КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1447/2026
№ 756/4760/20
Категорія КК: ч. 2 ст. 187 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Журжинці Лисянського р-ну Черкаської обл., яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено /кожному/ покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30.08.2023, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, та вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2024, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, вирішено виконувати самостійно.

Вироком суду встановлено, що у невстановлених час та місці у ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та конфлікту з ОСОБА_10 , виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу на нього з метою заволодіння його майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього, за попередньою змовою групою осіб.

У невстановлений час та місці ОСОБА_7 запропонувала своєму знайомому ОСОБА_6 та особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, для реалізації свого злочинного умислу, за винагороду вчинити разом напад на ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, а саме мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 5+», із погрозою застосування насильства до останнього, а саме предмету, схожого на револьвер, та застосування фізичної сили до останнього, на що останні погодились.

У невстановлений час та місці для реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розробили злочинний план своїх дій із розподілом ролей між ними.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, 15.01.2020, приблизно о 22 год. 15 хв., діючи відповідно до попередньо розподілених ролей, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, приїхали до будинку АДРЕСА_4 . ОСОБА_7 зайшла до кв. АДРЕСА_5 , де проживав ОСОБА_10 , а ОСОБА_6 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, очікували умовного знаку від ОСОБА_7 на п`ятому поверсі спільного коридору.

У подальшому, ОСОБА_10 і ОСОБА_7 на пропозицію останньої вийшли на спільний коридор та в цей момент ОСОБА_7 подала умовний знак, а саме запропонувала їм познайомитись, і з п`ятого поверху по сходам до них спустилися ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на обличчях яких були одягнуті балаклави. ОСОБА_6 підійшов впритул до ОСОБА_10 , тримаючи у своїй лівій руці револьвер під патрон Флобера, приставив його до останнього, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, одразу нанесла удар ногою в обличчя потерпілого, тим самим спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синців. Після цього особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, фізично утримувала ОСОБА_10 з метою придушення його волі до самооборони і блокуючи його можливість чинити опір, а ОСОБА_6 у цей час продовжував погрожувати ОСОБА_10 револьвером під патрон Флобера, що останній сприйняв як реальну погрозу життю і здоров`ю. ОСОБА_7 у цей час виказала вимогу ОСОБА_10 віддати їй мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi +», на що останній не відреагував.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, тримаючи ОСОБА_10 , посадили його на сходи під погрозою застосування револьвера під патрон Флобера, який тримав ОСОБА_6 впритул до ОСОБА_10 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, почала хаотично наносити удари кулаками по обличчю та по тулубу потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді саден. У цей час ОСОБА_7 продовжила вимагати у ОСОБА_10 віддати їй мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5+», який належить останньому. ОСОБА_10 , сприймаючи погрозу застосування револьвера під патрон Флобера як реальну і побоюючись за своє життя та здоров`я, дістав з кишені штанів, в які був одягнутий, належний йому мобільний телефон золотого кольору марки «Xiaomi Redmi 5+» вартістю 700 грн з сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» № НОМЕР_1 , яка майнової цінності не становить, і на вимогу ОСОБА_7 передав їй.

Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 зникла разом з ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину, завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 700 грн.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_9 та обвинувачена ОСОБА_7 просять вказаний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянти вважають, що даний вирок суду є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначають, що матеріали кримінального провадження не містять жодного належного, допустимого й достовірного доказу, який би вказував на винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

На думку апелянтів, дослідженими доказами не підтверджується факт наявності права власності на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5+» у ОСОБА_11 , факт протиправного заволодіння обвинуваченою ОСОБА_7 саме цього мобільного телефону захисник вважає сумнівним. Натомість поза увагою суду залишились докази, які вказують про належність вказаного мобільного телефону саме ОСОБА_7 .

Так, згідно даних договору застави від 28.06.2019, укладеного між обвинуваченою ОСОБА_7 та « ОСОБА_12 », саме ОСОБА_7 здавала до Ломбарду, а потім викупила належний їй мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5+». Вказаний доказ підтверджує право власності і володіння обвинуваченої мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 5+» задовго до відкриття кримінального провадження за заявою потерпілого.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 22.02.2020, через 7 днів після події, слідчий у своєму кабінеті фактично не проводив огляд, а вилучив у ОСОБА_7 увімкнений мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5+», який вона не приховувала, не збувала і не намагалась збути, а добросовісно користувалась як своєю власністю і добровільно надала слідчому. Вказаний доказ та поведінка обвинуваченої під час огляду, на думку захисту, свідчить про те що мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5+» належав саме їй.

Згідно даних протоколу огляду речей і документів від 16.04.2020, потерпілий повідомив, що вилучений у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5+» належить йому з липня 2019 року, оскільки він отримав від обвинуваченої мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5+», а взамін передав їй більш дорогий мобільний телефон марки «Айфон 6». При цьому захисник ОСОБА_9 вважає, що версія потерпілого про начебто факт обміну із обвинуваченою телефонами не підтвердженою жодним доказом. У обвинуваченої не вилучався мобільний телефон марки «Айфон 6».

Викладені факти свідчать про відсутність у обвинуваченої ОСОБА_7 умислу, мети і мотиву здійснювати розбійний напад на потерпілого для заволодіння не чужим, а своїм майном. Тобто у діях ОСОБА_7 , на думку захисника, відсутній склад злочину, передбаченого ст. 187 КК України.

Захисник вказує про відсутність доказів попередньої змови вчинити розбійний напад між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Останні в судовому засіданні, під час їх допиту, вказували, що у них була попередня домовленість лише на супровід ОСОБА_7 вулицями у темну пору доби і допомога з переїздом на інше місце проживання. Про те, що прийдеться когось побити чи забрати чужі речі мови не було.

Крім того, ОСОБА_6 підтвердив, що самостійно та спонтанно почав штовхати потерпілого ОСОБА_11 у відповідь на образи останнього, висловлені у нецензурній формі у бік ОСОБА_7 . Захисник вважає, що ОСОБА_6 вийшов за межі домовленості між ним та ОСОБА_7 , тобто вчинив ексцес виконавця, оскільки заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 та заволодіння його речами не входило у їх домовленість. Будь-яких доказів, які б підтверджували що злочин, який вчинила одна особа охоплювались умислом іншої особою в матеріалах кримінального провадження немає.

На думку захисника та обвинуваченої, судом було взято до уваги докази, які є недопустимими, оскільки отримані з порушенням КПК України, а саме показання потерпілого, які він не надавав безпосередньо складу суду, який ухвалив рішення, а також дані слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , яким не було роз`яснено належним чином право на захист, і, як результат, використано їх юридичну необізнаність.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_7 вважає, що ОСОБА_14 не має статусу потерпілого, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що останній отримав якісь тілесні ушкодження, а мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5+» є власністю обвинуваченої. Фактично, на думку обвинуваченої, відсутня подія розбійного нападу.

В заяві потерпілого про вчиненні злочину та інших долучених органом досудового слідства документах, причетність ОСОБА_7 до вказаного злочину не згадується. Обвинувачена вважає, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2020 є маніпуляцією органу досудового розслідування з метою закріплення підозри відносно неї.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 просять вказаний вирок скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник та обвинувачений вважають, що даний вирок суду є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначають, що матеріали кримінального провадження не містять жодного належного, допустимого й достовірного доказу, який би вказував на винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду встановлено, що майно, яке є предметом злочину, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5+», належав обвинуваченій ОСОБА_7 , а не потерпілому. Будь-який корисливий мотив у ОСОБА_6 відсутній, жодних вимог та погроз щодо передачі майна потерпілого, обвинувачений не висловлював та не застосовував.

Допит потерпілого ОСОБА_11 здійснювався попереднім складом суду, а тому використання його показань, як доказ, є недопустимим через порушення принципу безпосередності дослідження.

Також недопустимими доказами є протоколи слідчих експериментів із обвинуваченими, оскільки вказані слідчі дії проведені з порушенням КПК України, без роз`яснення права на захист, та через відсутність захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та захисників, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисників та обвинувачених, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні нападу на потерпілого з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Суд першої інстанції обґрунтував винуватість обвинувачених такими доказами, як даними протоколу огляду місця події від 15.01.2020, огляду речей і документів від 16.04.2020, протоколу огляду місця події від 24.02.2020, огляду речей і документів від 16.04.2020, а саме фото револьвера під патрон «Флобера» з маркуванням HW 4 KA1.4 mm RZ №1464905, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2020 за участю ОСОБА_10 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2020 за участю ОСОБА_7 ; протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 19.02.2020; протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 від 28.02.2020; протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 28.02.2020 та іншими письмовими доказами. Кожному з вказаних доказів судом надано належну правову оцінку.

Так, даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 16.01.2020 підтверджується факт повідомлення потерпілого про вчинення відносно нього розбійного нападу, а саме 15.01.2020, приблизно о 22 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, вул. Малиновського, 4, у другому під`їзді, на четвертому поверсі, під погрозою предмета, схожого на пістолет типу револьвер, в результаті чого у нього відібрали мобільний телефон.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2020, за участю ОСОБА_10 підтверджується факт упізнання потерпілим ОСОБА_7 , як особу, яка разом з двома особами скоїла розбійний напад відносно нього 15.01.2020.

Згідно даних протоколу слідчого експерименту від 19.02.2020, проведеного за участю ОСОБА_10 , зафіксованого за допомогою відеозапису, що здійснювався під час зазначеної слідчої дії, убачається дотримання вимог ст. 240 КПК України. Відтворені потерпілим обставини скоєного відносно нього розбійного нападу з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ще однієї особи підтверджують обставини вчиненого кримінального правопорушення. Так, потерпілий вказав, що 15.01.2020, за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 4, на четвертому поверсі, близько 21 години, ОСОБА_7 запропонувала йому вийти з квартири в коридор, де, на виклик ОСОБА_7 , з верхнього поверху спустились двоє чоловіків у балаклавах. ОСОБА_7 сказала, щоб вони знайомились. У цей час ОСОБА_6 тримав у правій руці пістолет - револьвер темного кольору. Інший чоловік прямував слідом за першим. ОСОБА_6 з револьвером впритул наблизився до ОСОБА_10 та притиснув до стіни, тримаючи однією рукою, а іншою рукою приставив дуло пістолета до його грудей. У цей час інший чоловік правою рукою вдарив потерпілого в область голови. ОСОБА_7 почала вимагати гроші і погрожувати, після чого нападники перемістили та посадили його на сходи і почали наносити йому удари руками у різні частини тулуба, а саме, в область голови, при цьому, один із нападників бив пістолетом. ОСОБА_7 увесь цей час знаходилась поруч. Потім вона висловила вимогу віддати мобільний телефон, що він і зробив. В подальшому ОСОБА_7 почала вимагати пароль від банківських карток та намагалась перерахувати гроші через мобільний додаток, однак це зробити не вдалось. Потім ОСОБА_7 побігла до квартири потерпілого і повернулась з серветками та почала витирати підлогу, на якій була його кров. У цей час нападники тримали потерпілого. ОСОБА_7 запитала у потерпілого, де знаходяться банківські картки та коли дізналась, що картки знаходяться у квартирі, то вона пішла туди. Разом з ОСОБА_7 вони направились до його кімнати, а нападники залишились біля сходів. Коли потерпілий відчинив вхідні двері, то одразу постукав у двері сусідів, після чого ОСОБА_7 злякалась і втекла.

Даними протоколу огляду місця події від 15.01.2020, підтверджується факт виявлення на місці розбійного нападу на ОСОБА_10 , а саме сходинковому майданчику загального коридору на четвертому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , нашарувань слідів речовини бурого кольору, розміром близько 30на30 см; на майданчику ліворуч затертих слідів речовини бурого кольору; навпроти квартири АДРЕСА_6 на кахельній плитці затертих слідів речовини бурого кольору. Вказаний доказ узгоджується із даними протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого, який вказував про скоєний відносно нього розбійний напад та заподіяння йому тілесних ушкоджень, в результаті чого у ОСОБА_10 пішла кров, яку намагалась витерти ОСОБА_7 .

Даними протоколу огляду місця події від 22.02.2020, проведеного у службовому кабінеті № 406 Оболонського УП ГУНП у м. Києві по вул. М. Малиновського, 2-а в м. Києві підтверджується та обставина, що ОСОБА_7 добровільно надала для вилучення мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5+», у корпусі золотистого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який на момент огляду увімкнений.

Даними протоколу огляду речей і документів від 16.04.2020, підтверджується факт того, що потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5+», у корпусі золотистого кольору, у чохлі з малюнком тигра, який згідно протоколу огляду місця події від 22.02.2020 був вилучений у ОСОБА_7 , належить йому з липня 2019 року. Вищевказаним мобільним телефоном під час розбійного нападу заволоділа його колишня дівчина ОСОБА_7 з двома раніше йому невідомими чоловіками. У липні 2019 року він віддав свій мобільний телефон марки «Айфон 6» ОСОБА_7 , а вона, у свою чергу, віддала йому телефон марки «Xiaomi Redmi 5+». Тобто, на момент розбійного нападу потерпілий був законним власником вищевказаного мобільного телефону.

Даними протоколу огляду місця події від 24.02.2020, проведеного у службовому приміщенні (кабінет) № 306, який знаходиться на третьому поверсі Оболонського УП ГУ НП в м. Києві по вул. Маршала Малиновського, 2-а в м. Києві, підтверджується факт надання ОСОБА_6 добровільно, самостійно, із сумки чорного кольору, яка була при ньому, для огляду та вилучення предмету чорного кольору, схожого на пістолет, з номером НОМЕР_4 .

Відповідно до даних протоколу огляду речей і документів від 16.04.2020, на фото зображений револьвер під патрон «Флобера» з маркуванням HW 4 KA1.4 mm RZ №1464905, який згідно протоколу огляду місця події від 24.02.2020 виявлений та вилучений у ОСОБА_6 . Зі слів потерпілого ОСОБА_10 , вищевказаним револьвером йому погрожували під час розбійного нападу відносно нього 15.01.2020 за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 4.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2020, за участю ОСОБА_7 , підтверджується факт упізнання нею ОСОБА_6 , як особу, з яким вона разом зі ще одним чоловіком скоїла розбійний напад на ОСОБА_10 15.01.2020.

Факт вчинення розбійного нападу на потерпілого частково підтверджується даними протоколів слідчих експериментів за участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 28 та 27 лютого 2020 року, відповідно, хід проведення яких зафіксовано за допомогою відеозаписів, згідно даних яких убачається, що слідчим перед проведенням слідчої дії зазначається про роз`яснення підозрюваним прав, визначених ст. 43 КПК України. При цьому розуміння обсягу прав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили згодою, не вказували про необхідність додаткового роз`яснення суті цих прав. Крім того, вказана слідча дія проведена за участю прокурора, спеціалістів, понятих. Обвинувачені вказували про ті обставини кримінального правопорушення, які вважали за необхідне, без підтвердження попередньої змови на вчинення розбійного нападу та наявність корисливої мети, що додатково свідчить, на думку колегії суддів, про відсутність будь-яких обмежень у праві на захист.

Так само безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинувачених про неможливість проведення слідчого експерименту без участі захисників у даному кримінальному провадженні. Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, яке належить до категорії тяжких злочинів. Положеннями ст. 52 КПК України визначено випадки обов`язкової участі захисника, відсутність якого має наслідком порушення права на захист та впливає на допустимість доказів. З даних відеозаписів проведення слідчих експериментів, за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , останні не висловлювали бажання скористатись правовою допомогою, або що вони потребують роз`яснення прав, про що запитував слідчий перед проведенням відповідної слідчої дії. У даному кримінальному провадженні участь захисника не є обов`язковою. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 послідовно відтворювали обставини події, про які вважали за необхідне вказувати, за участю статистів зазначали місце знаходження кожного зі співучасників та потерпілого, характер та локалізацію нанесення ударів ОСОБА_10 .

Сукупність даних, які містяться у протоколах огляду місця події від 22.02.2020, огляду речей і документів від 16.04.2020, товарного чеку № 2187 від 26.11.2019, про придбання ОСОБА_10 мобільного телефону Appele IPHONE 6, договору застави ОСОБА_7 , яка здавала у ПТ «Фай Ті Ломбард» 28.06.2019 мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5+», показаннях ОСОБА_10 , наданих під час судового розгляду, всупереч доводам апеляційних скарг захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 , підтверджують факт належності мобільного телефону «Xiaomi Redmi 5+» ОСОБА_10 на час вчинення на нього розбійного нападу. При цьому вказаними доказами також підтверджується та обставина, що першочергово зазначений мобільний телефон дійсно належав ОСОБА_7 , яка перебувала у стосунках із ОСОБА_10 та між ними відбувся обмін їх мобільними телефонами. При цьому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 щодо відсутності у ОСОБА_7 мобільного телефону «Айфон 6» на час проведення слідчої дії огляду місця події від 22.02.2020, на думку колегії суддів, не спростовує факту належності ОСОБА_10 мобільного телефону «Xiaomi Redmi 5+». Намір ОСОБА_7 , за версією її захисника, безперешкодно користуватись мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 5+» після того, як вона його забрала у ОСОБА_10 також не підтверджує, на думку колегії суддів, законність такого володіння.

Фактичні дані, які містяться у зазначених вище письмових доказах узгоджуються між собою та показаннями потерпілого, не суперечать жодному з них. При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги сторони захисту про незаконність використання показань потерпілого ОСОБА_15 , наданих під час його допиту 04.11.2020. Так, технічний запис допиту потерпілого в складі суду, під головуванням судді ОСОБА_16 , безпосередньо досліджений під час судового розгляду, під головуванням судді ОСОБА_17 . Судом першої інстанції в мотивувальній частині вироку вказано підстави, з який він прийняв до уваги вказаний доказ. Обставиною, що об`єктивно унеможливила допит потерпілого новим складом суду був виїзд ОСОБА_10 за межі території України у 2021 році на постійне місце проживання до Республіки Конго, тобто задовго до зміни складу суду 16.04.2024. Більш того, як убачається з матеріалів кримінального провадження та мотивувальної частини вироку суду, показання потерпілого ОСОБА_15 не є вирішальним та єдиним доказом. Крім того, з матеріалів судового провадження, обвинувачені та їх захисники мали достатньо часу та можливостей, щоб підготувати свій захист та викласти власну версію подій, надати докази неправдивості версії обвинувачення, спростувавши чи поставивши під сумнів достовірність показань потерпілого, вказати на неузгодженості в його показаннях, а також суперечності з іншими доказами. Натомість реальних невідповідностей показань потерпілого іншим доказам у цьому кримінальному провадженні стороною захисту не наведено. Допит ОСОБА_10 в іншому складі суду проведений за участю обвинувачених, їх захисників, які мали змогу провести його ефективно, оскільки на той час вже було відомо обсяг пред`явленого обвинувачення та докази, отримані під час досудового розслідування. З матеріалів судового провадження убачається, що під час минулого судового розгляду кримінального провадження сторонам була надана можливість брати участь у допиті потерпілого і вони повною мірою скористались таким правом. Крім того, сторони під час дослідження технічного запису допиту потерпілого не були позбавлені можливості звернути увагу суду на аспекти показань, які є важливими для оцінки їхньої достовірності.

Доводи апеляційних скарг сторін захисту про відсутність попередньої змови між обвинуваченими та особою, матеріали відносно якої виділені в одне провадження, на скоєння розбійного нападу, на думку колегії суддів, спростовуються викладеними вище доказами.

Так, розбій, як злочин проти власності, - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за ст. 187 КК України розуміються умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психологічного насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Обвинуваченим інкримінується вчинення розбійного нападу з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Тому підтвердження отримання потерпілим тілесних ушкоджень, у вигляді саден, про які він вказував і під час слідчого експерименту, і під час допиту, при кваліфікації нападу з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, не є обов`язковим. Натомість сприйняття потерпілим такої погрози, як реальної, в результаті обставин кримінального правопорушення, а саме застосування ОСОБА_6 револьвера під патрон Флобера, який останній тримав впритул до ОСОБА_10 , а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, хаотично наносила удари кулаками по обличчю та по тулубу потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді саден, за наявності вимоги ОСОБА_7 до потерпілого віддати мобільний телефон і назвати пін код до банківських карт, обґрунтовано підтверджує як факт попередньої змоги на розбійний напад, так і факт правильної кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 187 КК України, в цілому.

Факт того, що саме ОСОБА_7 привела ОСОБА_6 та особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження до квартири ОСОБА_10 стороною захисту не заперечується. Однак подальша версія сторони захисту про те, що між обвинуваченими не було змови на вчинення розбійного нападу, на думку колегії суддів, обґрунтовано визнано як спосіб захисту від кримінальної відповідальності з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення. Злагоджені активні дії між обвинуваченими та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вхід ОСОБА_7 до квартири ОСОБА_10 , висловлення нею вимоги віддати майно потерпілого, в той час, коли ОСОБА_6 приставив впритул до ОСОБА_10 револьвера під патрон Флобера, а інша особа в цей час наносила хаотичні удари в різні частини тіла, а також подальша втеча з місця події всіх трьох співучасників, коли потерпілий покликав на допомогу сусідів, свідчать про попередню змову на розбій.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

При призначенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання судом дотримано вимоги ст. 65 КК України, обраний судом його вид та розмір відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни, а апеляційні скарги захисників та обвинувачених, - без задоволення.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

________________ _______________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1447/2026

№ 756/4760/20

Категорія КК: ч. 2 ст. 187 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Журжинці Лисянського р-ну Черкаської обл., яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали проголосити 23 березня 2026 року о 10 годині 15 хвилин.

Судді:

________________ _______________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3