Провадження № 1-кп/761/745/2015
У Х В А Л А
Іменем України
05 червня 2015 року м.Київ

Шевченківський районний суд м.Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду м.Києва надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання прокурор вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, оскільки вважає, що при проведенні досудового розслідування органом досудового слідства виконані всі вимоги КПК України.

Захисник також просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Обвинувачений не заперечує проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши обвинувальний акт, вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, а саме: в порушення вимог ст.291 ч.2 п.5 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення.

Ст.91 ч.1 КПК України зазначає, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Як вказують приписи ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які виходячи зі змісту закону, має містити обвинувальний акт в формулюванні обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, - покладається на слідчого, прокурора.

В порушення вимог зазначених норм КПК України в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 зазначено сума матеріальної шкоди окремо ТОВ «Туполєва ІСП» та окремо ПрАТ «Київстар», проте відсутня загальна сума матеріальної шкоди, завдана кримінальним правопорушенням, яка може вплинути на кваліфікацію правопорушення, а також не зазначено як саме визначена вартість викраденого майна.

Крім того, у формулюванні обвинувачення взагалі відсутні описові дані про викрадене майно та про його вартість, в той час коли відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, під час проведення огляду місця події було вилучено чотири мотки Інтернет кабелю (один моток сірого кольору довжиною приблизно 35 метрів; другий моток сірого кольору довжиною приблизно 39 метрів; третій моток сірого кольору довжиною приблизно 45 метрів; четвертий моток сірого кольору довжиною приблизно 10 метрів). Аналогічно довжина кабелю визначена приблизно і у постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання.

Крім того, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 двічі приходив на місце скоєння злочину: перший раз 25 березня 2015 року, викрав кабелі, ніким не був поміченим, викраденими кабелями розпорядився на власний розсуд, а другий раз 26 березня 2015 року, коли його дії були помічені, проте органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані лише як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, а щодо його дій 25 березня 2015 року, то їм правова оцінка органом досудового розслідування не надана взагалі.

На підставі ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п.2 ч.3 ст.374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. Оскільки органом досудового слідства не визначена вартість спричиненої шкоди, що може вплинути на кваліфікацію правопорушення, а прокурор, відповідно до вимог ст.338 КПК України, не зможе змінити обвинувачення, оскільки він має право змінити обвинувачення тільки, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, суд не має можливості призначити справу до розгляду без усунення зазначених недоліків акту.

Таким чином обвинувальний акт містить в собі такі протиріччя, що позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд.

Крім того, у відповідності до вимог ст.315 КПК України, суд вважає необхідним продовжити міру запобіжного заходу, обрану обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, він раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні нового злочину під час іспитового терміну, не має постійного місця проживання та реєстрації, таким чином, на думку суду, існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст. 314-315 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, повернути прокурору.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді утримання під вартою продовжити до 05 серпня 2015 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд.