Справа № 369/2458/26
Провадження №1-кс/369/433/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000042 від 22.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000042 від 22.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у невстановлений досудовим розслідуванні час та місці, але не пізніше липня 2025 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме земельною ділянкою з кадастровим номером :03:007:0016 (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель) що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0016 була ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 25.08.2015 придбала її у ОСОБА_6 (договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №1298).

ОСОБА_4 з метою вчинення злочину, пов`язаного із заволодінням чужим майном особи (шахрайство), шляхом обману, використовуючи при цьому завідомо підроблений документ, з метою підготовки до вчинення кримінальних правопорушень та особистого збагачення за рахунок обернення на свою користь чужого майна, залучивши до вчинення кримінального правопорушення невстановлених наданий час досудовим розслідуванням осіб, які діючи з попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та допускаючи їх настання, реалізували свої злочинні наміри за наступних обставин.

У невстановленому місці, у невстановлений час ОСОБА_4 вступив у попередню змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою підробки офіційного документу договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.08.2015, відповідно до якого ОСОБА_6 продає ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0016, який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 та довіреність від ОСОБА_5 на прізвище ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , яка, нібито, надавала дозвіл на розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :03:007:0016 (доручення від 18.02.2019, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , зареєстрованого в реєстрі за №194 ).

Встановлено, що ОСОБА_5 не доручала ОСОБА_8 розпоряджатися її земельною ділянкою так як перебувала за межами України, що підтверджується копією закордонного паспорту з відміткою про отримання візи.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.01.2022 року виїхав за межі України та до цього часу в Україну не повертався.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, з метою заволодіння майном приватної форми власності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.08.2015 та доручення від 18.02.2019 підроблений, надає їх від імені ОСОБА_10 , використовуючи при цьому підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приватному нотаріусу для укладення договору купівлі-продажу.

Згідно інформації про особу Державної міграційної служби України ОСОБА_4 має паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданого 28.08.1997 Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області.

23.07.2025, в денну пору доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.08.2015, доручення від 18.02.2019 та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 підроблені, перебуваючи у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , надав вказані документи останньому з метою перереєстрації права власності на земельну ділянку.

На підставі чого, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.08.2015, доручення від 18.02.2019 та паспорт громадянина України, в даному випадку виступає офіційними документами, які видаються та посвідчуються уповноваженими на те особами, які мають право видавати такі документи, і які надають права, зокрема, здатні спричинити наслідки правового характеру у вигляді державної реєстрації прав на земельну ділянку, тобто можуть бути використані як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що видаються повноважними (компетентними) особами та складений з дотриманням визначених законом форм та містить передбачені законом реквізити.

Таким чином, ОСОБА_4 , для проведення нотаріальної дій використав завідомо підроблені офіційні документи, а саме договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.08.2015, доручення від 18.02.2019 та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, з метою заволодіння майном приватної форми власності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.08.2015 та доручення від 18.02.2019 підроблений, надає їх від імені ОСОБА_10 , використовуючи при цьому підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приватному нотаріусу для укладення договору купівлі-продажу.

23.07.2025, в денну пору доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.08.2015, доручення від 18.02.2019 та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 підроблені, перебуваючи у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , надав вказані документи останньому з метою перереєстрації права власності на земельну ділянку.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.07.2025 ОСОБА_5 , від імені якої діє ОСОБА_8 продає ОСОБА_12 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0016 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчується приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу ОСОБА_11 , зареєстрованого в реєстрі за №3903.

У зв`язку з чим, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу ОСОБА_11 , не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори, що за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі документів, поданих ОСОБА_4 , 23.07.2025 посвідчив угоду щодо купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0016 від імені ОСОБА_8 .

Незважаючи на дію в Україні воєнного стану, усвідомлюючи вищевказані обставини, ОСОБА_4 , використовуючи завідомо підроблені офіційні документи - договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.08.2015, доручення від 18.02.2019 та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , увівши таким чином в оману приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу ОСОБА_11 заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 , внаслідок чого останньому завдано майнову шкоду у розмірі 2 447 029, 00 грн. (дів мільйони, чотириста сорок сім тисяч 29 гривень).

Крім того ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, з метою легалізації земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0016 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , 23.07.2025, в денну пору доби, точного часу не встановлено, уклав правочин від імені ОСОБА_8 у вигляді договору купівлі-продажу земельної ділянки, який зареєстрований в реєстрі за № 3903 від 23.07.2025, із ОСОБА_12 , відповідно до якого ОСОБА_13 продав ОСОБА_12 земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0016, площею 0,10 га.

Внаслідок вищезазначених дій ОСОБА_4 розпорядився земельною ділянкою з кадастровим номером :03:007:0016, площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вчинення правочину, достовірно знаючи, шо таке майно одержане злочинним шляхом.

22.01.2026 року слідчим СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області за погодженням прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

22.01.2026 року відомості щодо невідомих осіб виділено в окреме кримінальне провадження за №0000042 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

09.02.2026 року постановою слідчого квартира за адресою: АДРЕСА_4 , що на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2025 року належить ОСОБА_4 , визнана речовим доказом, оскільки наявні підстави вважати що дана квартира є предметом вчинення кримінального правопорушення та отримана злочинним шляхом.

Згідно інформаційної довідки реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомість за адресою: АДРЕСА_4 належить ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

На підставі наведеного, прокурор просила слідчого суддю накласти арешт на квартиру АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , шляхом позбавлення його власника права користуватися, розпоряджатися та відчужувати вищезазначене майно.

У судове засідання прокурор не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2. ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вирішуючи питання про арешт майна та враховуючи правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння що підпадає під ознаки діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням неправомірної вигоди яка отримана юридичною особою розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження наслідки арешту майна для підозрюваного обвинуваченого засудженого третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV, в редакції від 02.12.2012 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч . 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до вимог КПК України, судовою процедурою гарантується дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна з метою прийняття законного та обґрунтованого рішення, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, необхідно враховувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Разом з тим, не було доведено необхідності накладення арешту із забороною користування майном. Така заборона становитиме надмірне втручання у приватне життя підозрюваного яке, на переконання слідчого судді, не здатне забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав підозрюваного, який має право користування житлом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000042 від 22.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме квартири АДРЕСА_5 задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000042 від 22.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме на квартиру АДРЕСА_5 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із забороною розпорядження та відчуження даного майна.

У решті клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_14