СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/412/14
ун. № 759/2058/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2014 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участі старшого прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 , розглянувши в м. Києві клопотання про накладення арешту на майно в досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001053 від 06.02.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
08.02.2014 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_4 , яке погоджене з старшим прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль марки «Мерседес-бенц ML 350», д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому був знятий з реєстрації в органах ВРЕР та якому присвоєно транзитні номера НОМЕР_2 (номер кузова НОМЕР_3 ).

Клопотання обґрунтоване наступним. В провадженні слідчого відділу Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001053 від 06.02.2014, внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 06.02.2014, приблизно о 12 год. 30 хв., невстановлена особа, знаходячись по вул. Туполева, 19 в м. Києві шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в розмірі 37 тисяч доларів США, які належать ОСОБА_5 . Останній пояснив, що 05.02.2014, приблизно о 12 годині, йому на мобільний телефон зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_6 , з яким він домовився про купівлю автомобіля «Мерседес-бенц ML 350», д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому був знятий з реєстрації в органах ВРЕР та, якому присвоєно транзитні номера НОМЕР_2 . У подальшому, 06.02.2014, приблизно о 12 годині 30 хвилин, він зустрівся з ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 та передав останньому 37 тисяч доларів США для передачі власнику вказаного автомобіля. Але, як з`ясувалось згодом, власнику автомобіля отримані від нього гроші за купівлю останній не передав, а шахрайським шляхом заволодів ними.

Підставами, у зв`язку з якими потрібно здійснити накладення арешту на автомобіль досудове розслідування вважає, що незастосування цього заходу зумовить труднощі та неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно (автомобіль) може бути приховане чи відчужене.

Слідчий просив не викликати власника автомобіля, оскільки існує реальна загроза зміни чи знищення майна, на яке необхідно накласти арешт.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Старший прокурор прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 підтримала клопотання.

Обґрунтовуючи підстави для накладення арешту, слідчий зазначає, що 06.02.2014, приблизно о 12 год. 30 хв., невстановлена особа, знаходячись по вул. Туполева, 19 в м. Києві шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в розмірі 37 тисяч доларів США, які належать ОСОБА_5 . Останній пояснив, що 05.02.2014, приблизно о 12 годині, йому на мобільний телефон зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_6 , з яким він домовився про купівлю автомобіля «Мерседес-бенц ML 350», д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому був знятий з реєстрації в органах ВРЕР та, якому присвоєно транзитні номера НОМЕР_2 . У подальшому, 06.02.2014, приблизно о 12 годині 30 хвилин, він зустрівся з ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 та передав останньому 37 тисяч доларів США для передачі власнику вказаного автомобіля. Але, як з`ясувалось згодом, власнику автомобіля отримані від нього гроші за купівлю останній не передав, а шахрайським шляхом заволодів ними.

Клопотання про арешт майна подане з метою виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Слідчий вважає, що не накладення арешту перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно (автомобіль) може бути приховане чи відчужене.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Зазначена норма встановлює вичерпний перелік осіб, на майно яких може бути накладено арешт це 1) підозрюваний; 2) обвинувачений; 3) особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З наданого слідчим клопотання і доданих документів не вбачається хто є власником автомобіля на час розгляду клопотання. Встановлено, що на час вчинення кримінального правопорушення автомобіль належав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній не повідомлявся про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України. Частина 1 статті 276 КПК України передбачає, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Оскільки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не було повідомлено про підозру, то станом на час розгляду клопотання можна стверджувати, що ОСОБА_7 не був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, щодо нього не обиралися передбачені КПК України запобіжні заходи і у слідчого відсутні достатні докази для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, власником якого можливо є ОСОБА_7 , оскільки на даний час він не є особою на чиє майно може бути накладено арешт, в силу ч. 1 ст. 170 КПК України.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно наведеної норми, другою умовою для накладення арешту є те, що майно особи, яка відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, , в яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчим не надано жодних доказів того, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

В силу наведеної норми, арешт може бути накладений з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову на майно, що перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В даному випадку клопотання про арешт майна подане виключно з метою виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Проте, на даний час цивільного позову в кримінальному провадженні не подано, санкція ч. 3 ст. 190 КК України не передбачає конфіскації майна, власник автомобіля не має процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а тому відсутні правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

В силу ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено необхідності та обґрунтованості арешту майна.

Керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 170, ч. ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Мерседес-бенц ML 350», д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому був знятий з реєстрації в органах ВРЕР та якому присвоєно транзитні номера НОМЕР_2 (номер кузова НОМЕР_3 ).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8