Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/208/15-к
Провадження № 1-кп/475/27/15
Провадження слідчих органів № 2014 15 000 0000279
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2015смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі : головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доманівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копи, Доманівського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, освіта професійно-технічна, пенсіонера, проходив військову службу, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

учасники судового провадження:

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 , її представник ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 20 вересня 2014 року в період часу з 13.00 по 13.30 год. керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлий час доби, рухався по сухій проїзній частині авто дороги Т-15-06 «Миколаїв-Доманівка Березки», в Доманівському районі Миколаївської області, зі сторони смт. Доманівка у напрямку с. Мостове, зі швидкістю близько 50-55км/год.

В районі 113км.+800м. вказаної автодороги водій ОСОБА_4 виявив попереду, в попутному напрямку посередині проїзної частини, велосипедиста ОСОБА_7 , який не враховуючи смуги руху, що були розділені дорожньою розміткою, габарити свого транспортного засобу (велосипеду), не рухався якнайближче до правого краю проїзної частини. Велосипедист ОСОБА_7 рухався, як в межах свої смуги руху так і зміщувався на смугу зустрічного руху.

З метою виконання обгону (випередження), велосипеда, водій автомобіля ВАЗ-2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 перетинаючи суцільну лінію розмітки 1.1 (додаток 2, п.1 ПДР України), виїхав на смугу зустрічного руху та під час виконання маневру обгону грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3«б», 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність у дорожній обстановці що склалася та її змінах, заздалегідь не дотримувався безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, хоча мав таку можливість, при зміні велосипедистом напрямку руху вліво, водій ОСОБА_4 залежно від швидкості руху свого автомобіля не витримав безпечній інтервал - автомобілем та велосипедом, допустив зіткнення транспортних засобів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 загинув. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 268 від 03.10.2014 смерть ОСОБА_7 настала в результаті перелому кісток черепу та забою головного мозку.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 1.3, 1.5, 2.3«б», 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

До початку розгляду провадження,потерпіла ОСОБА_5 надала цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому просила стягнути з обвинуваченого на її користь завдану моральну шкоду в сумі 100 000грн. В судовому засіданні представник потерпілої сторони ОСОБА_9 пояснив, що потерпіла зменшує позовні вимоги до 50000грн, з яких добровільно відшкодовано 30000грн, обвинувачений ОСОБА_4 погодився відшкодувати ще 20000 грн про що видав розписку.

Зізнаючись у вчиненому, обвинувачений пояснив що має водійський стаж понад 40 років, алкогольні напої не вживає, так як хворіє та приймає ліки. 20.09.2014 року в тверезому стані рухався на автомобілі ВАЗ 2107 в сторону с.Мостове, щоб завезти на поле працівникам обід. Рухався із швидкістю приблизно 55 км за год, в місці події є спуск, став рухатися накатом та на горі побачив попереду велосипедиста, який рухався в попутному напрямку практично на осьовій полосі та розмовляв по телефону, оскільки виляв по дорозі. Попереду були вибоїни та ями, вирішив об`їхати велосипедиста та перестроївся на зустрічну смугу, намагався обігнати його, але в той момент коли передня частина його автомобіля знаходилася приблизно напроти задньої вісі велосипеду, велосипедист повернув кермо вліво та сталося зіткнення. В результаті зіткнення переднє колесо велосипеда відлетіло, а сам велосипедист потрапив під переднє право колесо автомобіля. Велосипедист злетів з велосипеда та вдарився в лобове скло автомобіля, після чого він загальмував, але велосипедист злетів на проїзну частину. Він відразу вийшов до постраждалого, зупинив водія попутного автомобіля викликати швидку допомогу, через 5 хвилин швидка приїхала та госпіталізували хлопця велосипедиста. Щиро кається у скоєному, просить суворо його не карати, зменшений цивільний позов визнає повністю, 30000грн відшкодував та 20000 відшкодує протягом року, про що надав розписку.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та оголошенням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, висновків експертиз та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина повністю доведена дослідженими в судовому засіданні матеріалами провадження, а саме:

- висновком судово-медичної експертизи №268 від 03.10.2014 відповідно до якого смерть ОСОБА_7 настала внаслідок перелому кісток черепу та забою головного мозку. Також установлено, що відсутність масивних тілесних ушкоджень в області нижніх кінцівок характерних для зіткнення легкового автомобіля з пішоходом, вказує на те, що виявлені тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок зіткнення автомобіля з велосипедистом з точкою первинного контакту на лівій боковій поверхні велосипеда із подальшим падінням велосипедиста на лобове скло автомобіля і ударом потиличною областю голови зліва об праву стійку із формуванням забійної рани голови, крововиливу в шкіро-м`язові лоскути голови, переламу костей черепу та забою головного мозку. У подальшому мало місце падіння на дорожнє покриття із подальшим ковзанням по дорожньому покриттю з формуванням забоїв голови, тулуба та кінцівок;

- відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи №4/149 від 03.11.2014 установлено, що первинне контактування між автомобілем «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипедом відбувся наступним чином: автомобіль «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 розташовувався правою передньою частиною (правою частиною переднього бамперу, передньою частиною правого переднього крила) до лівої частини велосипеду (лівої педалі, лівої частини рами);

- висновком автотехнічної експертизи №1322 від 31.12.2014 установлено, що:

а) обраний водієм автомобіля ВАЗ бокового обгону велосипедиста не був безпечним, а дії водія автомобіля ВАЗ не відповідали п.п 13.1, 13.3 ПДР України. Дії водія автомобіля ВАЗ, що не відповідали п.п. 13.1, 13.3 ПДР України можуть знаходитися у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою;

б) дії водія велосипеда не відповідали п.п. 11.1, 11.7, 11,4, 10.1, 14.3 ПДР України, дорожній розмітці 1.1 розділу 34 ПДР України та можуть знаходитися у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.) при призначенні покарання за ст.. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив необережний злочин, який законом віднесений до категорії тяжких, як особа за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданої моральної шкоди, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, має похилий вік ( 73 роки), стан його здоров`я та членів сім`ї, думку потерпілої сторони.

На думку суду обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, обопільна вина учасників дорожньо-транспортної пригоди, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст.. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для обвинуваченого з врахуванням принципу індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи вище викладене суд, визнає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненої потерпілій даним кримінальним правопорушенням, оскільки потерпіла ОСОБА_5 зазнала душевних страждань через непоправну втрату сина, змінився звичайний уклад її життя.

Однак, враховуючи, що обвинувачений зменшений позов визнав та добровільно сплатив 30000грн та погодився на протязі року сплатити ще 20000грн, то їх слід з обвинуваченого стягнути 20000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

На підставі ч.2 ст. 124 КПК України суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення експертизи на загальну суму 5595.7грн.

Речові докази автомобіль ВАЗ -2107, д.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику Доманівського РВ УМВС повернути власнику ОСОБА_4 , велосипед, який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику Доманівського РВ УМВС повернути потерпілій, одяг ОСОБА_7 та його черевик, уламки від транспортного засобу, які перебувають в камері речових Доказів Доманівського РВ УМВС знищити, як такі, що не представляють цінності.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки 6 (шість), з покладенням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію відповідно до п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 20000грн. завданої моральної шкоди.

Речові докази - автомобіль ВАЗ -2107, д.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику Доманівського РВ УМВС повернути власнику ОСОБА_4 , велосипед, який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику Доманівського РВ УМВС повернути потерпілій, уламки від транспортного засобу, одяг та черевик ОСОБА_7 , які перебувають в камері речових Доказів Доманівського РВ УМВС знищити, як такі, що не представляють цінності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Миколаївського НДЕКЦ судові витрати на залучення експерта для проведення експертиз в сумі 5595.7грн

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Доманівський районний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1