30 березня 2026 року
Єдиний унікальний № 501/1322/26
Провадження № 1-кс/501/221/26
У Х В А Л А

30 березня 2026 року, м. Чорноморськ

Слідчий суддя Чорноморського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000236 від 24 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування на майно: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A06» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 з сім-картою № НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 24 березня 2026 року під час проведення огляду місця події ОСОБА_5 видано майно, на яке слідчий просить накласти арешт. Накладення арешту на майно необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних судових експертиз.

Слідчий та власник майна в судове засідання не прибули.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 Кримінального процесуального кодексу України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 2 ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Частиною 3 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Слідчий суддя встановив, що Слідчим відділенням Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеський області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 24 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя також встановив, що є підстави вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, зокрема, виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що 24 березня 2026 року слідчим СВ ВП № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, вул. Захисників України, 1, в приміщенні службового кабінету № 203 КНП «ЧМЦП МСД» ЧМР було проведено огляд місця події, в ході якого у лікаря загальної практики ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A06» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 з сім-картою № НОМЕР_3 . В мобільному телефоні ОСОБА_5 у проросійських телеграм-чатах « ОСОБА_7 » (https://t.me/voskoboinikovaleksandr) та «Тюмень в курсе» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 користувач під ім`ям « ОСОБА_8 » ( НОМЕР_3 ) залишає повідомлення, в яких він закликає до захоплення окремих міст України, погрожує військовослужбовцям складових Сил оборони України.

24 березня 2026 року вказаний мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A06» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 з сім картою № НОМЕР_3 був визнаний речовим доказом, оскільки інформація, що в ньому міститься може мати суттєве значення для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення..

Тож, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що зазначений мобільний телефон є доказом кримінального правопорушення. З наведеного також вбачається, що цей телефон ймовірно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовими доказами.

При вирішенні питання про арешт мобільного телефону, що було вилучено під час огляду місця події, слідчий суддя також враховує і положення абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України. Так, слідчий суддя вважає, що наведене вище свідчить, що телефон можливо є засобом вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.

Перебування майна у іншої особи може призвести до його приховування, пошкодження, знищення.

Зазначене свідчить, що потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності шляхом арешту майна.

Враховуючи наведене вище, клопотання необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 173, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на майно, а саме на: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A06» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 з сім-картою № НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає виконанню згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення чи з дня отримання копії ухвали, якщо її було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя