КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2046/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 січня 2026 року про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеці с. Голосків Коломийського району Івано-Франківської області, громадянці України, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 січня 2026 року скаргу адвоката ОСОБА_6 - захисника підозрюваної ОСОБА_7 на повідомлення прокурора про підозру в кримінальному провадженні №0000402 від 30.11.2023 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом?янського районного суду м. Києва від 09.01.2026 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвоката на повідомлення про підозру від 11 червня 2025 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що вважає вказане рішення слідчого судді незаконним та необгрунтованим з наступних підстав.

Так, в провадженні слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області перебуває кримінальне провадження №0000402, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 110-2, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-2, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

11 червня 2025 року в рамках вказаного вище кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Апелянт зазначає, що при вирішенні скарги по суті, слідчий суддя суду першої інстанції залишив без належної уваги той факт, що з тексту повідомлення про підозру не вбачається будь-якого складу злочину в діях ОСОБА_7 , у тому числі передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України. Крім того, повідомлення про підозру не містить конкретних фактів та/або обставин вчинення ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що після початку повномасштабного вторгнення ЗС РФ на територію України, перебуваючи у невстановленому місці, достовірно знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, що на підставі постанови КМУ № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління НБУ за № 18 від 24.02.2022, з РФ заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а також про введення в дію Указів Президента щодо накладення санкцій на фізичних та/або юридичних осіб, які ведуть господарську діяльність з державою-агресором або їй допомагають (у будь-якій формі), діючи з мотивів завдання шкоди інтересам України, вирішила вчинити умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) шляхом добровільної передачі інших активів представникам держави-агресора у вигляді грошових коштів, в тому числі шляхом сплати коштів, сформованих з податкових зобов`язань та зборів до бюджету держави-агресора (російської федерації) за попередньою змовою групою осіб.

Злочинні дії ОСОБА_7 , на переконання сторони обвинувачення, зводяться до того, що остання на виконання вказівок ОСОБА_9 підготувала та 05.10.2022 відправила на погодження останній документи, необхідні для завантаження товару (чавуну) на судно, а саме інвойс на фрахт на судно «MV Dremora 1» від імені «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD» № 2210152 від 03.10.2022 на загальну суму 166 023,68 Євро, два коносаменти від імені ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР» та за дорученням «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD» на судно «MV Dremora 1» на загальну кількість товару 1000,00 т та 4 122,500 т на відправку з м. Новоросійськ, РФ, до м. Діліскелесі, Турція, та рікап для оплати на іноземну компанію «ROULENT VENTURES LTD».

Слідчим суддею було залишено поза увагою, що вказані у письмовому повідомленні про підозру твердження не відповідають дійсності та є фактично неможливими у розумінні міжнародного права.

Так, у 2022 році ОСОБА_7 працювала менеджером із зовнішньо-економічної діяльності у брокерській компанії ТОВ «Авертон Груп».

Слідчим суддею суду першої інстанції не надано оцінку тому, що вказаний інвойс виписаний компанією «ROULENT VENTURES LTD», має печатку підприємства та підпис уповноваженої особи. Фактично, даний інвойс виписаний судновласником на компанію «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD», а не від її імені.

Будь яких відомостей, що ОСОБА_7 має відношення до компанії «ROULENT VENTURES LTD» письмове повідомлення про підозру не містить.

Захисник звертає увагу колегії суддів, що коносамент, це документ, що видається перевізником вантажовідправнику в посвідчення прийняття вантажу до перевезення морським транспортом, з зобов`язанням доставити вантаж у порт призначення і видати його законному власнику коносаменту.

Основний коносамент видає капітан, або його агент за відповідним дорученням, яке містить чіткі інструкції щодо заповнення та видачі коносаменту, після фактичного завантаження вантажу на судно.

Як вбачається із коносаментів, вони видані капітаном, а також містять його особистий підпис та печатку компанії судновласника.

Таким чином, вказані коносаменти не могли бути видані від компанії ООО «Сталекс Центр», а також за дорученням компанії «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD».

Отже, у повідомленні про підозру фактично інкримінується ОСОБА_7 несплата податків та зборів компанією «ООО Сталекс Центр» до бюджету держави-агресора.

Водночас, повідомлення про підозру не містить будь-якої інформації про те, що ОСОБА_7 має якесь відношення до вказаної компанії, є її службовою особою та/або працівником, могла впливати та впливала щодо нарахування компанією та сплати податків до бюджету держави-агресора.

Також письмове повідомлення про підозру не містить будь-яких посилань на те, що ОСОБА_7 здійснювала будь-яку господарську діяльність з РФ та/або валютні розрахунки та/або співпрацювала з будь-якою фізичною та/або юридичною особою, на яку було накладено санкції згідно Указу Президента.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, характеризується виключно прямим умислом, спрямованим на допомогу державі-агресору з метою завдання шкоди України.

Обов`язковою складовою об`єктивної сторони вказаного злочину є мета завдання шкоди Україні, у тому числі шляхом передачі інших активів представником держави-агресора її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.

Описані у письмовому повідомленні про підозру дії ОСОБА_7 виключають склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 28 КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_7 заздалегідь з кимось домовлялася про вчинення будь-якого правопорушення, не має. Більш того, дії ОСОБА_7 не підтверджують наявність подібної домовленості.

Оскільки ОСОБА_7 не вчиняла будь-яких кримінальних правопорушень, вона не може бути виконавцем в розумінні ст. 27 КК України.

Усі вказані вище обставини не були достатньою мірою проаналізовані слідчим суддею, наслідком чого стало ухвалення помилкового судового рішення.

В судове засідання підозрювана не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання її повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності підозрюваної, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши думку захисника ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , яка стосовно апеляційної скарги заперечувала, дослідивши матеріали, які надійшли із суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів судового провадження, в провадженні слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області перебуває кримінальне провадження №0000402, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 110-2, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-2, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Після початку повномасштабного вторгнення ЗС РФ на територію України, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, достовірно знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03,2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022, з РФ заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а також про введення в дію Указів Президента щодо накладення санкцій на фізичних та/або юридичних осіб, які ведуть господарську діяльність з державою агресором або їй допомагають (у будь-якій формі), діючи з мотивів завдання шкоди інтересам України, вирішила вчинити умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) шляхом добровільної передачі інших активів представникам держави-агресора у вигляді грошових коштів, в тому числі шляхом сплати коштів, сформованих з податкових зобов`язань та зборів до бюджету держави-агресора (російської федерації) за попередньою змовою з групою осіб.

Встановлено, що ОСОБА_7 за попередньою змовою серед інших з ОСОБА_10 , який після початку повномасштабного вторгнення ЗС РФ на територію України, перебуваючи у невстановленому місці, достовірно знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022, з РФ заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а також про введення в дію Указів Президента щодо накладення санкцій на фізичних та/або юридичних осіб, які ведуть господарську діяльність з державою агресором або їй допомагають (у будь-якій формі), переслідуючи корисливі мотиви, які виразились в отриманні економічної вигоди від оптової/гуртової торгівлі металевої продукції та отримання прибутку від реалізованого товару підприємствами ООО «Донецкий металургический завод» (ИНН ), ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР» (ИНН), а також іноземних компаній «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD», «VINSETLE MARITIME FZE» (OAE), «STEELBERG LTD» (OAE), «GMG Grand Mineral Group Madencilik Sanayi Tikaret Anonim Sirketi» (Туреччина) та «Atilla Trading Company Metal Madencilik Ithalat Ihracat Sanayi ve Ticaret Anonim Sirketi» (Туреччина), усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, в тому числі постачання товарів на користь РФ чи контрольованих РФ підприємств або окупаційної адміністрації, є незаконною та призведе до сплати податкових зобов`язань та зборів на користь РФ, що в свою чергу сприятиме її економічному розвитку, буде спрямовуватись на розвиток військово-промислового комплексу РФ, забезпечення військових потреб та збільшення військового потенціалу країни-агресора та завдасть шкоди національній безпеці України, вирішив в обхід застосованих відносно держави-агресора Україною та США санкцій на ведення господарської діяльності, налагодити оптову/гуртову торгівлю металевої продукції, видобутої на території тимчасово окупованої Донецької області, з використанням підконтрольних йому компаній ООО «Донецкий металлургический завод» (ИНН ), ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР» (ИНН ), а також іноземних компаній «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD», «VINSETLE MARITIME FZE» (OAE), «STEELBERG LTD» (OAE).

В подальшому, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою завдання шкоди Україні, шляхом збільшення економічного потенціалу держави-агресора за рахунок надр України та добровільної передачі інших активів представникам держави-агресора у вигляді грошових коштів, здійснюючи контроль над діяльністю ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР» та іноземної компанії «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD», організував підписання контракту №SCF-0045 від 22.02.2022 між продавцем ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР» від імені ОСОБА_11 та покупцем «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD» від імені Девіда Коха на купівлю-продаж передільного та/або ливарного чавуна згідно подальших специфікацій до вказаного контракту.

Так, відповідно до специфікації №2 від 15.09.2022 до контракту №SCF-0045 від 22.02.2022, ОСОБА_10 діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , з метою завдання шкоди Україні, шляхом збільшення економічного потенціалу держави-агресора за рахунок надр України та добровільної передачі інших активів представникам держави-агресора у вигляді грошових коштів, здійснено поставку металевої продукції загальною кількістю 5 000,00 т на загальну суму 1 613 400,00 EUR.

Відповідно до інвойсу №SCF-0045/2/1F від 28.09.2022 вказаний товар металевої продукції відправлено з м. Новоросійськ, РФ, до м. Діліскелесі, Турція.

Надалі, ОСОБА_7 на виконання вказівки ОСОБА_9 підготувала та 05.10.2022 відправила на погодження останній документи, необхідні для завантаження вказаного товару на судно, а саме інвойс на фрахт на судно «MV. Dremora 1» від імені «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD» №2210152 від 03.10.2022 на загальну суму 166 023,68 EUR, два коносаменти від імені ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР» та за дорученням «FENER WEST TRANSPORT PTE. LTD» на судно «MV Dremora 1» на загальну кількість товару 1000,00г та 4 122,500г на відправку з м. Новоросійськ, РФ, до м. Діліскелесі, Турція, та рікап для оплати на іноземну компанію «ROULENT VENTURES LTD».

Внаслідок зазначених вище протиправних дій, в ході здійснення господарської діяльності ООО «Донецкий металургический завод» (ИНН ), ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР» (ИНН ), іноземних компаній «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD», завдано шкоди економічній безпеці України шляхом збільшення економічного потенціалу держави-агресора за рахунок надр України та добровільної передачі інших активів представникам держави-агресора, у вигляді значних сум грошових коштів, сформованих з податкових зобов`язань та зборів, представникам держави-агресора, а саме за результатами діяльності ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР» (ИНН ) сплатили податків та зборів в 2022 році на загальну суму 369 514 568 руб., за 2023 рік на загальну суму 111 905 333 руб. до бюджету держави-агресора, а відтак умисні дії ОСОБА_7 сприяють у здійсненні військової агресії проти України, яка спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні, зміну меж території і державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у виконанні вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України - у вчиненні пособництва державі-агресору, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі інших активів представникам держави-агресора у вигляді грошових коштів, в тому числі шляхом сплати коштів, сформованих з податкових зобов`язань та зборів до бюджету держави-агресора (російської федерації) за попередньою змовою групою осіб.

11 червня 2025 року в рамках вказаного вище кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

24.11.2025 року захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 11.06.2025 року, у кримінальному провадженні №0000402, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 30.11.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Мотивуючи подану скаргу, адвокат посилався на те, що повідомлення про підозру не містить посилання на той факт, що ОСОБА_7 здійснювала будь-яку господарську діяльність з РФ та/або валютні розрахунки.

Також підозра не містить відомостей, що ОСОБА_7 співпрацювала з будь-якою фізичною або юридичною особою, на яку було накладено санкції згідно Указу Президента.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 січня 2026 року скаргу адвоката ОСОБА_6 - захисника підозрюваної ОСОБА_7 на повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0000402 від 30.11.2023 залишено без задоволення.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без задоволення, слідчий суддя виходив з того, що доводи сторони захисту щодо відсутності в діях підозрюваної складу злочину - не є підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки розглядаючи скаргу на повідомлення про підозру, слідчий суддя не вправі вирішувати питання про наявність чи відсутність в діях підозрюваної особи складу кримінального правопорушення, належність та допустимість доказів та інші питання, які підлягають з?ясуванню та оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, а повинен лише перевірити дотримання слідчим, прокурором під час повідомлення про підозру вимог ст.ст. 276-278 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000402, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 30.11.2023 року, за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_7 причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, що підтверджується сукупністю фактичних даних, які містяться в наданих матеріалах кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання захисту на необґрунтованість повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах провадження. З врахуванням даних обставин вказана підозра слідчим суддею була визнана обґрунтованою, без чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого.

Питання про неналежність та допустимість доказів щодо причетності підозрюваного повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів має визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку її вручення, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого їй кримінального правопорушення, та те, що повідомлення про підозру складено без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, фактично зведені до питань доведеності винуватості, оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних про порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 11.06.2025 року, які б слугували підставою для її скасування.

Доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, про обґрунтованість такої підозри.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 січня 2026 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4