11.06.2015 Єдиний унікальний № 371/884/15-к

В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
11 червня 2015 року Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавка, Сумської області, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
судовим слідством Миронівський районний суд Київської області,
14 квітня 2015 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, та корисливу мету, направлену на незаконне збагачення, користуючись тим, що його дії залишаються не поміченими сторонніми особами, шляхом відкриття хвіртки проник на подвір`я будинку по АДРЕСА_2 яке належить гр. ОСОБА_5 . Перебуваючи у подвір`ї ОСОБА_3 підійшов до приміщення гаражу який був зачинений на навісний замок, та взявши правою рукою навісний замок смикнув його до низу від чого він відчинився, таким чином ОСОБА_3 проник до його середини. Посеред вказаного гаражу стояли два металевих візка вартістю 420 грн. за один візок, які належать ОСОБА_5 .
Вказані візки ОСОБА_3 погрузив один на одного і викотив з території подвір`я, що розташоване в АДРЕСА_2 , та покотив до території свого домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 . Таким чином розпорядившись викраденим майном на власний розсуд
Своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 840 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочинів, викладені вище та при цьому показав, що дійсно 14 квітня 2015 року близько 23 год. проник на подвір`я будинку по АДРЕСА_2 яке належить гр. ОСОБА_5 . Підійшов до приміщення гаражу, яке розташоване на території вказаного подвір`я, зірвав навісний замок, зайшов всередину та викрав звідти два металевих візка вартістю 420 грн. за один візок, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинувачених та вивчення доказів, які характеризують їх особу.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюється доведеність вини обвинувачених та кваліфікація їх дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння у розкритті злочину, повне відшкодування збитків завданих потерпілій обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що він раніше не судимий, хоча негативно характеризуються за місцем проживання.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначити покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки визначені пунктами 2, 3 , 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити покарання: у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку у один рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.
Речові докази: два металевих візка вартістю 420 грн. за один візок передані під розписку ОСОБА_5 вважати повернутими законному володільцю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1