АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000947

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України раніше не судимий

обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.115 ч.2 п.6, 187 ч.4 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 20.03.2015 р. ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.115 ч.2 п.6, 187 ч.4 КК України і йому призначено покарання:

· за ст.187 ч.4 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла;
· за ст.115 ч.2 п.6 КК України 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишено у виді тримання під вартою, початок строку відбування покарання обвинуваченому вирішено обчислювати з 16.09.2013 р.

Цивільний позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 заподіяну майнову шкоду в розмірі 22301,91 грн. та моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

провадження №11кп/794/196/15 р. головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 661 грн. 80 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.
Вирішено долю речових доказів.
На вказаний вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив пом`якшити призначене покарання обвинуваченому та перекваліфікувати дії останнього на ч.1 ст.115 та ч.1 ст.185 КК України.
При цьому апелянт посилався на те, що в матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_6 скоїв менш тяжкий злочин, ніж йому інкримінується, а пред`явлені останньому повідомлення про підозру та обвинувальний акт є суперечливими та не відповідають вимогам ст.277 КПК України.
Також зазначав, що в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказували, що на досудовому слідстві оговорили ОСОБА_6 тому, що на них психологічно впливав слідчий та працівники міліції, які радили як їм необхідно говорити на допитах. Ще апелянт зазначав, що свідок ОСОБА_13 , який допитувався судом в режимі відеоконференції, не був належним чином приведений до присяги, а тому його покази не мають юридичного значення, є незаконними та безпідставними. Також захисник вказував, що свідок ОСОБА_13 є підставним свідком сторони обвинувачення. Просив також визнати недопустимими доказами показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дані ними на досудовому слідстві, оскільки на цих свідків чинився психологічний тиск працівниками міліції.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляцію, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, потерпілу ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_9 , які просили відмовити в задоволенні вимог захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Згідно вироку суду, 15.09.2013 р., приблизно о 22.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливу мету, направлену на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_14 , вирішив провести останнього від бару «Бочка пива», що по вул. Хотинській до його будинку, що по вул.Тернівській в м.Чернівці. Реалізуючи свій умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_14 , ОСОБА_6 біля струмка, який протікає біля перехрестя вулиць Городня-Хотинська в м.Чернівці, напав на останнього, застосовував фізичне насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні не менше 10-ти ударів руками та ногами по голові та ребрах. В результаті здійсненого на нього нападу ОСОБА_14 впав в струмок. Після цього ОСОБА_6 , бажаючи настання смерті ОСОБА_14 та переслідуючи мету заволодіти майном останнього, з метою позбавлення життя потерпілого, насильно утримував його голову під водою до тих пір, поки ОСОБА_14 не перестав чинити опір та подавати ознаки життя.
Переконавшись, що ОСОБА_14 помер, ОСОБА_6 заволодів майном останнього: мобільним телефоном «НТС» вартістю 390 грн.83 коп., картою пам`яті «Micro SD HC» на 4 GB, вартістю 58 грн., стереонавушниками «Nokia HS-43», вартістю 84 грн., гаманцем фірми «Petra» вартістю 126 грн., а всього на суму 658 грн. 83 коп.
ОСОБА_14 були спричинені багаточисельні рани, злам кісток хрящів носа, крововиливи та синці, які відносяться до Легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та до легких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_14 настала на місці події від механічної асфіксії внаслідок утоплення у воді.
Оскільки апелянтом не оспорюються фактичні обставини умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_14 обвинуваченим ОСОБА_15 та факт незаконного володіння ним майном потерпілого, колегія суддів, керуючись вимогами ст.404 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих фактичних обставин, які ніким не оспорено.
Що стосується кваліфікації дій обвинуваченого, висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є правильними та обґрунтованими.
Твердження апелянта про те, що умисел у обвинуваченого на заволодіння майном ОСОБА_14 виник після заподіяння смерті потерпілому, є безпідставним.
Так, в судовому засіданні обвинувачений відмовився давати показання, скориставшись своїм правом не свідчити проти себе. Будь-яких інших доказів про те, що умисел в обвинуваченого на заволодіння майном ОСОБА_14 виник після смерті останнього, в справі немає і на них не посилався захисник.
Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
А тому посилання захисника на показання обвинуваченого, які той давав на досудовому слідстві з приводу мотиву убивства ним ОСОБА_14 та заволодіння майном останнього, як на підставу для зміни вироку і перекваліфікації дій обвинуваченого, є безпідставні.
Крім того, висновки суду про те, що ОСОБА_6 вчинив розбій та умисне вбивство ОСОБА_14 з метою заволодіти майном останнього, у вироку належним чином мотивовані дослідженими та перевіреними в суді доказами.
Так, з показань потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що обвинувачений та її син не були друзями, а навпаки, часто конфліктували та сварилися між собою.
А тому будь-які твердження про те, що ОСОБА_6 хотів провести ОСОБА_16 від бару до дому, залишивши при цьому в барі свою дружину та товаришів, з якими там вживав спиртні напої, і він переслідував при цьому добрі наміри, є безпідставним, суперечать дійсним обставинам справи та відносинам, що склались на той час між обвинуваченим та потерпілим.
Допитані в суді свідки також не підтвердили того, що ОСОБА_14 потребував сторонньої допомоги, коли виходив з приміщення бару.
Будь-яких об`єктивних даних про те, що ОСОБА_14 говорив обвинуваченому чи іншим особам про намір мати статеві стосунки з дружиною обвинуваченого і що останній тому позбавив життя потерпілого, в суді не було здобуто. Таке твердження є необґрунтованим та може свідчити про обраний спосіб захисту обвинуваченого від відповідальності за вчинення більш тяжких злочинів.
Правильність висновків суду про те, що ОСОБА_6 вчинив розбій та умисне вбивство ОСОБА_14 з корисливих мотивів, являються також дані протоколів огляду від 16.09.2013р. та 17.09.2013р., з яких вбачається, що при огляді під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_17 , біля квартир АДРЕСА_3 в поліетиленовому пакеті серед речей обвинуваченого було виявлено також майно ОСОБА_14 , а саме: телефон марки НТС, картка пам`яті та стереонавушники і шкіряний гаманець. (т.1 а.с.71-85).
Той факт, що у обвинуваченого вилучено було вилучено майно вбитого ним ОСОБА_14 , свідчить про те, що останній позбавив життя потерпілого не під час обоюдної бійки, а здійснив напад та умисно вбив його з метою заволодіння майном потерпілого.
Дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів (т.3 а.с.103-105, 106-108), на думку колегії суддів, також свідчать про те, що ОСОБА_6 схильний до вчинення злочинів з корисливих мотивів.
Вимоги апелянта про визнання недопустимими доказами показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 даних ними на досудовому слідстві є безпідставними, оскільки суд першої інстанції не обґрунтовував свої висновки про винуватість ОСОБА_17 цими показаннями.
Твердження захисника про те, що свідок ОСОБА_13 , який був очевидцем вчинених злочинів і був допитаний судом в режимі відео конференції,є підставною особою сторони обвинувачення, є безпідставним і голослівним.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано судом за ст.ст.187 ч.4, 115 ч.2 п.6 КК України, оскільки він вчинив напад на ОСОБА_14 з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого з заподіянням тому тяжких тілесних ушкоджень і умисно протиправно заподіяв смерть останньому з корисливих мотивів.
Підстав для зміни кваліфікації дій обвинуваченого та задоволення апеляційних вимог захисника немає.
Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України.
А тому колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405. 407. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 відмовити, а вирок Садгірського районного суду м.Чернівців від 20.03.2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвалу може бути оскаржено в порядку касаційного провадження до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_18

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія вірна: суддя