результаті діяння, і причинний зв`язок між ними.

Обман - це повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомленими (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах. Особливості шахрайства полягають в тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, корисливі мотив та мета.

Таким чином, об`єктивна сторона вказаного злочину носить альтернативний характер, тому встановлення саме було це заволодіння майном або придбання права на майно та шляхом обману або зловживання довірою, є необхідною умовою для встановлення обставин по справі та правильної кваліфікації дій обвинуваченого.

Крім того, шахрайство є злочином з матеріальним складом та потребує встановлення вартості майна, яким заволоділа особа та суми шкоди, спричиненої потерпілому. З обвинувального акту не вбачається, що дані вимоги закону виконані при формулюванні обвинувачення.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за п.9 ч.2 ст. 115 КК України викликає сумніви, оскільки з викладеного обвинувачення та доданих суду учасниками процесу додатків до клопотань вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 обвинувачують один одного у вчиненні вбивства ОСОБА_37 . Крім того, після затримання ОСОБА_38 пред`явлена підозра у вчиненні вбивства з корисливих мотивів. З обвинувачення вбачається, що ОСОБА_34 приймав активну участь у підготовці цього злочину, оскільки домовився з ОСОБА_39 про виїзд в Роздільнянський район, де і було вчинено вбивство ОСОБА_37 , та допомагав в приховуванні трупу.

При цьому не встановлено місце, час, спосіб, форма вини та мотив злочину, що відноситься до об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину і є обов`язковими для доказування.

Місцем вчинення злочину зазначена лісосмуга на території поблизу с.Єреміївка Роздільнянського району без визначення координат та конкретної прив`язки до місця вбивства на місцевості.

Не встановлений час смерті ОСОБА_37 . В обвинувальному акті вказано, що з метою укриття вбивства ОСОБА_32 облив труп ОСОБА_37 горючою речовиною розчинником та підпалив, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_17 термічні ураження у вигляді опіків в області голови, грудей, живота, обох верхніх та нижніх кінцівок, що, на думку суду, не виключає можливість отримання ОСОБА_39 даних ушкоджень при житті. ОСОБА_40 не встановлення часу смерті позбавить суд встановити фактичні обставини справи.

Не розписані дії ОСОБА_30 і ОСОБА_31 під час вчинення вбивства та готування до нього.

З обвинувального акту не вбачається наскільки реальні були погрози ОСОБА_37 в бік обвинуваченого та ОСОБА_31 про притягнення них до відповідальності за вчинення шахрайських дій за відсутності будь-яких розписок про передачу їм грошей. А як вбачається з обвинувального акту, вбивство ОСОБА_37 було вчинено саме з метою приховати інший злочин - шахрайство, що викликає сумнів.

При цьому суд враховує думку потерпілої та її представника про те, що вбивство ОСОБА_37 вчинено групою осіб з корисливих мотивів з метою неповернення грошей або не надання у власність автомобілю.

Вказані недоліки обвинувального акту не можуть бути усунуті під час розгляду справи по суті шляхом зміни обвинувачення в суді, оскільки розглядаючи справу про вмисне вбивство при обтяжуючих обставинах суд, з урахуванням позиції Верховного Суду України по аналогічних справах, не може змінювати кваліфікацію дій винного з одного пункту на інший, якщо це тягне зміну формулювання обвинувачення, що погіршує становище обвинуваченого і порушує його право на захист.

Вищевикладене вказує на відсутність визначення меж висунутого обвинувачення по кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 .

Наведені обставини є суттєвим порушенням вимог КПК України, так-як всі вказані обставини підлягають обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженню. Суд вважає, що таке порушення вимог закону не може бути усунуте під час судового розгляду та порушує право на захист обвинуваченого, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій пред`явлено конкретне обвинувачення, яке правильно сформульоване та викладене в обвинувальному акті.

Тому, наявні об`єктивно існуючі суперечності і неузгодженості свідчать про неконкретність обвинувачення.

Згідно ст. 291 ч.4 КПК України, прокурор направляє в суд обвинувальний акт, до нього додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, розписка, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні прокурором до клопотання було долучено протокол огляду від 05.11.2014р. мобільного телефону підозрюваного ОСОБА_11 з фото таблицею, трафік телефонних розмов абонента ОСОБА_7 від 22.10.2014р., протоколу огляду місця події від 29.10.2014р. виявлення трупа, протокол допита свідка ОСОБА_7 від 24.10.2014р. як обґрунтування необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Також учасниками процесу в якості додатків до клопотань та цивільного позову долучені документи, які несуть доказову базу, а саме: протоколи допиту підозрюваних ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , свідка ОСОБА_23 , протокол одночасного допиту осіб і т.і., що також є недопустимим.

Крім того, частиною першою статті 384 КПК України передбачено, що письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. При цьому прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Вказана вимога закону при передачі обвинувального акту до суду, прокурором виконана не була, що підтверджується відсутністю в матеріалах кримінального провадження письмового роз`яснення про зазначене право обвинуваченого, що є порушенням його прав.

Крім того, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування порушено вимоги ст. 290 КПК України, оскільки відкриття матеріалів кримінального провадження не відбулося, т.я. обвинуваченому не відкриті відеоматеріали, що мають значення для його захисту і які були відкриті іншим учасникам кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як доказ, та є підставою для визнання недопустимими усіх інших доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги засади кримінального провадження: - законності (п.2 ч.1), презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини (п.10 ч.1), що передбачені ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК України щодо змісту обвинувального акту та його невід`ємної частини - додатків, в тому числі щодо відомостей, які вони мають містити, є підставою для визнання обвинувального акту, таким, що не відповідає вимогам КПК України.

Оскільки судом приймається рішення про невідповідність зазначеного обвинувального акту вимогам КПК та повернення його прокурору, суд вважає за необхідне долучити до обвинувального акту цивільний позов потерпілих з додатками та клопотання про зміну кваліфікації дій ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , клопотання та скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 для вирішення викладених в них питань по суті під час виправлення недоліків обвинувального акту, в тому числі щодо визнання осіб цивільними позивачами та цивільними відповідачами по даному кримінальному провадженню.

Керуючись п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 190 ч.2, ст. 115 ч.2 п.9 КК України, прокурору Одеської області в зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Разом з обвинувальним актом надіслати прокурору цивільний позов з додатками, клопотання та скарги учасників кримінального провадження для прийняття рішення у відповідності з вимогами КПК України.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити тримання під вартою згідно ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.04.2015р.

Ухвалу негайно направити прокурору для усунення зазначених в ній недоліків обвинувального акта, встановивши строк у 30 днів для виконання даної ухвали суду.

Копію ухвали надати обвинуваченому, захиснику, потерпілим та їх представнику - для відома.

Ухвала підлягає оскарженню протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий

суддя: ОСОБА_1 Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3