Справа № 464/1970/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/531/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 28 квітня 2015 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в які просить скасувати вирок Сихівського районного суду м.Львова від 28 квітня 2015 року, та постановити виправдувальний вирок. В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 5000 гривень відмовити.

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 28 квітня 2015 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання - два роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк один рік шість місяців, та покладено обов`язки згідно ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На думку обвинуваченого, вказаний вирок необхідно скасувати, та постановити виправдувальний вирок з підстав однобічності та неповноти досудового та судового слідства, що призвело до невідповідності висновку суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

В своїх доводах зазначає, що потерпілий навмисно спровокував своє побиття з метою несплати боргу за виконану роботу і при нагоді отримати незаконне відшкодування моральної шкоди.

Вказує, що кількість ударів та їх локалізація не можуть свідчити про умисел на нанесення тілесних ушкоджень.

Наголошує, що покази потерпілого ОСОБА_9 , його близьких родичі щодо події 17.01.2015 року значно різняться на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду.

Крім того, вказує, що ніяких доказів, які б об`єктивно підтверджували наявність моральної шкоди та її розмір потерпілий суду не надав, а суд не врахував наявність боргу потерпілого перед апелянтом у сумі 9000 гривень

При апеляційному розгляді справи обвинувачений та його захисник підтримали вимогу та доводи його апеляційної скарги.

Прокурор заперечив вимоги по апеляції.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 17 січня 2015 року біля 17.30 год, будучи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до місця проживання потерпілого ОСОБА_9 у квартиру АДРЕСА_2 з метою огляду недоліків виконаних ними ремонтних робіт та розрахунку за такі роботи, в ході конфлікту, що виник після огляду з приводу розрахунку, наніс ОСОБА_9 удари кулаком в ділянку грудної клітки та один удар ногою в праву руку, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження, а саме: забій грудної клітки справа та закритий перелом головки 5-ї п`ясної кістки правої кисті, що є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу функції правої руки.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, його захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 слід відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції в ході судового слідства було повністю та об`єктивно досліджено докази по справі, що свідчать про винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Під час досудового та судового розслідування достовірно встановлено, що 17.01.2015 року близько 17 год 30 хв. за адресою АДРЕСА_3 виник конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та потерпілим ОСОБА_9 .

Даний факт ствердили на досудовому слідстві та в суді обвинувачений, потерпілий та свідки у справі.

Обвинувачений ОСОБА_6 , ствердивши факт конфлікту із потерпілим, та, перебування при цьому в стані алкогольного сп`яніння, заперечив нанесення йому ударів руками та ногами, які спричинили останньому забій грудної клітки справа та закритий перелом головки 5-ї п`ясної кістки правої кисті.

Проте, такі заперечення обвинуваченого та доводи апеляційної скарги є безпідставні та повністю спростовуються доказами у справі.

Перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння під час події підтверджується висновком медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 17.01.2015р № 001568/91.

Колегія суддів вважає, що покази потерпілого ОСОБА_9 дані в суді першої інстанції про те, що тілесні ушкодження йому заподіяв обвинувачений ОСОБА_6 є логічними, послідовними та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, в тому числі показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протоколом огляду місця події від 17.01.2015р., довідкою міського травматологічного пункту №2 від 17.01.2015р., висновком експерта № 14/15 від 20.01.2015 р.

Відповідно до висновку експерта № 14/15 від 20.01.2015 р. ушкодження ОСОБА_9 заподіяні тупими предметами, могли утворитися 17 січня 2015 року та відносяться до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу функції правої руки.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції експерт ЛОБСМЕ ОСОБА_14 підтримала висновок № 14/15 від 20.01.2015 р. та додаткового роз`яснила, що під час проведення експертизи оглядала ОСОБА_9 та ознайомлювалася з довідками травмпункту та рентгенограмою.

Таким чином, судовим слідством доведено, що тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_9 утворились внаслідок нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_6 ударів у різні частини тіла.

При цьому, колегія суддів вважає, що мотиви викладені в апеляційній скарзі щодо віктимності поведінки потерпілого, є безпідставними, а суд першої інстанції в повному об`ємі дослідив обставини справи та дав їм належну оцінку.

Апеляційний суд при перевірці справи не виявив допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, на які покликається апелянт, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 122 КК України та призначив йому покарання яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для зміни покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

вирок Сихівського районного суду м.Львова від 28 квітня 2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4