АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську 06 серпня 2015 року кримінальне провадження № 0001817, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2015 року,
встановила:
Цією ухвалою обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001817, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська,
та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Суд мотивував своє рішення тим, що в обвинувальному акті, місцем вчинення інкримінованого обвинуваченим правопорушення зазначено балку напроти вулиці Шинної в м. Дніпропетровську, де ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відкрито заволоділи майном малолітніх потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проте вулиця Шинна , за територіальностю відноситься до Бабушкінського району міста Дніпропетровська

Крім того, суд вказав, що органом досудового розслідування при складанні обвинувального акту не дотримані вимоги зазначеної статті КПК України, та взагалі не зазначені анкетні данні потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
В апеляції прокурор, не погоджуючись з ухвалою суду, вказує на те, що рішення суду винесено безпідставно, всупереч вимогам діючого законодавства. Так в ухвалі суд посилається на те, що обвинувальний акт складений слідчим з порушенням вимоги ст.291 КПК України, проте данні висновки суду є необґрунтованими..
Просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2015 року, скасувати, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не заперечували проти апеляції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. З ч. З ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту, а також реєстру матеріалів досудового розслідування.
При цьому суд може повернути обвинувальний акт слідчому або прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст.291 КПК України.
На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції є не обґрунтованим, а підстави для повернення обвинувального акту такими, що суперечать вимогам ст..291 КПК України.
Як вбачається з наданих матеріалів обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, в тому числі і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також інші передбачені зазначеною нормою дані такі, як анкетні відомості кожного потерпілого.
В обвинувальному акті чітко описано місце вчинення кримінального правопорушення із зазначенням місця де злочин розпочато, продовжено та закінчено у відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, про що прокурором також зазначено у підготовчому судовому засіданні. Доводи суду щодо неможливість визначення підслідності є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки територія місцевості навпроти перехрестя вулиць Запорізьке Шосе та Шинної, відповідно до адміністративно-територіального поділу м. Дніпропетровська, відноситься до Жовтневого району м. Дніпропетровська.
Крім того, у разі встановлення, що справа не підсудна для розгляду Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська суд, відповідно до ст. 34 КПК України, за власним поданням або за клопотанням сторін чи потерпілих може передати матеріали кримінального провадження на розгляд апеляційному суду, для визначення підсудності за іншим судом. Тому, рішення суду першої інстанції про неможливість визначення підсудності направлене не на визначення в порядку КПК підсудності у кримінальному провадженні, а на затягування процесу і порушення вимог ст. ст. 28, 34 КПК України.
Також, під час досудового розслідування законні представники малолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно) та потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виказували бажання не залучати малолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до участі у судовому розгляді кримінального провадження через їх моральні переживання.
У зв`язку з чим стороною обвинувачення під час складення та затвердження обвинувального акта зазначено повні анкетні відомості ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , як законних представників малолітніх потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що не є порушенням п.З ч.2 ст. 291 КПК України та не може бути перешкодою для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
Крім того, як правильно зазначено в апеляції, виходячи із системного аналізу норм КПК України, (ст. ст. 59, 44, 489 КПК України), виклик малолітніх потерпілих судом в кожному випадку здійснюється через їх батьків або інших законних представників, якими є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які проживають разом з малолітніми потерпілими, чиї інтереси вони представляють, та чиї анкетні дані зазначені у обвинувальному акті. Тому не зазначення анкетних даних малолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у обвинувальному акті, жодним чином не впливає на можливість чи неможливість їх виклику через законних представників до суду у разі виникнення такої необхідності, та не є перешкодою для призначення судового розгляду.
Таким чином, підстави, на які послався суд повертаючи обвинувальний акт прокурору є необґрунтованими, та такими, що не відповідають ст.291 КПК України, яка визначає загальні вимоги до обвинувального акта, а ухвала суду не містить чіткого визначення вимог, що їх висуває суд при поверненні обвинувального акта прокурору.
Більш того, мотивуючи своє рішення про необхідність повернення обвинувального акта прокурору, суд фактично висловив наперед сформовану думку щодо обвинувачення, а саме конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, наслідків його вчинення, розміру, виду та осіб, яким завдана шкода і їх процесуального статусу, що є неприпустимим на стадії підготовчого судового засідання, оскільки вказані питання є предметом лише судового розгляду.
Окрім зазначеного вище, підготовче судове засідання, в якому прийнято рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суперечить завданням кримінального провадження, які закріплені ст.2 КПК України, та не відповідає п. 21 ч.І ст.7, ст.28 КПК України щодо розумності строків, оскільки обвинувачені, до яких, крім іншого, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та потерпілі тривалий час змушені перебувати в очікуванні на закінчення судового розгляду.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2015 року, скасувати, а обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001817, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначити до нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: