справа № 208/2898/25
провадження № 1-кс/208/1125/26
УХВАЛА

18 березня 2026 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000391 від 06.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч.1 ст. 209, ч. 4 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковник поліції ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського із клопотанням, в якому просила накласти арешт на квартиру (загальною площею 39,1 кв.м) за адресою АДРЕСА_1 .

До судового засідання прокурор та слідчий, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання не з`явилися, але подали заяви про підтримання заявленого клопотання та проведення судового розгляду за їх відсутності.

Від захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Заперечує проти задоволення клопотання слідчого, вважає його необґрунтованим.

Адвокатом ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , також надано клопотання про розгляд клопотання без його участі, заперечує проти накладення арешту.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що 09.12.2020 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу між військовослужбовцем ОСОБА_8 та Міністерством оборони України в особі начальника Військової академії генерал-майором ОСОБА_9 з іншого боку.

Відповідно до наказу Міністра оборони України (по особовому складу) No226 від 19 червня 2021 року лейтенанта ОСОБА_8 призначено на посаду командира 2 парашутно-десантного взводу 8 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) No146 від 27 липня 2021 року лейтенант ОСОБА_8 вважається таким, що справи та посаду командира 2 парашутно-десантного взводу 8 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 прийняв.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 06.02.2021 лейтенант ОСОБА_8 взяв шлюб з ОСОБА_10 .

Так, перебуваючи на території Одеської області, більш точне місце в ході досудового слідства не встановлено, лейтенант ОСОБА_8 , який 19.04.2022 самовільно залишив місце служби, та його дружина ОСОБА_5 , отримавши сповіщення No691/1114 від 03.05.2022 про те, що командир парашутно-десантного взводу парашутно-десантної роти парашутно-десантного батальйону лейтенант військової служби за контрактом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний 30.05.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19 квітня 2022 року зник безвісті під час участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, поблизу населеного пункту Новоселівка Донецької області та будучи достеменно обізнаними в тому, що відповідно до вимог розділу ХХХ, наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 No260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 No 884, членам сімей військовослужбовців безвісно відсутніх здійснюється нарахування та виплата грошового забезпечення, діючи із корисливих мотивів, вступили в злочинну змову направлену на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме отримувати грошове забезпечення лейтенанта ОСОБА_8 від держави в особі військової частини НОМЕР_1 під приводом того, що він начебто зник безвісті.

Після чого, ОСОБА_5 діючи умисно із корисливих мотивів, реалізуючи сумісний з ОСОБА_8 , злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи на території Одеської області 09.05.2022, більш точне місце та час в ході досудового слідства не встановлено, знаючи, що ОСОБА_8 не перебуває в зоні ведення бойових дій та фактично не є зниклим безвісті, маючи на меті отримання його грошового забезпечення як зниклого безвісті військовослужбовця, склала письмову заяву про перерахування на її картковий рахунок грошового забезпечення та додаткової винагороди та додавши до неї необхідний пакет документів, а саме: картку платника податків на своє ім`я (РНОКПП НОМЕР_3 ), копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_11 серії НОМЕР_4 , копію паспорта на своє ім`я НОМЕР_5 , довідку за реквізитами для поповнення у відділенні АТ КБ «Приватбанк» рахунок НОМЕР_6 IBAN НОМЕР_7 , направила на командиру в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 . Вказана заява з додатками була зареєстрована за вх. No477/п/1 від 16.05.2022 у в/ч НОМЕР_1 . У свою чергу лейтенант ОСОБА_8 , діючи умисно, із корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 обманюючи військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 не повідомляв їм про те, що в не загинув та не перебуває у полоні, а знаходиться поза межами зони ведення бойових дій.

В подальшому вищевказана заява за вх. No477/п/1 від 16.05.2022 з додатками, умисно складена та направлена до військової частини НОМЕР_1 , стала підставою нарахування та виплати ОСОБА_5 грошового забезпечення, в тому числі додаткової винагороди лейтенанта ОСОБА_8 .

Так, Відповідно до наказу No725/нод від 01.11.22022 (з основної діяльності) «Про встановлення обставин зникнення безвісті під час безпосередньої участі у бойових діях 19.04.2022 лейтенанта ОСОБА_13 »: помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику служби здійснювати нарахування і виплату грошового забезпечення безвісно відсутніх членам сімей військовослужбовців (в разі подання відповідних заяв та передбачених законодавством документів) у відповідності до вимог розділу ХХХ, наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 No 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 No884, а саме лейтенанта військової служби за контрактом ОСОБА_8 , командира 2 парашутно-десантного взводу 8 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Після чого, ОСОБА_5 діючи умисно, із корисливих намірів, за попередньою змовою групою осіб з лейтенантом ОСОБА_8 , отримувала на свій особистий банківський рахунок відкритий в АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_6 IBAN НОМЕР_7 грошове забезпечення лейтенанта ОСОБА_8 як зникло безвісті військовослужбовця, в загальній сумі 4 206 793,95 гривень, якими в подальшому розпоряджалась разом з лейтенантом ОСОБА_8 на власний розсуд, спричинивши державі в особі військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду, що на момент скоєння кримінального правопорушення в 600 та більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великому розмірі.

Таким чином, лейтенант ОСОБА_5 за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_5 скоївши кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 190 КК України, а саме одержавши шахрайським шляхом грошове забезпечення в тому числі додаткову винагороду лейтенанта ОСОБА_8 як безвісті зниклого військовослужбовця, незважаючи на обізнаність в тому, що останній перебуває у безпеці поза зони ведення бойових дій, достовірно знаючи, що воно одержано злочинним шляхом

22.09.2022 о 09:33 отримала на власний банківський рахунок No НОМЕР_6 IBAN НОМЕР_7 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 98500 гривень від військової частини НОМЕР_1 , в якості додаткової винагороди, того ж дня о 13:17 годині перебуваючи у Одеському відділенні No82 АТ КП «Приватбанк» за адресою: м. Татарбунари, вул.. Центральна, 25 зняла готівкою 60000 гривень.

31.10.2022 о 10:25 отримала на власний банківський рахунок No НОМЕР_6 IBAN НОМЕР_7 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 98500 гривень від військової частини НОМЕР_1 , в якості додаткової винагороди, того ж дня о 15:45 годині перебуваючи у Одеському відділенні No82 АТ КП «Приватбанк» за адресою: м. Татарбунари, вул.. Центральна, 25 зняла готівкою 40000 гривень.

14.04.2023 о 14:51 отримала на власний банківський рахунок No НОМЕР_6 IBAN НОМЕР_7 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 30150,38 гривень від військової частини НОМЕР_1 , в якості заробітної плати. Після чого, 21.04.2023 о 13:21 використовуючи додаток «Приват 24», погасила кредит своєї матері ОСОБА_14 в сумі 38533 гривень за кредитним договором UA193.

21.09.2023 о 12:27 отримала на власний банківський рахунок No НОМЕР_6 IBAN НОМЕР_7 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 98500 гривень від військової частини НОМЕР_1 , в якості додаткової винагороди, того ж дня о 13:31 годині перебуваючи у Одеському відділенні No82 АТ КП «Приватбанк» за адресою: м. Татарбунари, вул.. Центральна, 25 зняла готівкою 100000 гривень.

25.01.2024 о 15:11 отримала на власний банківський рахунок No НОМЕР_6 IBAN НОМЕР_7 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 98500 гривень від військової частини НОМЕР_1 , в якості додаткової винагороди. Після чого, 29.01.2024 здійснила дві транзакції з перерахування коштів на банківський рахунок НОМЕР_8 , відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я своєї матері ОСОБА_14 , а саме о 13:58 грошові кошти в сумі 29000 гривень, о 13:59 грошові кошти в сумі 29000 гривень, в загальній сумі 58000 гривень.

22.02.2024 о 14:41 отримала на власний банківський рахунок No НОМЕР_6 IBAN НОМЕР_7 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 98500 гривень від військової частини НОМЕР_1 , в якості додаткової винагороди. Після чого, 24.02.2024 здійснила дві транзакції з перерахування коштів на банківський рахунок НОМЕР_8 , відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я своєї матері ОСОБА_14 , а саме о 16:49:22 грошові кошти в сумі 29000 гривень, о 16:49:51 грошові кошти в сумі 29000 гривень, в загальній сумі 58000 гривень.

26.04.2024 о 13:10 отримала на власний банківський рахунок No НОМЕР_6 IBAN НОМЕР_7 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 98500 гривень від військової частини НОМЕР_1 , в якості додаткової винагороди, того ж дня о 15:52 годині використовуючи додаток «Приват 24», перерахувала на власную банківськую карту відкриту в АТ КП «Приватбанк» грошові кошти в сумі 50000 гривень.

25.12.2024 о 15:11 отримала на власний банківський рахунок No НОМЕР_6 IBAN НОМЕР_7 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 98500 гривень від військової частини НОМЕР_1 , в якості додаткової винагороди. Після чого, 28.12.2024 о 13:06 годині використовуючи додаток «Приват 24», перерахувала на власную банківськую карту відкриту в АТ КП «Приватбанк» грошові кошти в сумі 70000 гривень.

Тобто з метою надання правомірного вигляду володінню вказаними коштами та подальшому їх використанню, ОСОБА_5 здійснила фінансові операції з грошовими коштами, одержаними злочинним шляхом, на загальну суму 474533 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 209 КК України легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, тобто у вчиненні фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок суспільно небезпечного протиправного діяння.

Вказані факти свідчать про те що, ОСОБА_8 не може вважатись зниклим безвісті.

06.03.2026 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України.

07.03.2026 повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик на 09.03.2026, 10.03.2026 та 11.03.2026 до СУ ГУНП в Донецькій області за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Дніпросталівська (Винокурова), 22 опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» No53, яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та 06.03.2026 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Крім того, повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку направлено на адресу реєстрації ОСОБА_5 .

Отже, відповідно до положень ст. 42 КПК України, з моменту публікації повідомлення про підозру ОСОБА_5 в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, у зв`язку з неявкою для отримання такого повідомлення, будучи попередженою належним чином, тобто з 07.03.2026 ОСОБА_5 вважається належним чином повідомленою про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України.

Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено:

- квартира (загальною площею 39,1 кв.м) за адресою АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_5 з 04.02.2023.

Метою накладення арешту на квартиру є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), позов), конфіскації майна як виду покарання,.

Вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст.170 КПК України).

При цьому, ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п.7 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи те, що підставою клопотання є необхідність забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також те, що вказане нерухоме майно належить підозрюваній та може бути об`єктом подальшої конфіскації або використане для забезпечення цивільного позову, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене майно.

З огляду на викладене, клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту є розумним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на на квартиру (загальною площею 39,1 кв.м) за адресою АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_5 .

Позбавити власника майна, а саме ОСОБА_5 права на відчуження вказаним майном, залишивши за нею право на розпорядження та використання.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1