Справа № 466/9244/25
Провадження № 1-кп/466/442/26
У Х В А Л А

16 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова кримінальне провадження № 0001668 від 29.09.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України ,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 07.10.2025 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15.01.2026р. закінчено підготовче провадження та призначено кримінальне провадження до судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 , звернулась до суду з клопотанням про повернення речових доказів, в обґрунтування якого посилається на те, 08.05.2025 року був проведений обшук в автомобілі марки ВАЗ «21083» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова. Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки XIAOMI REDMI NOTE 13 IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із сімкартою рухомого мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» із контактними номерами телефону НОМЕР_4 , та сім картою оператора рухомого мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» із контактним номером телефону НОМЕР_5 , дві банківські карти АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_6 , АТ «Універсалбанк» НОМЕР_7 , дві таблетки невідомого походження, поліетеленовий згорток, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11, в`язку ключів з брелком чорного кольору та автомобіль марки ВАЗ «21083» д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно постанови про визнання документів речовими доказами від 08.05.2025 року вищевказані речі визнані речовими доказами, в тому числі і сам автомобіль марки ВАЗ «21083» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщений на відповідальне зберігання на арешт майданчик.

Арешт на вищевказані речі, і в тому числі автомобіль не накладався.

Відтак просить повернути вказані речові докази законному володільцю.

Під час судового засідання 19.01.2026 захисник ОСОБА_5 та обвинувачена своє клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, покладаючись на належну обґрунтованість вказаних обставин та фактів, щодо недоцільності зберігання речових доказів, у зв`язку з чим просили задовольнити клопотання в частині викладених вимог.

Прокурор у судовому засідання 16.03.2026 заперечувала, щодо клопотання сторони захисту про повернення речових доказів, обґрунтовуючи свою позицію тим, що вказане клопотання є безпідставним, оскільки вилучене майно не підлягає поверненню на даній стадії розгляду кримінального провадження, у зв`язку із чим просила повністю відмовити у задоволенні такого клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання з долученими письмовими доказами, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Судом встановлено, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11.04.2025р. надано дозвіл на проведення обшуку житла та іншого володіння особи в кримінальному провадженні №0000032 від 03.01.2025р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України (справа №463/3360/25), в ході якого було вилучено майно, яке в подальшому визнано речовими доказами.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом із тим, згідно із статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

При цьому слідчий суддя враховує, що гарантування права власності є одним із основоположних аспектів забезпечення верховенства права.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд, дослідивши клопотання сторони захисту разом із додатками до нього, приходить до наступного висновку.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частини 3 статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171,частиною шостою статті 173 цього Кодексу , у разі скасування арешту.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 3 статті 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно постанови про визнання документів речовими доказами від 08.05.2025 року вищевказані речі визнані речовими доказами, в тому числі і сам автомобіль марки ВАЗ «21083» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщений на відповідальне зберігання на арешт майданчик, що за адресою м.Львів, вул.Конюшинна,13.

Арешт на вищевказані речі і в тому числі автомобіль не накладався.

Обов`язок повернення тимчасово вилученого майна, після скасування арешту, виникає у слідчого (дізнавача) в силу закону.

За змістом частини четвертої статті 173 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання та кримінального провадження власником транспортного засобу, а саме: автомобіля марки ВАЗ «21083» д.н.з. НОМЕР_1 являється ОСОБА_6 (а.с.100).

Аналіз викладених вище норм КПК України та встановлених у ході судового розгляду клопотання обставин кримінального провадження, дає суду підстави для висновку про те, що захисником обвинуваченої доведено належними та допустимими доказами той факт, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасове вилучення майна, а саме: автомобіля марки ВАЗ «21083» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , в?язки ключів з брелком чорного кольору, власником якого являється чоловік обвинуваченої ОСОБА_4 , - ОСОБА_6 , відповідно до Договору купівлі-продажу транспортного засобу, відпала потреба.

Враховуючи вищенаведене, клопотання слід задовольнити частково.

При розгляді даного клопотання про повернення речових доказів: а саме: мобільного телефону марки XIAOMI REDMI NOTE 13 IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із сімкартою рухомого мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» із контактними номерами телефону НОМЕР_4 , та сім картою оператора рухомого мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» із контактним номером телефону НОМЕР_5 , дві банківські карти АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_6 , АТ «Універсалбанк» НОМЕР_7 , суд дійшов висновку, що повернення речових доказів на цій стадії судового розгляду є передчасним, оскільки постанови слідчого від 08.05.2025р. речові докази (п.2, п. 3 постанови) визнані речовими доказами та мають важливе значення для вирішення кримінального провадження № 0001668 від 29.09.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Враховуючи викладене, те що речові докази: мобільний телефон з сім картками, дві банківські картки, які належать обвинуваченій не дослідженні судом, а їх повернення обвинуваченій призведе до їх втрати як речового доказу, суд вважає, що їх повернення є передчасним, а тому в задоволенні клопотання захисту слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 98-100, 170-174,369-372КПК України, суд, -

ухвалив:

клопотання захисника обвинувачок ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про повернення речових доказів - задовольнити частково.

Повернути автомобіль марки ВАЗ «21083» д.н.з. НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 , в?язку ключів з брелком чорного кольору чоловіку обвинуваченої ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , який являється власником транспортного засобу, відповідно до Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 21.08.2024 р.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Виконання ухвали доручити старшому слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1