Дата документу 26.01.2026 Справа № 334/9615/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/9615/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/40/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 26 січня 2026 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 20 листопада 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність відповідальних посадових осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

за участю представника заявника адвоката ОСОБА_6 .

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 20 листопада 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність відповідальних посадових осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що посилання скаржника на викладені у заяві обставини недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування згідно його заяви від 30 жовтня 2025 року, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати орган досудового розслідування ЗРУП ГУНП в Запорізькій області зареєструвати заяву представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 від 30 жовтня 2025 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України, та розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим, ця ухвала підлягає скасуванню як незаконна, необґрунтована та постановлена з порушенням норм процесуального права.

Повідомляє, що за змістом заяви про вчинення кримінальних правопорушень у діях невстановлених службових осіб Концерну «Міські теплові мережі» вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.284 КК України. Рішенням Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2025 року у справі №334/2260/25 відмовлено у задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Концерн «МТМ» 25 вересня 2025 року подав на нього апеляційну скаргу. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження. Ознайомившись з апеляційною скаргою та додатками до неї заявник ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_6 встановили, що скарга містить перекручення фактів, недостовірну інформацію та посилання на копію документа, який є підробленим.

Вказує, що слідчим суддею не встановлено підстав для винесення ухвали про зобов`язання органу досудового розслідування внести відомості до ЄРДР саме з причин неможливості встановлення фактичних даних, які можуть свідчити саме про вчинення кримінального правопорушення, хоча ці фактичні дані наочно можна побачити простим порівнянням підпису ОСОБА_7 та підпису невідомої особи на заяві від 05 грудня 2013 року.

Зауважує, що слідчий суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу за відсутності у судовому засіданні слідчого та прокурора, не обтяжився з`ясовуванням обставин та мотивів, з яких слідчий (дізнавач) або прокурор дійшли висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не встановив чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, поверхово оцінив зміст заяви про кримінальне правопорушення та помилково вирішив питання про відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого (дізнавача) або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР. До того ж слідчий суддя, запитуючи у представника заявника чи проведено експертизу підробленого документа, наперед поставив питання, яке є предметом досудового розслідування і не може бути вирішене без внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Заявник - ОСОБА_7 , прокурор та представник Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання.

Прокурор надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив здійснювати розгляд вказаного провадження без його участі.

Представник заявника адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги без участі заявника ОСОБА_7 .

Клопотань про відкладення розгляду провадження від учасників процесу не надходило.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю заявника - ОСОБА_7 , прокурора та представника Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, належним чином повідомлених про день, час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, ці обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді; аргументи представника заявника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає.

Як убачається з матеріалів провадження, 14 листопада 2025 року адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність відповідальних посадових осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення останнього.

У зазначеній скарзі останній просив зобов`язати відповідальних посадових осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 30 жовтня 2025 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України, та розпочати досудове розслідування.

20 листопада 2025року слідчий суддя оскаржуваною ухвалою відмовив у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 з наведених вище мотивів.

Дослідивши матеріали провадження, в т.ч. зміст самої заяви адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді і звертає увагу на таке.

Згідно з матеріалами провадження та з оскаржуваною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, із заявою (в порядку ст.214 КПК України) від 30 жовтня 2025 року про вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України, та просив прийняти та зареєструвати його заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань, провести досудове розслідування, притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності.

Зазначена заява того ж дня була зареєстрована у черговій частині ЗРУП ГУНП в Запорізькій області та виписано талон-повідомлення єдиного обліку №41332.

У своїй заяві адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 в цілому зазначив про те, що на його думку у діях невстановлених службових осіб Концерну «Міські теплові мережі» убачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.284 КК України, оскільки рішенням Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2025 року у справі №334/2260/25 відмовлено у задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Проте, не погодившись з рішенням суду першої інстанції Концерн «МТМ» 25 вересня 2025 року подав на це рішення апеляційну скаргу, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження по цій справі. Ознайомившись з апеляційною скаргою та додатками до неї останні встановили, що скарга містить перекручення фактів, недостовірну інформацію та посилання на копії документів, які на їх думку мають ознаки підроблення. Зокрема, в апеляційній скарзі представник Концерну «МТМ» посилається на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що 05 грудня 2013 року ОСОБА_7 начебто подавав заяву на ім`я технічного директора Концерну «МТМ» щодо узгодження робочого проекту «Присоединение к тепловым сетям кафе по вул.Ладожская,40а в г. Запорожье», що може свідчити про поновлення договірних відносин з концерном. Водночас ОСОБА_7 стверджує, що не подавав таку заяву, підпис на цій заяві невідомого походження очевидно виконаний не відповідачем. Вважає, що надана до суду ксерокопія заяви від 05 грудня 2013 року містить накладення зображень, ймовірно, з інших документів шляхом копіювання їх фрагментів. Представник Концерну «МТМ» ще у судовому засіданні в Дніпровському районному суді м.Запоріжжя 18 серпня 2025 року намагався подати ксерокопію вказаної заяви суду першої інстанції, який обґрунтовано не розглядав вказану копію як доказ, оскільки вона не стосується позовних вимог.

Проте, у заяві адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 не наведено конкретних даних, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, яке підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На це обґрунтовано звернув увагу і слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.

Колегія суддів зауважує, що доводи заявника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці доказів, доданих представником Концерну «Міські теплові мережі» до апеляційної скарги, яка була подана на рішення Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2025 року у справі ЄУ №334/2260/25, яким було відмовлено у задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Посилання заявника на те, що ці докази підроблені, є передчасними та не можуть розцінюватися як відомості, що свідчать про вчинення кримінальних правопорушень. Ці твердження мають оцінюватися судом у справі, на яку посилається заявник, у встановленому законом порядку.

В свою чергу, частина перша статті 214 КПК України не покладає на слідчого, дізнавача, прокурора обов`язку вносити відомості до ЄРДР за будь-якими заявами чи повідомленнями. Вказана норма закону зобов`язує зазначених осіб внести до ЄРДР відповідні відомості лише за заявою чи повідомленням, у яких викладені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 30 червня 2020 року №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Отже, звернення, які не містять достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не можуть бути безальтернативною підставою для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2021 року в справі №556/450/18, якою обґрунтовано керувався і слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, де серед іншого зазначено, що «…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення…».

У заяві адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , таких вагомих обставин не наведено. В свою чергу, надання оцінки доказів у вищевказаній цивільній справі ЄУ №334/2260/25, у тому числі і оцінка наданих апелянтом письмових доказів, відноситься до компетенції суду, яким здійснюється провадження за цією апеляційною скаргою. При цьому, відповідно до вимог ст.126 Конституції України, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні поданої скарги.

Окрім того, згідно з довідкою помічника судді Запорізького апеляційного суду, уповноважена особа Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області в телефонному режимі повідомила, що 30 жовтня 2025 року до цього органу досудового розслідування надходила заява адвоката ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_7 , про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України. За цією заявою було здійснено перевірку, за результатами якої було прийнято рішення згідно із Закону України «Про звернення громадян». Відомості за цією заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились. Про результат прийнятого рішення заявника було проінформовано.

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що в діях уповноважених осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, не убачається бездіяльності у розумінні положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України, а думка апелянта про протилежне є помилковою.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Що стосується доводів адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про те, що скаргу було розглянуто за відсутності слідчого і прокурора, і не з`ясовано обставин та мотивів, з яких слідчий (дізнавач) або прокурор дійшли висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, представник Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та прокурор у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду скарги. В свою чергу, їх неявка за таких обставин, згідно з кримінальним процесуальним законодавством, зокрема вищевказаним положенням ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджала розгляду скарги.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення скарги, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , та заявлені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

Таким чином, подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 20 листопада 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність відповідальних посадових осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4