Справа № 201/4977/26
Провадження № 1-кс/201/1489/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000326 від 13.03.2026, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням прокурора, звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000326 від 13.03.2026, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що слідчим відділенням ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000326 від 13.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановленому досудовим розслідуванні дату та час, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також невстановленими особами, перебуваючи у невстановленому місці при невстановлених обставинах маючи на меті перешкоджання діяльності судді Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_8 , із здійсненням правосуддя, виник злочинний умисел на заподіяння їй тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості.

В подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, в період часу з січня 2026 року по 13.03.2026 почали вивчати маршрут руху потерпілої та встановлено місце проживання та роботи судді Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_8 .

Далі 13.03.2026 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб прибули у двір багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 , за місцем мешкання судді Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_8 .

В подальшому, цього ж дня тобто 13.03.2026 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 побачили, що автомобіль потерпілої «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 разом з потерпілою суддею Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_8 , яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні автомобіля, який заїжджає у двір багатоповерхового житлового будинку № 8 по провулку Штабний в м. Дніпро, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою конспірації своїх злочинних дій надягли тканеві балаклави на обличчя та реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень судді Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_8 у зв`язку з її діяльністю, пов`язаною зі здійсненням правосуддя та дочекавшись коли потерпіла вийде з салону автомобіля, вискочили з автомобіля «Peugeot Partner» та накинулися на потерпілу ОСОБА_8 , яка в цей час підходила до під`їзду будинку.

Після чого ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовуючи фізичну силу, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , почали штовхати бажаючи подолати опір ОСОБА_8 у напрямку автомобіля «Peugeot Partner» білого кольору. В цей час ОСОБА_8 почала здійснювати супротив ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 останні бажаючи подолати її супротиву навмисно застосовуючи силу, вдарили її головою об задні дверцята автомобіля «Peugeot Partner» через що потерпіла отримала тілесні ушкодження.

Після цього ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи викриття своїх протиправних дій з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 377 України, а саме: незакінченому замаху на викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; в умисному заподіянні судді легких тілесних ушкоджень у зв`язку з її діяльністю, пов`язаною зі здійсненням правосуддя, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому, 06.04.2026 старшим слідчим СВ відділу поліції № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, що належить ОСОБА_4 , а саме, де було виявлено та вилучено:

-кросівки Nike чорного кольору;

-3 рації (2 AЛOFENG, 1 QUANSENG).

В рамках кримінального провадження все вилучене майно було визнано речовими доказами. Вищевказані речі можуть мати доказове значення в рамках досудового розслідування кримінального провадження та будуть направлені на відповідні експертні дослідження.

Так, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий, власник майна у судове засідання для розгляду клопотання не з`явилися, про час та місце його розгляду повідомлені належним чином. Надали заяву про розгляд клопотання про арешт майна за їх відсутності.

Зважаючи на положення закону, враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого погоджене прокурором підлягає задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів клопотання та доданих до нього документів слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000326 від 13.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України.

В подальшому, 06.04.2026 старшим слідчим СВ відділу поліції № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, що належить ОСОБА_4 а саме, де було виявлено та вилучено:

-кросівки Nike чорного кольору;

-3 рації (2 AЛOFENG, 1 QUANSENG).

В рамках кримінального провадження все вилучене майно було визнано речовими доказами. Вищевказані речі можуть мати доказове значення в рамках досудового розслідування кримінального провадження та будуть направлені на відповідні експертні дослідження.

10.04.2026 слідчим суддею Соборного районного суду винесено ухвалу про повернення клопотання про арешт майна вилученого в ході обшуку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. Наддніпрянський, буд. 8, в приміщення станції технічного обслуговування автомобілів для усунення недоліків.

13.04.2026 Соборним районним судом було отримано вищезазначене клопотання після усунення недоліків.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Нормами чинного КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо підстав вважати, що вилучене майно в ході обшуку є доказами у даному кримінальному провадженні.?

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту на вказане вище майно у зазначений спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали вказують, що вище зазначене майно може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність ст. 98 КПК України.

Усі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000326 від 13.03.2026, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК, задовольнити.

Накласти арешт на речі, які були вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, а саме:

-кросівки Nike чорного кольору;

-3 рації (2 AЛOFENG, 1 QUANSENG).

Заборонити здійснення будь-яких операцій пов`язаних із відчуженням вказаного майна, та заборонити інший особі розпоряджатись будь яким чином та використовувати зазначено майно.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст буде складений та проголошений 15.04.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1