Справа № 127/4825/26
Провадження №11-сс/801/180/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного

у режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2026, якою задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан-Вербецький Летичівського району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000803 від 21.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2026 до підозрюваного ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, із визначеним розміром застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 998 400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) грн, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000803 від 21.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що наведені слідчим у клопотанні факти знайшли своє підтвердження у зібраних доказах. Сукупність цих даних свідчить про обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених законом. За таких обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідало б тяжкості інкримінованого злочину та суперечило б завданню кримінального провадження щодо забезпечення дієвості процесу.

Так, не погодившись із даною ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2026, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, я кій просила скасувати ухвала суду першої інстанції та постановити нову, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосувати більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що, на переконання сторони захисту, після спливу певного проміжку часу досудового розслідування та судового розгляду обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, а тому суд у разі обрання чи продовження такого запобіжного заходу зобов`язаний чітко зазначити у судовому рішенні про наявність інших підстав або ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, як зазначає апелянт, тримання під вартою може бути виправдано лише за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості.

Крім того, у апеляційній скарзі наголошується, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на необхідність обґрунтування реальності ризиків, які можуть виправдовувати обмеження свободи особи, зокрема у рішеннях «Харченко проти України», «Слюсак проти України», «Клішин проти України», «Бєлевецький проти Росії», «Мироненко проти України», «Доронін проти України», де зазначено, що ризики повинні мати не абстрактний, а конкретний характер та підтверджуватися відповідними доказами.

Апелянт також зазначає, що відповідно до ст. 132 КПК України обов`язок доведення існування обставин, передбачених ст. 177-178 КПК України, покладається на слідчого та прокурора, а сама «обґрунтована підозра», за практикою ЄСПЛ, означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення.

Водночас, на думку захисту, ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у даному випадку відсутні, а саме: імовірність переховування відсутня, оскільки підозрюваний брав участь у всіх процесуальних діях; імовірність знищення чи приховування доказів відсутня, оскільки вони вже зібрані та перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування; імовірність незаконного впливу на свідків не підтверджена; імовірність перешкоджання кримінальному провадженню не доведена.

Також апелянт звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів наявності зазначених ризиків, а сторона обвинувачення лише припускає можливість їх існування.

Окрім того, у скарзі підкреслюється, що особа підозрюваного характеризується позитивно, оскільки він має міцні соціальні зв`язки, проживає разом із родиною, на його утриманні перебувають члени сім`ї, раніше не судимий, є учасником бойових дій, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, щиро кається та визнає свою вину, є пенсіонером.

На переконання апелянта, за відсутності належних доказів існування ризиків застосування тримання під вартою є необґрунтованим, а тому, відповідно до ст. 194 КПК України, у випадку недоведеності таких обставин слідчий суддя зобов`язаний відмовити у задоволенні клопотання або застосувати більш м`який запобіжний захід.

Колегія суддів, вислухавши думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовільнити, позицію прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судової справи та вивчивши мотиви апеляційної скарги, прийшла до висновку, що в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2026 відповідає.

Оскільки кожна кримінальна справа має унікальні фактичні обставини, суд не має права діяти за шаблоном чи формально, а зобов`язаний ухвалювати рішення, які є персоніфікованими, із врахуванням індивідуальних особливостей справи, конкретного обвинуваченого та специфіки доводів сторін у межах відповідного провадження.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів судової справи було встановлено, що ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом збуту психотропних речовин, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» з метою особистого збагачення за невстановлених обставин, але не пізніше 15.09.2025, завчасно придбали у невстановленої слідством особи, з метою збуту та зберігали за адресою: м. Вінниця, бульвар Свободи, будинок 2, квартира 148 небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

У подальшому, 15.09.2025 близько 16 год 02 хв ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_9 перебуваючи в приміщені квартири за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювали фасування психотропної речовини - PVP та упакування у вигляді поштового відправлення ТОВ «Нова Пошта», яке збули шляхом пересилання.

Надалі, 15.09.2025 близько 18 год 37 хв, ОСОБА_11 за вказівки ОСОБА_9 , через поштомат №23002 ТОВ «Нова Пошта», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, просп. Космонавтів, буд. 79, із застосуванням мобільного телефону, абонентський номер якого НОМЕР_1 , здійснив збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, шляхом пересилання посилки №1808, за допомогою поштового сервісу ТОВ «Нова Пошта».

Так, 16.09.2025, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду, проведено огляд кореспонденції, а саме: поштового відправлення №1808, що знаходився у Вінницькому інноваційному терміналі ТОВ «Нова Пошта», у ході якого працівниками правоохоронних органів виявлено кристалічну речовину, з якої здійснено відібрання зразка для експертизи. Відповідно до висновку експерта від 29.09.2025, у вилученій під час огляду кореспонденції кристалічній речовині, масою 0,0405 г, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, масою 0,0325 г.

Крім того встановлено, що ОСОБА_8 діючи повторно, продовжуючи свою злочинну діяльність за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом збуту психотропних речовин, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» з метою особистого збагачення за невстановлених обставин, але не пізніше 23.10.2025, завчасно придбали у невстановленої слідством особи, психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, яку зберігали з метою збуту за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 в період часу з 23.10.2025 по 24.10.2025, перебуваючи в приміщені квартири за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювали фасування та упакування психотропної речовини - амфетамін, у вигляді поштових відправлень ТОВ «Нова Пошта».

Надалі, 24.10.2025 близько 17 год 19 хв, ОСОБА_9 , через поштомат №48339 ТОВ «Нова Пошта», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, бульвар Свободи, буд. 2, із застосуванням мобільного телефону, абонентський номер якого НОМЕР_2 , здійснив збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, шляхом пересилання посилки № 5360, за допомогою поштового сервісу ТОВ «Нова Пошта».

Так, 24.10.2025, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду, проведено огляд кореспонденції, а саме: поштового відправлення № 5360, що знаходився у Вінницькому інноваційному терміналі ТОВ «Нова Пошта», у ході якого працівниками правоохоронних органів виявлено згорток із речовиною, масою 43,201 г з якої здійснено відібрання зразка для експертизи. Відповідно до висновку експерта від 13.11.2025, у вилученій під час огляду кореспонденції речовині, масою 1,0039 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,0221 г.

Крім цього, того ж дня близько 17 год 23 хв, ОСОБА_9 , через поштомат №48339 ТОВ «Нова Пошта», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, бульвар Свободи, буд. 2, із застосуванням мобільного телефону, абонентський номер якого НОМЕР_2 , здійснив збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, шляхом пересилання посилки №0520, за допомогою поштового сервісу ТОВ «Нова Пошта».

Так, 24.10.2025, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду, проведено огляд кореспонденції, а саме: поштового відправлення №0520, що знаходився у Вінницькому інноваційному терміналі ТОВ «Нова Пошта», у ході якого працівниками правоохоронних органів виявлено згорток із речовиною, масою 21,412 г з якої здійснено відібрання зразка для експертизи. Відповідно до висновку експерта від 17.11.2025, у вилученій під час огляду кореспонденції речовині, масою 1,0098 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,0220 г.

У подальшому ОСОБА_9 надав вказівку ОСОБА_8 , щоб останній здійснив поштове відправлення, а саме 25.10.2025 близько 14 год 02 хв, ОСОБА_8 , через відділення № 19 ТОВ «Нова Пошта», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Івана Дзюби (Павлова Академіка), буд. 4, із застосуванням мобільного телефону, абонентський номер якого НОМЕР_3 , здійснив збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, шляхом пересилання посилки № 1737, за допомогою поштового сервісу ТОВ «Нова Пошта».

Так, 25.10.2025, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду, проведено огляд кореспонденції, а саме: поштового відправлення № 1737, що знаходився у Вінницькому інноваційному терміналі ТОВ «Нова Пошта», у ході якого працівниками правоохоронних органів виявлено згорток із речовиною, масою 2,747 г з якої здійснено відібрання зразка для експертизи. Відповідно до висновку експерта від 17.11.2025, у вилученій під час огляду кореспонденції речовині, масою 0,0400 г, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,0247 г.

14.02.2026 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції бере до уваги практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, колегія судів зазначає, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Підозра ОСОБА_8 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000803 від 21.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України, обґрунтовується наступними доказами:

-протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії накладення арешту на кореспонденцію, огляд і виїмка кореспонденції від 16.09.2025, 24.10.2025, 25.10.2025;

- висновками експертів, згідно яких у вилучених зразках наявні психотропні речовини;

-протоколами про результати аудіо-, відеоконтроль особи в ході яких зафіксовано виготовлення психотропних речовин та подальше їх фасування та упакування з метою збуту;

-протоколами обшуку;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, що наданих доказів достатньо для того, щоб прийти до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень обґрунтована.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання колегія суддів приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області вірно обрав підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених із незаконним обігом наркотичних речовин, а саме ч.ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.

Варто зазначити, що санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строк до 10 років із конфіскацією майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик того, що, усвідомлюючи суворість можливого покарання, підозрюваний може умисно ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Суворість санкції є одним із чинників, що обґрунтовує побоювання ухилення, і повинна оцінюватися судом у сукупності з іншими обставинами справи.

Суд також враховує, що у даному кримінальному провадженні наявні свідки, та інші підозрювані показання яких мають суттєве значення для встановлення фактичних обставин справи та прийняття законного рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих чи інших учасників кримінального провадження.

При цьому положення ст. 23 КПК України закріплюють принцип безпосередності дослідження доказів у суді, згідно з яким показання свідків повинні бути отримані судом у відкритому судовому засіданні.

Саме тому збереження їхньої процесуальної незалежності та вільного волевиявлення під час допиту є необхідною гарантією дотримання прав сторін та засад справедливого судового розгляду.

З огляду на процесуальний статус зазначених осіб та тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, суд вважає обґрунтованим існування ризику незаконного впливу на свідків, який має бути врахований при визначенні запобіжного заходу та умов його застосування.

Більше того, суд апеляційної інстанції звертає особливу увагу на те, що у кримінальному провадженні, окрім підозрюваного ОСОБА_8 , наявні інші особи, яким повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що свідчить про груповий характер інкримінованих дій та взаємопов`язаність доказової бази щодо кожного з учасників.

За таких обставин існує об`єктивний ризик узгодження позицій між співучасниками з метою мінімізації власної кримінальної відповідальності або уникнення покарання. Такий ризик може проявлятися у попередньому погодженні змісту показань, зміні раніше наданих пояснень, спотворенні фактичних обставин події, створенні штучних версій захисту або впливі один на одного з метою формування взаємовигідної лінії поведінки.

З огляду на те, що показання кожного із підозрюваного мають істотне доказове значення для встановлення об`єктивної істини у справі, можливість їх узгодження чи коригування створює реальну загрозу повному, всебічному та неупередженому дослідженню обставин кримінального правопорушення.

Крім того, наявність спільного інтересу в уникненні кримінальної відповідальності об`єктивно підвищує ймовірність вчинення дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, у тому числі шляхом координації поведінки між підозрюваними, впливу на свідків або зміни доказової інформації.

Таким чином, сама по собі наявність інших підозрюваних у межах одного кримінального провадження є обставиною, що посилює ризики, передбачені кримінальним процесуальним законом, та підлягає врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Також, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки характер інкримінованого підозрюваному злочину має корисливу спрямованість, тобто наявні ризики, передбачені п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, де проживає із родиною, які перебувають на його утриманні, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, брав участь у відбитті збройної агресії російської федерації, є учасником бойових дій та є пенсіонером.

Разом із тим колегія суддів звертає увагу, що наведені стороною захисту відомості характеризують особу підозрюваного та відповідно до вимог ст. 178 КПК України підлягають врахуванню судом під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу. Водночас сам по собі факт наявності у особи постійного місця проживання, сім`ї, що підозрюваний є учасником бойових дій та пенсіонером не може безумовно свідчити про відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів виходить із того, що такі обставини не є беззаперечним стримуючим фактором, оскільки наявність соціальних зв`язків сама по собі не виключає можливості переховування особи від органів досудового розслідування чи суду, впливу на інших учасників кримінального провадження або іншого перешкоджання кримінальному провадженню. Наявність сім`ї, дітей, місця проживання чи роботи не створює об`єктивних гарантій того, що підозрюваний не вчинятиме дій, спрямованих на уникнення кримінальної відповідальності.

Більше того, наведені стороною захисту обставини існували і на момент, коли, за версією сторони обвинувачення, було вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що самі по собі вони не стали для підозрюваного стримуючим фактором від протиправної поведінки.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що наведені у апеляційній скарзі доводи щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків та позитивних характеристик не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не можуть бути самостійною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів не може залишити поза увагою той факт, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_8 може вжити заходів щодо перешкоджання кримінальному провадженню (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваних тощо).

Разом із тим, саме те, що злочини віднесені до категорії тяжких, вимагає від суду пошуку балансу між інтересами правосуддя та правами людини: з одного боку врахування високих ризиків, притаманних такій категорії злочинів, а з іншого обов`язку забезпечити пропорційність запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїй усталеній практиці визнає, що ризик втечі особи є допустимою та достатньою підставою для обрання тримання під вартою відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У цьому контексті визначення застави як альтернативного заходу дозволяє досягти належної рівноваги, оскільки гарантує виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і водночас не створює надмірного втручання у його право на свободу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні грошових коштів у дохід держави з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Застава виступає майновою гарантією належної процесуальної поведінки особи та альтернативою триманню під вартою у випадках, коли її застосування є достатнім для запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

У даному кримінальному провадженні слідчий суддя, обираючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, одночасно визначив розмір застави, що відповідає вимогам закону та є альтернативним заходом, який може бути застосований у разі її внесення. Таким чином, твердження захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував найсуворіший запобіжний захід, є необґрунтованими, оскільки законодавець прямо передбачає можливість поєднання тримання під вартою та застави як альтернативного механізму.

Більше того, при обранні розміру застави суд першої інстанції вірно взяв до уваги наступні обставини.

Матеріали провадження не містять даних про те, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Наявні відомості вказують на його законослухняну поведінку в минулому та відсутність будь-яких фактів ухилення від органів досудового розслідування чи суду. Сам підозрюваний демонструє готовність співпрацювати зі слідством, що свідчить про його свідоме ставлення до процесуальних обов`язків.

Також, суд першої інстанції вірно взяв до уваги рішення Конституційного суду України від 19.06.2024 по справі № 3-111/2023(207/23, 315/23) зазначив, що виходячи зі змісту приписів ст.ст. 3, 8, ч.ч. 1, 2 ст. 29, ч. 1 ст. 55, ч. 1 ст. 62, ч. 1 ст. 64 Конституції України під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6 ст. 176 КПК України є можливість, за певних підстав та обставин, визначених ст. 177 та ст. 178 КПК України, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. За ч. 6 ст.176 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

Отже, у сукупності наведені дані дають підстави характеризувати особу підозрюваного позитивно як військовослужбовця та члена суспільства, який виконує свій громадянський обов`язок та визнає протиправність своєї поведінки. Разом із тим, вказані обставини не спростовують факту пред`явленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та необхідності належного процесуального реагування.

Колегія суддів також бере до уваги, що визначений судом розмір застави відповідає характеру інкримінованого діяння, особі підозрюваного, його соціальним зв`язкам та іншим обставинам, що мають значення для кримінального провадження.

Отже, суд першої інстанції діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість ухвали.

Практика Європейського суду з прав людини, підтверджує те, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною та достатньою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

А тому, Європейський суд з прав людини зобов`язує національні суди кожного разу оцінювати не лише тяжкість інкримінованого злочину, а й індивідуальні обставини конкретної особи, перевіряти пропорційність обмеження свободи та розглядати можливість застосування застави або інших більш м`яких заходів, які у достатній мірі забезпечать процесуальну поведінку підозрюваного.

У даному випадку слідчий суддя, обираючи запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 , дотримався зазначених стандартів, оскільки, з одного боку, врахував тяжкість інкримінованого діяння та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а з іншого визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що забезпечує дотримання принципу пропорційності.

Таким чином, суд першої інстанції фактично знайшов ту «золоту середину», яка дозволяє одночасно гарантувати інтереси правосуддя та не допустити надмірного обмеження прав підозрюваного, що цілком відповідає стандартам, закріпленим у практиці ЄСПЛ.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, діяв у межах наданих повноважень і відповідно до вимог національного законодавства, забезпечивши належний баланс між інтересами правосуддя і правами підозрюваного, а тому підстав для скасування ухвали немає, у зв`язку з чим її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2026, якою задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000803 від 21.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4