Справа № 404/1485/15-к
Номер провадження 1-кп/404/146/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року Кіровський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда матеріали кримінального провадження № 0007903 відносно:

неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кіровограді, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, учня 9-А класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 29 Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

неповнолітнього обвинуваченого

представника служби у

справах дітей: ОСОБА_9 ,

представника кримінальної

міліції у справах дітей: ОСОБА_10 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

неповнолітній ОСОБА_3 вчинив

- відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого;

- відкрите викрадення чужого майна (грабіж:), поєднане з погрозою насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно,

при наступних обставинах:

15.09.2014 року, приблизно о 13 годині поруч з будівлею магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 побачив на шиї свого однокласника - неповнолітнього ОСОБА_6 , ланцюжок з хрестиком. Діючи умисно, з корисливих спонукань ОСОБА_3 , наблизився до потерпілого, висловив йому усні погрози, що у випадку відмови передати хрестик, він по відношенню до ОСОБА_6 застосує фізичне насильство. Через реальність погроз та побоювання застосування фізичної сили, ОСОБА_6 був вимушений передати ОСОБА_3 золотий хрестик 585 проби, вагою 2,67 грам, вартість якого згідно висновку експерта № 2073 від 21.11.2014 року становить 934,50 гривень.

Крім того, 17.09.2014 року приблизно о 13 годині ОСОБА_3 , в квартирі АДРЕСА_3 , в гостях у свого однокласника ОСОБА_6 повторно висловив йому усну погрозу про те, що у випадку відмови віддати йому будь-які цінні речі, він до ОСОБА_6 застосує фізичне насильство. Через реальність погроз та побоювання застосування фізичної сили, ОСОБА_6 не чинив перешкод ОСОБА_3 коли останній шукав цінні речі по квартирі. Коли ж ОСОБА_3 в шухляді шафи дитячої кімнати знайшов гаманець з грошима потерпілого, ОСОБА_3 , повторно відкрито, з корисливих спонукань викрав 500 грн. Через реальність погроз та побоювання застосування фізичної сили, ОСОБА_6 не чинив перешкод ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засіданні, в якості неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 показав, що у вересні 2014 року, точної дати не пам`ятає, він перебував поруч з магазином «Смак». На той час, йому були необхідні гроші. Він згадав, що його однокласник ОСОБА_11 , завжди має при собі гроші і вирішив позичити їх у нього. Через ОСОБА_12 запросив потерпілого до магазину, а коли зустрілись, просив ОСОБА_6 позичити йому гроші в сумі 200 грн. до п`ятниці, але одержав відмову. Тоді, він попросив потерпілого віддати йому золотий хрестик, для того щоб закласти в ломбард. ОСОБА_6 погодився і віддав хрестик ОСОБА_3 . Цього ж дня вказаний хрестик він заклав до ломбарду по паспорту ОСОБА_13 , але майно не викупив.

Через два дні, після цих подій він знову через ОСОБА_12 запросив потерпілого до магазину, а коли зустрілись, просив ОСОБА_6 позичити йому гроші, у зв`язку із чим втрьох поїхали до потерпілого додому. Дійшовши до будинку потерпілого, ОСОБА_3 та ОСОБА_14 залишились чекати біля під`їзду, а ОСОБА_6 піднявся до квартири та позичив йому 500 грн. За позичені кошти він хотів викупити хрестик, але не зробив цього, через те що витратив їх на власні потреби. Визнає вину частково, так-як не висловлював погроз про застосування насильства по відношенню до потерпілого.

Не зважаючи на часткове визнання вини неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_3 , його провина повністю підтверджується сукупністю зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів:

Допитаний у судовому засіданні в якості неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , показав, що 15.09.2014 року знаходився в школі № 17 на уроках. На перерві до нього підійшов однокласник ОСОБА_15 , запропонував піти купити воду в магазині «Смак». Він погодився і пішли разом, де зустріли однокласника ОСОБА_3 . ОСОБА_16 просив зняти з шиї золотий хрестик і передати йому. На що, він відмовив ОСОБА_17 . Після цього ОСОБА_16 почав усно погрожувати застосуванням фізичної сили і казати, що якщо не буде як він хоче, то силою забере як хрестик, так і золотий ланцюжок. Висловлені ОСОБА_18 погрози він сприйняв як реальні, злякався фізичної розправи тому вимушено передав хрестик ОСОБА_19 .

Крім того, 17.09.2014 року у денний час на його телефон надійшло смс повідомлення з проханням ОСОБА_20 , прийти до магазину «Ятрань» по вул. Комарова, в місті Кіровограді, для повернення золотого хрестика. Коли ж він прийшов на місце зустрічі, там його чекав ОСОБА_16 з ОСОБА_21 , після чого ОСОБА_16 почав погрожувати йому , щоб він віддав золотий ланцюжок. Він, тобто ОСОБА_6 пояснив, що напередодні ланцюжок у нього відібрав ОСОБА_22 (інше кримінальне провадження). Дізнавшись що ланцюжка забрати не можна, обвинувачений попросив у нього мобільний телефон, начебто, зателефонувати. Одержавши телефон, ОСОБА_16 сказав йому, щоб він повів його до себе додому, а інакше телефон йому не поверне. ОСОБА_3 хотів переконатися, що вдома у потерпілого більше нема золотих прикрас. ОСОБА_6 завів їх до себе в квартиру, де показав бирки від золотих виробів. Тим часом, ОСОБА_16 знайшов у шухляді гаманець з грошима в сумі 1000 грн. ОСОБА_16 , продовжив погрожувати, казав, що вдарить його кулаком в обличчя, лаявся нецензурною лайкою та вимагав від нього 500 грн. Він, тобто - ОСОБА_6 , злякавшись обвинуваченого, був змушений віддати йому 500 грн. з вказаного гаманця, після чого ОСОБА_3 повернув йому мобільний телефон.

Через декілька днів він зізнався про ці події батькам, а вони, у свою чергу звернулись з заявою до правоохоронних органів. Після втручання міліції, бабуся ОСОБА_23 - ОСОБА_24 добровільно відшкодувала 500 грн. та золотий хрестик, який купила за власні кошти, замість викраденого ОСОБА_25 .

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка законний представник неповнолітнього потерпілого, ОСОБА_5 , повідомив, що ОСОБА_16 відкрито викрав у його сина золоті прикраси та гроші в сумі 500 грн. Він дізнався про це зі слів свого сина через 6 днів, після злочину. Шкоду відшкодовано бабою обвинуваченого.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_24 показала, що вона дізналась що її онук- ОСОБА_26 відібрав у ОСОБА_27 золотий хрестик та 500 грн. Вона одразу ж придбала аналогічний золотий хрестик і віддала батьку ОСОБА_28 : новий хрестик та 500 грн.

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_29 пояснив, що всередині вересня 2014 року він зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_18 , який попросив його закласти золотий хрестик в ломбард, оскільки останній потребував коштів. ОСОБА_16 переконав, що хрестик належить йому. Після цього він заклав хрестик у відділенні ломбарду «Скарбниця» по вул. Комарова, кошти від хрестика передав ОСОБА_30 , за що від нього отримав 20 грн.

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка, ОСОБА_31 показав, що в середині вересня 2014 року у денний час перебував на заняттях в школі № 17. Під час перерви між уроками, він запропонував своєму однокласнику ОСОБА_6 купити води в магазині «Смак». Поруч з магазином зустріли ОСОБА_23 , який про щось розмовляв з ОСОБА_32 . Після їх розмови, ОСОБА_33 попросив його допомоги розстебнути ланцюжок, звідки зняв хрестик і передав його ОСОБА_19 .

Через п`ять днів, дорогою додому йому зателефонував ОСОБА_16 і попросив підійти до пошти, де його вже чекав ОСОБА_16 , який попросив дати йому мобільний телефон. Отримавши телефон, він зателефонував ОСОБА_33 , вони про щось побалакали. Через деякий час до них прийшов ОСОБА_34 і вони почали кудись йти. Вони втрьох на маршрутному таксі поїхали додому до потерпілого. Дорогою, з розмов ОСОБА_28 і ОСОБА_23 , він зрозумів, що вони їдуть до потерпілого додому шукати золото. В квартирі дома у потерпілого, він чекав в коридорі, а ОСОБА_33 шукав коштовності, відкриваючи шафи та шухлядки. Свідок, тобто ОСОБА_14 бачив, як ОСОБА_3 відкривав одну із шаф і чув розмову обвинуваченого з потерпілим: ОСОБА_3 просив у ОСОБА_35 дати йому 500 грн. ОСОБА_34 витягнув 500 грн. одною купюрою з гаманця та передав ОСОБА_3 .

Крім того, свідок доповнив, що боїться обвинуваченого оскільки він йому погрожував. При цьому він особисто не чув погроз в адресу ОСОБА_28 , але знає про це зі слів потерпілого і не сумнівається у цьому, знаючи характер ОСОБА_3 .

Вина ОСОБА_3 також підтверджується наступними письмовими доказами:

Витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 12.11.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010227, внесено повідомлення про злочин : 17.09.2014 року близько 13-00 год., ОСОБА_3 , 1999 р.н., знаходячись з іншою не встановленою особою за адресою: АДРЕСА_4 відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 500 грн. у ОСОБА_6

а.к.п. 14

висновком експерта №2073 судової товарознавчої експертизи від 21.11.2014 року згідно з яким, ринкова вартість золотого хрестика, 585 проби, вагою 2,67 г. не представленого на дослідження, станом цін на 15.09.2014 року, становить 934,5 грн.

а.к.п. 38-39

листом ломбарда «Скарбниця» згідно якого ОСОБА_29 15.09.2014 року о 13-39 год. заклав золотий хрестик, 585 проби.

а.к.п. 46

Результатами зафіксованими у протоколах проведення слідчих експериментів від 13.02.2015 року, які були проведені окремо один від одного з участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , а також свідка ОСОБА_36 під час яких потерпілий і свідок добровільно у присутності двох понятих відтворили тотожні обставини при яких ОСОБА_3 заволодів золотим хрестиком ОСОБА_6 та 500 грн.

а.к.п. 51,66

Суд не взяв до уваги усні припущення неповнолітнього обвинуваченого про те, що він не висловлював ОСОБА_6 погроз застосування фізичного насильства в адресу потерпілого. Такі сумніви сторони захисту, спростовуються логічними, послідовними, чіткими і узгодженими показами: неповнолітнього потерпілого і свідка ОСОБА_37 , які під час слідчого експерименту та у судовому засіданні наполягали що в обох епізодах ОСОБА_3 висловлював в адресу ОСОБА_6 усні погрози про застосування фізичної сили по відношенню до потерпілого і вони носили реальний та агресивний характер і тривали, аж до вимушеної передачі хрестика і грошових коштів. Суд не має сумнівів в істинності показів цих учасників судового провадження, через їх об`єктивність, неупередженість, відсутність протиріч. З фактичної поведінки потерпілого убачається бажання розповісти правду. Доказом цього є той факт, що ОСОБА_6 вибачив потерпілого, шкода відшкодована, однокласники припинили разом навчатись. Таким чином сторона обвинувачення правильно зазначила в обвинувальному акті по обом епізодам таку кваліфікуючу ознаку, як відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з погрозою насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Аналізуючи зібрані та безпосередньо досліджені у судовому засіданні по кримінальному провадженню докази в їх сукупності, суд вважає повністю доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 337 КПК України, діючи у межах висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, суд визнав доведеною вину ОСОБА_3 . Його діям дана правильна кваліфікація: за ч. 2 ст. 186 КК України, як:

відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого;

відкрите викрадення чужого майна (грабіж:), поєднане з погрозою насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що він вчинив умисні, тяжкі, закінчені, корисливі злочини. Шкода відшкодована родичами підсудного. Приймається до уваги і позиція потерпілого ОСОБА_6 , який не має до обвинуваченого претензій морального та матеріального характеру. Зважаючи на особистість винного, який вчинив злочини у неповнолітньому віці, виховується у неповній родині: батьком і бабусею, у той час як мати обвинуваченого знаходиться на заробітках за кордоном. За місцем проживання характеризується позитивно (а.к.п.112), за місцем навчання характеризується негативно (а.к.п.114), на даний час школу не відвідує, навчається на екстерній формі навчання, осудний, на обліках у лікарів: нарколога і психіатра - не перебуває. Протиправності власної поведінки не усвідомлює, не розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24.02.2015 року ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.к.п.113), має належні побутові умови для проживання.

Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченого, є вчинення злочинів у неповнолітньому віці.

Відсутні обставин, що обтяжують призначення покарання ОСОБА_3 .

За таких умов суд призначає підсудному покарання у межах санкції статті, що з урахуванням тяжкості злочинів та особи обвинуваченого у повній мірі відповідає меті покарання.

Приймаючи до уваги тяжкість та обставини вчинених злочинів, а також особистість неповнолітнього ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75, 104 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, які в достатній мірі у період строку на випробування будуть позитивно впливати на перевиховання неповнолітнього, попередять та запобігатимуть вчиненню ним нових злочинів.

Цивільний позов по кримінальному провадженню, не заявлений.

Згідно ст. 124 КПК України суд стягує з законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_38 на користь держави 196 грн. 80 коп. процесуальних витрат по кримінальному провадженню на залучення експертів-товарознавців.

Речові докази по кримінальному провадженню, відсутні. Заходи забезпечення, не застосовувались.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст. 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Неповнолітнього ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місць проживання, навчання та роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію, попросити у письмовій формі пробачення у потерпілого.

Заходи забезпечення, у тому числі і запобіжний захід, по кримінальному провадженню, не застосовувались. Цивільний позов, не заявлений. Речові докази відсутні.

Стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_38 на користь держави за проведення судово-товарознавчих експертиз 196 грн. 80 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1