Справа № 577/3177/25
Провадження № 1-кп/577/144/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілих ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотоп кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436 від 03 квітня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Славгород Краснопільського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.04.2025 року близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_6 керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався проїзною частиною вул. Путивльській в м. Конотоп Сумської області у напрямку виїзду з міста. Перебуваючи на перехресті вул. Путивльська з вул. Германівською в м. Конотоп Сумської області, виконуючи маневр повороту ліворуч у напрямку вул. Германівської, знехтував безпекою дорожнього руху, проявив неуважність, не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку руху, внаслідок чого допустив зіткнення із велосипедом «Veola», під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеду ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 74 від 18.04.2025 року смерть потерпілого ОСОБА_8 настала внаслідок поєднаної тупої травми тіла, яка проявилась у вигляді відкритої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми тулуба зі крововиливами в м`які тканини, переломами кісток черепа, множинними переломами ребер, забоєм головного мозку, легень, розривами тканин легень та печінки, переломом тіла хребця із розривом спинного мозку. Виявлені під час експертизи трупа ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 98 від 08.04.2025 року у даній дорожній ситуації ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року і введених у дію з 01.01.2002 року, що передбачені пунктами: 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 16.13. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Допущені ОСОБА_6 порушення вимог п. п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України визнав повністю та надав покази, що 03.04.2025 року близько 10 год. 20 хв. керував автомобілем «ВАЗ-2121» по вул. Путивльській у м. Конотоп Сумської області у напрямку виїзду з міста, виконуючи маневр повороту ліворуч у напрямку вул. Германівській, не побачив велосипедиста та допустив зіткнення. Зупинився, вийшов з автомобіля, побачив на асфальті чоловіка, з голови текла кров. Підійшла незнайома жінка, яка зателефонувала на «103», намагався надати першу допомогу. Приїхала карета швидкої допомоги, зафіксувала смерть потерпілого. Вину свою визнає повністю, щиро розкаюється, попросив вибачення у потерпілого. Цивільні позови потерпілих про стягнення моральної шкоди визнає частково. Готовий нести покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він син загиблого в ДТП ОСОБА_8 03.04.2025 року перебував вдома, збирався на роботу, близько 12 год. 30 хв. зателефонувала мати і повідомила, що батько потрапив в ДТП і на місці помер. Швидко сів на велосипед і поїхав на місце події перехрестя вул. Путивльська з вул. Германівською у м. Конотоп. Приїхавши на місце події, побачив машину обвинуваченого «ВАЗ 2121» темно-зеленого кольору, батько лежав накритий на дорозі, поліція була на місці ДТП. В жодних слідчих діях участі не приймав. Ні обвинувачений, ні його рідня не приїзджали, вибачень не просили, допомоги на поховання не пропонували. Цивільний позов про стягнення моральної шкоди підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Вважає, що обвинувачений заслуговує на саму сувору міру покарання та позбавлення водійських прав. Зустрічалася його дружина і молодший брат з сином обвинуваченого після поховання, останній пропонував одну тисячу доларів США. Вибачення від обвинуваченого не приймає.

Представник потерпілих ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільні позови про стягнення моральної шкоди підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні, надала покази, що 03.04.2025 року близько 10 год. 00 хв. з ОСОБА_10 вийшли зі школи-ліцею № 7, по пішохідній дорожці перейшли дорогу. Почула позаду гучний звук, коли повернулася, побачила чоловіка, який лежав на проїзній частині, велосипед лежав поруч і біля вул. Германівської зупинилася машина зеленого кольору. Із машини вийшов чоловік, який став осторонь. Вона викликала швидку та почала надавати потерпілому першу медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні, надала покази, що 03.04.2025 року після 10 год. 00 хв. їхала на автомобілі «ВАЗ 2110» по вул. Путивльській в напрямку Воронцово в м. Конотоп. Біля кафе «Золотий ключик» по праву сторону по узбіччю їхав велосипедист. Вона не намагалася його обігнати і їхала позаду. На зустріч на великій швидкості їхав автомобіль «Нива» темно-зеленого кольору і збив велосипедиста. Автомобіль «Нива» зупинився, з нього вийши чоловік і жінка, почали телефонувати. Вона з`їхала на узбіччя, згодом поїхала з місця ДТП. Під час досудового розслідування приймала участь в слідчому експерименті, допитувалася в якості свідка.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується наступними доказами, які були надані суду стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні, а саме:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000436 від 03.04.2025 року, згідно якого органом досудового розслідування 03.04.2025 року внесені відомості щодо кримінального провадження з правовою кваліфікацією за ст. 286 ч. 2 КК України (а. 99 наданих матеріалів);

згідно рапортів чергового ЧЧ Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області про виявлення кримінального правопорушення від 03.04.2025 року, вбачається, що 03.04.2025 року зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що о 10 год. 30 хв. по вул. Путивльській у м. Конотоп Сумської області біля школи здійснено наїзд на велосипедиста (а. 100, 101 наданих матеріалів);

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 03.04.2025 року з фототаблицею до нього зафіксовано факт дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_6 (а. 102-120 наданих матеріалів);

згідно протоколу огляду з фото таблицею від 03.04.2025 року слідчим оглянуто перехрестя вул. Путивльська та вул. Германівська у м. Конотоп Сумської області, де знаходився труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. 121-125 наданих матеріалів);

постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Сумській області від 03.04.2025 року автомобіль марки «ВАЗ-2121», р.н. НОМЕР_1 , та електровелосипед «Veola» синьо-чорного кольору, визнано та приєднано до кримінального провадження в якості речових доказів та передано на відповідне зберігання до спецмайданчику Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області (м. Конотоп Сумської області, вул. Степана Бандери, 6) (а. 126 наданих матеріалів);

згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000436 від 03.04.2025 року, електровелосипед «Veola» синьо-чорного кольору, вилучено та поміщено на зберігання до спеціального майданчику Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області за адресою: м. Конотоп вул. Степана Бандери, 6 (а.с. 127 наданих матеріалів);

згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000436 від 03.04.2025 року, автомобіль марки «ВАЗ-2121», р.н. НОМЕР_1 , вилучено та поміщено на зберігання до спеціального майданчику Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області за адресою: м. Конотоп вул. Степана Бандери, 6 (а.с. 128 наданих матеріалів);

ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2025 року накладено арешт на автомобіль автомобіль марки «ВАЗ-2121», р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 та на електровелосипед «Veola» синьо-чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_8 (а. 132 наданих матеріалів);

згідно лікарського свідоцтва про смерть № 88 від 04.04.2025 року смерть потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок травмування при зіткненні з легковим автомобілем (а. 134, 135 наданих матеріалів);

відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 74 від 18.04.20254 року смерть потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок поєднаної тупої травми тіла, яка проявилась у вигляді відкритої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми тулуба зі крововиливами в м`які тканини, переломами кісток черепа, множинними переломами ребер, забоєм головного мозку, легень, розривами тканин легень та печінки, переломом тіла хребця із розривом спинного мозку. Виявлені під час експертизи трупа ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді (а. 136-141 наданих матеріалів);

протоколом огляду предмету з фото таблицею від 04.04.2025 року, згідно якого вбачається, що предметом огляду є електровелосипед «Veola», синьо-чорного кольору, який належав потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучений на місці ДТП та поміщений на зберігання до спеціального майданчику Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області за адресою: м. Конотоп вул. Степана Бандери, 6 (а. 142 - 144 наданих матеріалів);

згідно протоколу слідчого експерименту, проведеного за участі свідка ОСОБА_11 з фото таблицею та схемою, остання розповіла про обставини дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинув ОСОБА_8 (а. 170-176 наданих матеріалів);

згідно висновку судової інженерно - транспортної експертизи № 97 від 07.04.2025 року на період проведення експертного огляду автомобіля ВАЗ-2121, д.н. НОМЕР_1 , встановлено, що його система рульового керування, робоча гальмівна система та ходова частина знаходилися у працездатному стані, при якому в них технічних несправностей методами, що зазначені в дослідній частині висновку, не виявлено. Вирішення частини запитання стосовно часу виникнення технічних несправностей системи рульового керування, гальмівної системи та ходової частини автомобіля ВАЗ-2121, д.н. НОМЕР_1 , відносно моменту дорожньо-транспортної пригоди, позбавлено логічного сенсу і тому експертом не розглядалося (а. 179-184 наданих матеріалів);

з висновку судової інженерно - технічної експертизи № 98 від 07.04.2025 року вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на перехресті вул. Путивльська та вул. Германівська (Кочемазова) в м. Конотоп, на смузі руху електровелосипеда по вул. Путивльська, яка призначена для руху в напрямку центру міста, в районі скупчення осипу, який на схемі огляду місця пригоди від 03.04.2025 року позначений цифрою «6» і знаходиться на відстані 28,9 метра до островка безпеки між вул. Путивльська та вул. Германівська (Кочемазова) та 5,1 метра відносно правого краю вул. Германівська (Кочемазова). Більш точно встановити місце зіткнення не надається можливим по причині відсутності достатньої кількості слідової інформації. На момент первинного контакту кут між умовними поздовжніми осями транспортних засобів складав 135° ± 10° і був розвернутий вліво відносно умовної повздовжньої осі автомобіля «ВАЗ 2121» (а. 187-194 наданих матеріалів);

з висновку судової автотехнічної експертизи № 98 від 08.04.2025 року вбачається, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-2121» повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1, 16.13, 12.4 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «ВАЗ-2121» мав технічну можливість попередити виникнення дорожньо-транспортної пригоди. З технічної точки зору в діях водія автомобіля «ВАЗ-2121» вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, 16.13, 12.4 Правил дорожнього руху України з яких невідповідність вимогам п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Електровелосипедист, в даній дорожній ситуації, повинен був діяти відповідно до вимог п 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації електровелосипедист не мав технічної можливості попередити виникнення дорожньо-транспортної пригоди. З технічної точки зору в діях електровелосипедиста не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України і його дії не знаходились в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (а. 199-203 наданих матеріалів).

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, керуючись законом, суд дійшов висновку, що вони є достовірними, належними та допустимими, логічно узгодженими між собою та такими, які переконливо вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Судом забезпечено дотримання положень ст. 22 КПК України щодо створення умов для реалізації сторонами їх процесуальних прав та обов`язків, змагальність як основу кримінального провадження.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, суду надано не було.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 286 ч. 2 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За змістом п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Зокрема, суд враховує, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, вчинених з необережності.

При призначенні покарання обвинуваченому суд приймає до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, форму вини, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, є особою пенсійного віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має міцні соціальні зв`язки, ряд тяжких захворювань, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є його щире каяття, повне визнання вини.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, вчиненням дій на відшкодування збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Судом встановлено, що обвинувачений в ході судового розгляду повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, кається і жалкує про це кожен день, просить вибачення у потерпілих, намагався частково відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

При обранні виду та міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке хоча і вчинене з необережності, проте відноситься до категорії тяжких злочинів, що спричинило смерть потерпілого, оскільки життя та здоров`я людини є найвищою цінністю і це право є невід`ємним, невідчужуваним, непорушним і захищається державою, позицій прокурора, потерпілого, представника потерпілих, які наполягають на суворому покаранні, та враховуючи характеризуючі дані та пом`якшуючі обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 основне покарання у виді реального позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, що відповідає принципам індивідуалізації та справедливості.

Крім того, оскільки покарання має на меті не тільки кару й виправлення засудженого, а також запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним застосувати стосовно ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. При цьому суд враховує характер допущених винним порушень Правил дорожнього руху України, обставини дорожньо-транспортної пригоди та її наслідки у виді смерті потерпілого. На переконання суду конкретні обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення вказують, що керуючи транспортним засобом, обвинувачений може нести загрозу не тільки для оточуючих, а і для самого себе. Жодних підстав, які б дозволяли обґрунтовано і законно не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено не було.

При цьому, суд приймає до уваги, що наслідки у вигляді смерті потерпілого не можуть бути компенсовані відшкодуванням шкоди у матеріальному виразі, а наявність у обвинуваченого пенсійного віку, тяжких захворювань та визнання ним своєї винуватості у вчиненому, жодним чином не зменшують суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення та на думку суду у даному випадку не дають підстав для застосування положень ст.75 КК України.

З рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року вбачається, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В справі потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_13 були заявлені цивільні позови про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на їх користь моральної шкоди по 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. кожному.

Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Ч. 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Ч. 2 ст. 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення цивільним позивачам моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь цивільних позивачів, суд враховує роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 KK України, з підстав зазначених у мотивувальній частині вироку, вказує на заподіяння обвинуваченим моральної шкоди потерпілим.

Обвинувачений позови потерпілих про стягнення моральної шкоди визнав частково.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув батько цивільного позивача ОСОБА_4 та чоловік цивільного позивача ОСОБА_13 .

Суд вважає ґрунтовними та переконливими доводи потерпілих - цивільних позивачів про те, що злочинними діями обвинуваченого їм було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, спричинених протиправними діями обвинуваченого, у зв`язку з втратою батька, чоловіка, пережитим емоційним стресом, внаслідок чого було порушено звичайний спосіб їх життя.

Протиправні дії обвинуваченого безумовно і беззаперечно прямо зумовили для цивільних позивачів моральну шкоду, що не може бути спростовано та не визнано самим обвинуваченим. Внаслідок ДТП потерпілі втратили рідного батька, чоловіка, горе непоправної втрати призвело до погіршення їх самопочуття, порушило звичний для них спосіб життя та доставляє масу страждань і хвилювань, які і досі з плином часу, негативно впливають на їхнє життя, втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, відновити попередній стан життя цивільних позивачів неможливо, вказане негативно вплинуло на їх життя, тому суд вважає ці страждання інтенсивними та такими, що вимагають належного відшкодування.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову цивільних позивачів, оскільки заявлена ними сума морального відшкодування у розмірі 500 000 грн. кожному, є такою, що відповідає засадам розумності, зваженості, достатності, співмірності, виваженості та справедливості, враховує обставини, при яких було спричинено моральну шкоду, з оцінкою ступеня та обсягу моральних та фізичних страждань цивільних позивачів, вимушених змін у їхніх життєвих стосунках.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В зв`язку із тим, що обвинуваченим витрати за проведення експертиз були сплачені в добровільному порядку під час досудового розслідування, це питання судом не вирішується.

Заходи по арешту майна, вжиті за ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2025 року, згідно зі ст. 174 КПК України належить скасувати.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 127, 128, 129, 370, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_6 в порядку виконання вироку.

Цивільний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_13 про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. моральної шкоди.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2025 року, на автомобіль «ВАЗ-2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 та електровелосипед «Veola» синьо-чорного кольору (а. 132 наданих матеріалів) - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ-2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , який знаходиться на спецмайданчику Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області (а.с. 129 наданих матеріалів), - повернути ОСОБА_12 ;

електровелосипед «Veola» синьо-чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_8 , який знаходиться на спецмайданчику Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області (а.с. 129 наданих матеріалів), - повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суду копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1