Справа № 405/4669/14-к
Провадження № 1-кп/405/154/14
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Кіровоград 06 лютого 2015 року
Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого - судді: ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого в ПП ОСОБА_9 , має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не має судимості, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин:
20.04.2014 приблизно о 23 год. 50 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходячись на зупинці громадського транспорту, розташованій по вул. Верхній Пермській в м. Кіровограді, поряд із приміщенням апеляційного суду Кіровоградської області, побачивши раніше незнайомого чоловіка, яким в подальшому виявився потерпілий ОСОБА_4 , який спілкувався по мобільному телефону, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_4 , попередньо узгодивши свої злочинні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до потерпілого ОСОБА_4 , завдали по черзі удари в область тіла останнього, від чого потерпілий впав, випустивши з рук свій мобільний телефон. В подальшому ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_4 належний останньому мобільний телефон моделі «Nokia 6303 сі» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартість якого визначена згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 06.05.2014 № 403 складає 281,85 грн., у якому знаходилась сім-картка мобільного оператору «МТС», яка для потерпілого ОСОБА_4 матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої знаходяться грошові кошти в сумі 20,00 грн. З місця скоєння злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 301,85 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав. Надав показання за змістом яких 20.04.2014, приблизно о 23 год. 00 хв. вийшов з будинку своєї сестри та пішов разом з ОСОБА_6 в бік спортивної школи по вул. В. Пермській в м. Кіровограді. Побачили на зупинці громадського транспорту чоловіка, який розмовляв по телефону. Побачивши це запропонував ОСОБА_6 забрати у потерпілого телефон, на що той погодився. Підійшли до потерпілого та запитали чи є в нього цигарки, почувши відмову ОСОБА_6 вдарив його кулаком в область спини, потім він вдарив кулаком в груди, від чого потерпілий впав та у нього з рук випав телефон. ОСОБА_6 підняв телефон, а він потерпілого. Дорогою в бік магазину «Копілка» ОСОБА_6 віддав йому телефон, з якого витягнув сім-карту. Телефон хотів продати на ринку. Про те, що будуть бити потерпілого з ОСОБА_6 не домовлялися. Ударив потерпілого через те, що ОСОБА_6 ударив. На запитання суду під час одночасного допиту з обвинуваченим ОСОБА_6 зазначив, що побачивши в чому обвинувачується вирішив розповісти, що все було умисно, наполягає на цих свідченнях. Зазначив, що умисел заволодіти телефоном виник, коли йому віддав телефон ОСОБА_6 .
Після дослідження доказів, допиту потерпілого та свідка, обвинувачений ОСОБА_5 змінив надані свідчення вказавши, що не пропонував ОСОБА_6 брати телефон та надав такі свідчення: того вечора він з ОСОБА_6 підійшли до зупинки громадського транспорту, розташованої біля апеляційного суду у м. Кіровограді, попросили у потерпілого цигарку, після чого ОСОБА_6 ударив потерпілого в область грудей, потім він ударив кулаком в груди. Від його удару потерпілий упав на бік, ОСОБА_10 ударив ногою в область рук потерпілого, він також ударив ногою в область рук потерпілого, приведених до голови. Після чого він підняв потерпілого, запитавши, чи все у нього гаразд. Дані події відбувалися за зупинкою громадського транспорту. Потім разом з ОСОБА_6 пішли в напрямку центру міста. Дорогою ОСОБА_6 дав йому мобільний телефон. На його запитання чий телефон, ОСОБА_6 відповів, що потерпілого. Він витягнув з телефону сім-карту та викинув її. Сім-карти позбувся, скільки боявся, що якщо хто-небудь зателефонує і якщо зупинять працівники міліції, він не зможе підтвердити, що це його телефон. Приблизно через 10 хвилин працівники міліції їх зупинили на зупинці громадського транспорту, що розташована у м. Кіровограді на вул. Преображенській, поблизу ТЦ «Лісова Пісня». Пояснив, що не відніс телефон потерпілому, оскільки боявся відповідальності. Телефон залишив собі, щоб повернути потерпілому. Вказав, що визнає вину у тому, що був присутній при крадіжці та побив потерпілого. Потерпілого побив через те, що він їх ображав. Коли підходили до потерпілого, телефон у нього не бачив.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину не визнав. Надав показання за змістом яких 20.04.2014, приблизно о 23 год. 00 хв. прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_5 , відпочивши вирішили поїхати до знайомої ОСОБА_5 проходячи по вул. В. Пермська в м. Кіровограді побачили потерпілого. Просив цигарку у перехожих, потім у потерпілого на що той відмовив нецензурною лайкою, у відповідь він вдарив його кулаком у спину, від чого у того випав з рук телефон. ОСОБА_5 ударив потерпілого кулаком в груди, від чого останній упав. Потім ОСОБА_5 підняв потерпілого. Він побачив, що в кущах задзвонив телефон, і він підняв його та віддав ОСОБА_5 . Не знає, чому не віддав телефон потерпілому. Пішли в сторону магазину «Копілка», ОСОБА_5 витягнув з телефону сім картку і сказав, що телефон здасть до ломбарду.
Зазначив про те, що умислу на заволодіння телефоном не було, попередньої домовленості про викрадення телефону не було, телефон випав і він його підняв. ОСОБА_5 не пропонував йому викрасти телефон потерпілого. Наніс удар потерпілому через те, що він його образив. Обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що розумів, що телефон чужий, не зміг пояснити чому не повернув телефон потерпілому, а віддав його ОСОБА_5 .
Під час одночасного допиту обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 останній вказав, що телефон потерпілого підняв з метою заволодіння, однак умисел на заволодіння виник, коли телефон випав на землю та він його підіймав.
Після допиту потерпілого, свідка до дослідження письмових доказів у провадженні обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що коли підіймав телефон потерпілого розумів, що останній та ОСОБА_5 могли бачити, як він це робить. Зайшли за зупинку громадського транспорту для того, що попросити цигарку у потерпілого. Визнає вину у тому, що наніс тілесні ушкодження потерпілому та викрав у нього телефон, однак зрозумів, що зробив, коли пішли з ОСОБА_5 з місця. Інших людей поруч не було. Він впевнений, що це телефон потерпілого. Віддав телефон потерпілого ОСОБА_5 через те, що він йому не потрібний, на що ОСОБА_5 говорив, що здасть телефон в ломбард. Не знає чому не повернув телефон потерпілому, боявся повертатися на місце подій. Зазначив, що того вечора, коли підходили до потерпілого, він бачив в руці того мобільний телефон. Коли наносив удар не пам`ятає, чи був телефон в руці.
Вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами:
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 20.04.2014, приблизно о 23 год. 00 хв. стояв на зупинці громадського транспорту, розташованій по вул. Верхній Пермській в м. Кіровограді, поряд із приміщенням апеляційного суду Кіровоградської області, чекав на автобус, щоб поїхати додому і в той же час говорив по телефону, підійшли раніше невідомі двоє молодих хлопців, попросили цигарку, на що він відповів відмовою, в цей момент відчув удар в спину, потім в груди від яких впав на землю спиною, ударився головою. Чи знаходився мобільний телефон в момент ударів у нього в руці або в кишені точно не пам`ятає. Потім один з нападників підняв його, запитав чи живий він, та хлопці пішли. Чоловік з зупинки свідок, викликав йому таксі. Пошукав мобільний телефон, не знайшовши, попросив свідка на ім`я ОСОБА_11 зателефонувати на його номер, однак телефон був відключений. Після приїзду таксі він поїхав в додому м. Компаніївку, Кіровоградського району та області. Знаходився в стані алкогольного сп`яніння, грубо нікому не відповідав.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 20.04.2014 він бачив ОСОБА_4 (знає його, оскільки той проживає в одному селі з його бабою), який перебував в стані алкогольного сп`яніння, на зупинці громадського транспорту по вул. В. Пермській, що поруч з апеляційним судом Кіровоградської області. Бачив, як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підходили до чоловіка на зупинці, який сказав їм, щоб вони відійшли від нього. Потім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_4 , який сидів на лавочці, на зупинці. Коли підійшли обвинувачені, ОСОБА_4 стояв та розмовляв по мобільному телефон, вони розмовляли, потім зайшли за павільйон зупинки. Через 2-3 хвили обвинувачені вдвох вибігли із-за зупинки в бік вулиці К. Маркса, телефон в їх руках не бачив. Зайшовши за зупинку він побачив ОСОБА_4 , який стояв та сказав, що у його ударили двоє хлопців та вкрали телефон. Він намагався відшукати телефон. Крім ОСОБА_4 за зупинкою нікого не було.
Заявою потерпілого ОСОБА_4 про злочин (від 21.04.2014) за змістом якої останній просив притягнути до відповідальності невідомих осіб, які в ніч з 20.04.2014 на 21.04.2014 на вул. В. Пермській нанесли йому тілесні ушкодження та заволоділи мобільним телефоном марки Нокіа (а.п. 10).
Протоколом огляду місця події від 21.04.2014, яким зафіксований огляд території зупинки громадського транспорту по вул. Преображенській в м. Кіровограді, біля Центрального ринку, на якій знаходиться ОСОБА_5 , у лівій долоні якого виявлений мобільний телефон «Nokia 6303 сі» ІМЕІ: НОМЕР_1 , який вилучений (а.п. 11).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.04.2014, за участі свідка ОСОБА_12 , який впізнав за рисами обличчя та тілобудовою ОСОБА_5 , як чоловіка, який 20.04.2014 приблизно о 23 год. 00 хв. побив та обікрав ОСОБА_4 (а.п. 18).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.04.2014, за участі свідка ОСОБА_12 , який впізнав за рисами обличчя та тілобудовою ОСОБА_6 , як чоловіка, який 20.04.2014 приблизно о 23 год. 00 хв. побив та обікрав ОСОБА_4 (а.п. 21).
Протоколом огляду предмету від 05.05.2014, предметом огляду є мобільний телефон «Nokia 6303 сі» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вилучений у ОСОБА_5 під час огляду місця події 21.04.2014 (а.п. 24).
Висновком судової товарознавчої експертизи від 06.05.2014 № 403, якою визначена вартість мобільного телефону «Nokia 6303 сі» ІМЕІ: НОМЕР_1 281,85 грн. (а.п. 31).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2014 за участі ОСОБА_5 під час якого останній показав у м. Кіровограді на вул. В. Пермській місце, де спільно з ОСОБА_6 заподіяв тілесні ушкодження чоловікові, з метою заволодіння телефоном потерпілого (а.п. 45).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2014 за участі ОСОБА_6 під час якого останній показав у м. Кіровограді на вул. В. Пермській місце, де спільно з ОСОБА_5 заподіяв тілесні ушкодження чоловікові та заволодів мобільним телефоном потерпілого, Нокія 6303 (а.п. 69).
Протокол огляду місця події, протокол огляду предмету, висновок експерта, протоколи пред`явлення особи для впізнання, протоколи проведення слідчих експериментів, показання потерпілого, свідка та обвинувачених, суд визнає належними та допустимими доказами, а їх сукупність (окрім показань обвинувачених, що спростовуються іншими доказами) такою, що повністю підтверджує наявність умислу обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за змовою, на заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_4 та обставини вчинення грабежу.
Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відзначає їх непослідовність, оскільки останній під час судового розгляду стверджував, як про наявність умислу на заволодіння мобільним телефоном потерпілого за змовою з обвинуваченим ОСОБА_6 , так і про те, що мобільного телефону в руках потерпілого взагалі не бачив, та наміру на відкрите викрадення телефону не мав, з ОСОБА_6 про це не домовлявся.
Твердження обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо відсутності спільного умислу та домовленості на заволодіння майном потерпілого, спростовується як узгодженістю дій під час заволодіння (послідовне нанесення ударів потерпілому, як спосіб подолання опору, дії ОСОБА_6 щодо викрадення телефону підняв такий з кущів) так і поведінкою обвинувачених після заволодіння ОСОБА_6 мобільним телефоном потерпілого (передав телефон ОСОБА_5 після залишення місця злочину, маючи можливість повернути телефон потерпілому). Обвинувачений ОСОБА_5 , в свою чергу, маючи можливість повернути телефон потерпілому, або позбутися його іншим чином, взяв телефон у ОСОБА_6 , витягнув з нього сім-картку, з метою уникнення викриття у вчиненні злочину, та зберігав його до моменту затримання працівниками міліції на зупинці громадського транспорту по вул. Преображенській в м. Кіровограді, біля Центрального ринку.
Твердження захисту про викрадення ОСОБА_6 телефону таємно, спростовуються окрім вищевикладеного і показаннями останнього про усвідомлення під час заволодінням телефону того, що як обвинувачений ОСОБА_5 так і потерпілий могли бачити, як він підняв телефон.
Поруч з цим показання потерпілого та свідка є послідовними, узгоджуються між собою та з дослідженими доказами, підтверджують час та місце вчинення злочину, характер та послідовність дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , отже відповідають фактичним обставинам справи, тому у суду відсутні підстави не брати їх до уваги.
Аналіз наведених доказів свідчить про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та кваліфікує їх дії, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України.
Одночасно суд відзначає неправильність кваліфікації досудовим слідством дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ознакою повторності, оскільки в останнє ОСОБА_6 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 4 ст. 186, ст. 70 КК України 19.03.2002 до 7 років позбавлення волі, 28.12.2006 звільнений умовно достроково із невідбутим терміном покарання 1 рік 10 місяців 14 днів, що свідчить про сплив шестирічного строку погашення судимості 28.12.2012. Зважаючи на викладене, суд виключає дану кваліфікуючу ознаку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховується, що він скоїв тяжкий злочин, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вік обвинуваченого, стан здоров`я, позитивні характеристики за місцем проживання та колишнім місцем роботи. Обвинувачений не працює, не одружений, дітей не має, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлені.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів, в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України є позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом відсутні.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховується, що він скоїв тяжкий злочин. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вік обвинуваченого, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем роботи та проживання. Обвинувачений працює, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину. Вважається не судимою особою.
Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлені.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів, можливе при призначенні покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом відсутні.
Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні судом вирішується у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів при проведені судової товарознавчої експертизи, в сумі 196,56 грн. у відповідності з ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених солідарно на користь держави.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України суд,
у х в а л и в :
визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на три роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжні заходи, застосовані відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , у виді особистого зобов`язання, залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на користь держави процесуальні витрати у провадженні в сумі 196 (сто дев`яносто шість) гривень 56 коп.
Речові докази у провадженні мобільний телефон марки «Nokia 6303 сі» ІМЕІ: НОМЕР_1 , переданий потерпілому ОСОБА_4 під час досудового слідства на зберігання, залишити останньому, як належний.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_13