У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Косарєва В.І. та
Таран Т.С.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 10 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_2 на
судові рішення щодо цього засудженого, -

встановила:

вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 12 липня 2005
року

ОСОБА_1, ОСОБА_1, АДРЕСА_1, раніше судимого 22 липня 2002 року за ст. 140
ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 46-1 КК
України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки (постановою від 19 лютого 2004
року відстрочку вироку скасовано), 30 серпня 2004 року його було звільнено
умовно-достроково на 5 місяців 16 діб, -

засуджено
за:

- ст.
185 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- ст. 185 ч. 3 КК
України на 3 роки позбавлення волі;

- ст. 186 ч. 3 КК
України на 4 роки позбавлення волі;

- ст. 357 ч. 3
КК України на 3 роки обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_1 визначено остаточне покарання 5 років
6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано не
відбуту частину покарання за попереднім вироком і визначено ОСОБА_1 остаточне покарання 5 років 9
місяців позбавлення волі.

Цим же вироком засуджені ОСОБА_3 і ОСОБА_4, судові рішення щодо яких не
оскаржено.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 1208 гривень 10 копійок.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24 березня 2006 року
вирок щодо ОСОБА_1 змінено - виключено рішення про його засудження за ст.
185 ч. 3 КК України за епізодом заволодіння майном ОСОБА_5, також скасовано вирок
в частині засудження ОСОБА_1 за ст. 357 ч. 3 КК України та стягнення з нього на
користь ОСОБА_5 коштів, а справу за цими епізодами направлено для проведення
додаткового розслідування. У решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано судом винним і засуджено (з урахуванням наступних змін) за
те, що він, будучи в стані алкогольного сп'яніння, 24 жовтня 2004 року разом з
іншими засудженими у справі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 проникли до сараю домоволодіння
ОСОБА_6 поАДРЕСА_2, звідки відкрито викрали майна потерпілого на суму 225
гривень.

7 листопада 2004 року близько 1-ої години ОСОБА_1 проник до будинку ОСОБА_7
в АДРЕСА_3, звідки таємно викрав майна на суму 570 гривень.

18 листопада 2004 року ОСОБА_1, перебуваючи в будинку ОСОБА_9 в АДРЕСА_9,
таємно викрав гроші цього потерпілого у сумі 2 500 гривень та належний Німець
А.Ф. годинник вартістю 30 гривень.

4 грудня 2004 року близько 1-ої години ОСОБА_1 разом з іншою особою
проникли до магазину в с.Поставмуки, звідки таємно викрали майна на суму 680
гривень 96 копійок.

У касаційній скарзі засудженого порушується питання про скасування
постановлених щодо нього судових рішень, а також про перекваліфікацію його дій.
Свою вимогу він обґрунтовує тим, що у справі не здобуто переконливих доказів
його винності, раніше він себе визнавав винним унаслідок застосування
незаконних методів ведення слідства. Вважає, що справа щодо нього
сфальсифікована.

Касаційна скарга захисника ОСОБА_2
аналогічна по суті скарзі її підзахисного.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів не
вбачає підстав для внесення справи на касаційний розгляд з метою перегляду
постановлених у ній судових рішень.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочинів підтверджена сукупністю зібраних по
справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу вироку
доказів, зокрема, показаннями інших засуджених у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
не заперечували факту вчинення злочину разом з ОСОБА_1, показаннями потерпілого
ОСОБА_6, який детально розповів про обставини вчинення щодо нього злочину саме
ОСОБА_1 з іншими засудженими, показаннями свідка ОСОБА_8, в яких вона
підтвердила, що купувала у ОСОБА_1 речі, даними протоколу відтворення
обстановки та обставин події за участі інших засуджених у справі - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, під час якого вони детально розповіли про обставини вчинення злочину,
даними протоколу огляду місця події, протоколу огляду місця проживання батька
засудженого ОСОБА_1, у господарстві якого було виявлено та вилучено викрадене в
ОСОБА_7 майно, даними протоколу відтворення обстановки та обставин події за
участі ОСОБА_1, під час якого він детально розповів про обставини вчиненого
злочину у господарстві ОСОБА_7, показаннями ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які розповіли
про обставини заволодіння їхнім майном, даними протоколу відтворення обстановки
та обставин події за участі ОСОБА_1, під час якого він детально розповів про
обставини заволодіння майном ОСОБА_9 і ОСОБА_10, протоколу виявлення та
вилучення у ОСОБА_1 годинника, що належав ОСОБА_10, даними протоколів огляду
місця події, огляду помешкання ОСОБА_1, де було виявлено велику кількість
продуктів харчування, поясненнями ОСОБА_11 - батька ОСОБА_1 про обставини
крадіжки з магазину, іншими доказами.

Уся сукупність зібраних по справі доказів була ретельно проаналізована
судом, що дало можливості дійти обґрунтованого висновку про доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, що спростовує доводи скарг про
незаконність засудження.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. ст. 185 ч. ч. 2 і 3, 186 ч. 3 КК України є
правильною, а міра покарання обрана йому у відповідності до вимог закону.

Доводи скарги ОСОБА_1 та його захисника про застосування недозволених
методів ведення слідства були предметом ретельної перевірки судів першої та
апеляційної інстанцій, вони спростовані з наведенням у судових рішеннях
ґрунтовних мотивів. Тому колегія суддів й такі доводи скарг вважає
безпідставними.

Порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б тягли
зміну чи скасування постановлених у справі судових рішень, не встановлено.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або
зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційних скарг захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
засудженого вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 12
липня 2005 року.

С у д д і:

Паневін В.О.
Косарєв В.І.
Таран Т.С.

_______________________________________________________________________

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України
Паневін В.О.