Справа № 130/2967/14-к
Провадження №11-кп/772/20/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2015 р.

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

розглянув 14 січня 2015 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження №0000010 від 24.07.2014 р. за апеляційною скаргою прокурора Жмеринської міжрайонної прокуратури на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду від 5 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ст.ст. 191 ч.2, 191 ч.3, ч. 3 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України повернуто до Жмеринської міжрайонної прокуратури

Як вбачається з ухвали судді місцевого суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , якій до вини ставиться те, що вона являючись головою окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №14 з проведення позачергових виборів Президента України 25.05.2014 р. вчинила розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в тому числі і за кваліфікуючою ознакою повторності, а також вчинила як службова особа організацію складання завідомо неправдивого офіційного документа, судом встановлено невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, а тому суд повернув обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, мотивуючи це тим, що в обвинувальному акті не вказано в особі якого державного органу заподіяно державі матеріальну шкоду в сумі 11180 грн. та 11968 грн., та не вказано визначені в п.3 ч.2 ст.291 КПК України відомості про потерпілого, що унеможливлює виклик даної особи до суду.

Крім того, суддя місцевого суду мотивував прийняте рішення ще й тим, що, на його думку, обвинувальний акт не містить належний виклад обставин кримінального правопорушення, що є перешкодою для особи, яку притягують до кримінальної відповідальності, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, що може порушити його право на укладення угоди з потерпілим.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування ухвали судді місцевого суду як незаконної у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та про направлення кримінального провадження для призначення судового розгляду.

Своє прохання прокурор мотивує тим, що, на його думку, рішення суду не ґрунтується на положеннях ст.91 КПК України, якою встановлено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Прокурор вважає також, що ним та слідчим в повній мірі дотримано положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України щодо визначення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінальних правопорушень з посиланнями на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Оскільки шкода за матеріалами даного провадження заподіяна лише державним інтересам, то угода про примирення не може бути укладена.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали судового провадження, провівши судові дебати, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора обґрунтована і підлягає задоволенню з наведених у ній підстав.

Апеляційний суд вважає, що посилання місцевого суду на недотримання слідчим та прокурором при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_7 положень п.3 та 5 ч.2 ст.291 КПК України є безпідставними, оскільки у обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Викладати анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання та громадянство) у прокурора не було можливості, оскільки фізична особа не визнавалася по даному провадженню потерпілим, а матеріальна шкода заподіяна державі, інтереси якої представляє прокурор.

Наведене свідчить, що порушень кримінального процесуального закону, на які вказує районний суд, при складанні обвинувального акту по даному кримінальному провадженню, слідчим та прокурором не допущено.

Відповідно до положень ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, але згідно п.3 ч.1 ст.477 КПК України за останньої обставини за ст.191 КК України не може бути укладена, якщо шкода завдана державним інтересам.

Наведене свідчить про те, що ухвала місцевого суду винесена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а тому на підставі ст.ст.409 ч.1 п.3 та 412 ч.1 КПК України ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 повернуте Жмеринському міськрайонному суду для призначення судового розгляду.

Керуючись ст. ст.407, 409 ч.1 п.3, 412 ч.1, 419 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити повністю.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду від 05.11.2014 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 за ст. ст. 191 ч.2, 191 ч.3, ч.3 ст.27, ч.1 ст.366 КК України до Жмеринської міжрайонної прокуратури скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 повернути Жмеринському міськрайонному суду для призначення судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно: