Справа № 521/6893/26
Номер провадження:1-кс/521/2494/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одеса клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000433 від 09.04.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді Хаджибейського районного суду м.Одеси з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000433 від 09.04.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що до відділення поліції №3 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява гр. ОСОБА_5 , повні анкетні дані не розголошуються в інтересах досудового розслідування, в якій останній просить прийняти міри правового характеру щодо невстановленої групи осіб, які організували збут наркотичного засобу - «мефедорн» на території Хаджибейського району міста Одеса.

Також, в подальшому, з метою встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення слідчим слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області було надано доручення оперативним співробітникам УКР ГУНП в Одеській області про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України з метою встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Так, 30.04.2026 року під час санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 вилучено: поліетиленовий пакет із застібкою, що містить в собі порошкоподібну речовину білого кольору; поліетиленовий пакет із застібкою, що містить в собі кристалічну речовину білого кольору; три поліетиленові пакети із застібкою, що містить в собі речовину рослинного походження; два поліетиленові пакети із застібкою, що містить в собі кристалічну речовину білого кольору; дев`ять клаптиків паперу жовтого кольору (марки); насіння рослини, що поміщено в поліетиленовий пакет із застібкою; порожні зип- пакети, електронні ваги, картонні коробки «НоваПошта»; п`ять сім-карток операторів мобільного зв`язку; три банківські картки; 19 200 гривень.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вищевказані вилучені предмети є предметами злочину, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Постановою дізнавача від 30.04.2026 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України є збереження речових доказів.

Враховуючи, що на теперішній час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені предмети мають значення речових доказів, з метою їх збереження та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

Слідчий ОСОБА_3 надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив здійснити розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив його задовольнити. Крім того, зазначив, що підставою накладення арешту, окрім іншого полягає у проведенні судових експертиз. Також зазначив, що у встановлений ч.5 ст.171 КПК України строк клопотання не було подано до суду у зв`язку з великим навантаженням іншими кримінальними провадженнями та відкомандируванням до іншої області для проведення слідчих дій. У зв`язку з чим слідчий вважає, що строк подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна пропущено з поважних причин, а тому просить слідчого суддю поновити його.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, не заперечувала проти накладення арешту на вилучене майно, крім грошових коштів у сумі 19300 грн., оскільки грошові кошти належать ОСОБА_7 , до вчинення кримінального правопорушення ніякого відношення не мають та є її особистими грошовими коштами.

Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання дізнавача підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи обставини наведенні слідчим у своєму клопотанні слідчий суддя вважає обґрунтованим заявлене клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, оскільки останній було пропущено із поважних причин, у зв`язку з чим дане клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Також, слідчий суддя враховує, що відповідно до клопотання слідчий зазначає про виявлення та вилучення грошових коштів у сумі 19200 грн. Проте відповідно до протоколу від 30.04.2026 року було виявлено та вилучено саме 19300 грн. Будь-якого клопотання слідчим про уточнення клопотання або виправлення описки не долучено.

Щодо вимог слідчого про накладення арешту на п`ять сім-карток операторів мобільного зв`язку; три банківські картки; 19 300 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави вважати та слідчим не доведено, що вилучені п`ять сім-карток операторів мобільного зв`язку, три банківські картки, 19300 гривень були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Відомостей про ідентифікацію грошових коштів слідчому судді не надано. Відомостей, що це грошові кошти, відносно яких у кримінальному провадженні здійснювались процесуальні дії щодо вручення грошових коштів відповідно до вимог КПК України, матеріали клопотання не містять. Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження суттєво обмежує права власника.

На підставі викладеного та враховуючи, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, необхідності проведення судових експертиз, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого, проте частковому з наведених вище підстав.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання прокурора про арешт майна із забороною розпорядження та відчуження, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.

Окрім цього, в разі визнання, відповідно до висновку експерта, вказаного майна наркотичним засобом або психотропною речовиною, таке майно не може бути повернуте його власнику.

Обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні засоби та психотропні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити слідчому СВ відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 строк на подання клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000433 від 09.04.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене майно 30.04.2026 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , : поліетиленовий пакет із застібкою, що містить в собі порошкоподібну речовину білого кольору; поліетиленовий пакет із застібкою, що містить в собі кристалічну речовину білого кольору; три поліетиленові пакети із застібкою, що містить в собі речовину рослинного походження; два поліетиленові пакети із застібкою, що містить в собі кристалічну речовину білого кольору; дев`ять клаптиків паперу жовтого кольору (марки); насіння рослини, що поміщено в поліетиленовий пакет із застібкою; порожні зіп-пакети, електронні ваги, картонні коробки «НоваПошта».

Заборонити відчужувати та розпоряджатись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

В задоволенні інших вимог клопотання слідчого - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1