Кримінальне провадження № 1-кп/331/233/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2015 року м. Запоріжжя
Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, працює на посаді машиніста ПАТ «Хлібзавод №3», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
13.03.2015 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, громадянин ОСОБА_6 , 1991 року народження, знаходячись біля дому № 1 по вул. Козача в м. Запоріжжя, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, шляхом нанесення численних ударів кулаками рук по обличчю потерпілого ОСОБА_4 , 1991 року народження, спричинив останньому тілесні ушкодження. В результаті умисного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи №982 від 25.03.2015 року закритий подвійний перелом нижньої щелепи та садна обличчя дані тілесні ушкодження кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такі, що спричинили за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня.
Суд, керуючись ст. 349 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів підлягаючих дослідженню обмежено судом допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів характеризуючих його особу.

Будучи допитаним, у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, розкаявся у скоєному та суду пояснив, що 13 березня 2015 року приблизно о 18-30 год. разом зі своїм товаришем ОСОБА_7 йшли до магазину, проходячи повз буд. №1 по вул. Козача в м. Запоріжжя, побачили молодого хлопця, який голосно слухав музику на телефоні, вони йому зробили зауваження, хлопець у відповідь показав їм середній палець, що його дуже розлютило, тому він догнав цього хлопця і завдав йому декілька ударів кулаком, після чого пішли до магазину, коли вийшов був затриманий працівниками міліції, просить його суворо не карати.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України, як нанесення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд визнає, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв становленню істини у справі, добровільно відшкодував завдану шкоду, усно приніс потерпілому свої вибачення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , відношення самого обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і за цих обставин вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікується його діяння у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України,вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 1040, 93 гривні та моральної шкоди в сумі 5000 гривень, відшкодований обвинуваченим у повному обсязі.
Речові докази відсутні.

Судові витрати не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки експертиза проводилася державною установою.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування, призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 року не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід, застосований відносно засудженого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_4 залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1