г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4986/25
Номер провадження 1-кп/213/103/26
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

11 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

при розгляді у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінального провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.08.2024 року за № 0007473 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 408 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави. Прокурор зазначає, що встановлені під час досудового розслідування ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України продовжують існувати. До обвинуваченого може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Прокурор просить суд продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави.

Захисник обвинуваченого проти клопотання прокурора заперечувала посилаючись на раніше висловлені заперечення, проте просила визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Обвинувачений просив визначити запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, зокрема запобіжні заходи. Згідно з частиною 1 статті 176 КПК України одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , надійшов до суду 29 вересня 2025 року. 08 жовтня 2025 року проведено підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд, який на даний час завершити неможливо з об`єктивних причин.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто у самовільному залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби (крім строкової служби), вчиненому в умовах воєнного стану; та ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінальним провадження.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція частини 4 статті 408 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, частини 4 статті 185 КК України - позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Заявлені стороною обвинувачення ризики, визначені у пунктах 1, 5 ч. 1ст. 177 КПК України заслуговують на увагу.

Ризик втечі суд оцінює у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності.

Суд вважає доведеним, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, і на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження.

Обвинуваченому не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, оскільки відповідно до частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

У частині 4 статті 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-6,260,261,402-405,407,408,429,437-442-1Кримінального кодексу України.

Дана стаття не забороняє суду визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, посилаючись на безпосереднє право суду вирішувати застосовувати заставу чи ні. Таким чином, оскільки визначення розміру чи не визначення її розміру є правом, а не обов`язком суду, суд вважає за можливе

Частиною 4 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частина 5 статті 182 КПК України регулює визначення розміру застави.

Враховуючи кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , стадію судового розгляду, суд вважає за можливе визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 199680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, в разі сплати якої вважати обраним запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст.ст.176-178,182-184,193,194,196, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, а саме до 09 травня 2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 199680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, в разі сплати якої вважати обраним запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому обвинувачений/обвинувачена зареєстровані, проживають чи перебувають, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- не відвідувати бари, ресторани, кафе, а також інші нічні розважальні заклади;

- здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього може бути застосовано інший запобіжний захід.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3" негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу.

Строк дії ухвали та термін дії покладених на обвинуваченого обов`язків визначити до 09.05.2026р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 11 березня 2026 року о 16 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1