Справа № 526/4277/24
Провадження № 1-кп/526/92/2026
В И Р О К

іменем України

17 лютого 2026 рокуГадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000532 відносно обвинуваченого

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Гадяч Полтавської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, працюючого ТОВ «ДА ТРАНС» - водієм, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

встановив:

відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

У подальшому Указами Президента України: від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX; від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX; від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX; від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX; від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX; від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX; від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX; від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX; від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX; від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX); від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-IX) строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом. Таким чином на території України настав особливий період. Згідно Указів Президента України: від 17 травня 2022 року № 342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-IX; від 12 серпня 2022 року №574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2501-IX; від 7 листопада 2022 року № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739-IX; від 6 лютого 2023 року № 59/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2916-IX; від 1 травня 2023 року № 255/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3058-IX; від 26 липня 2023 року № 452/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3276-IX; від 6 листопада 2023 року № 735/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3430-IX; від 5 лютого 2024 року № 50/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3565-IX та від 06 травня 2024 року № 272/2024, затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3685-IX кожен: «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», строк мобілізації неодноразово продовжувався на 90 діб, зокрема відповідно останнього вказаного продовжено з 14 травня 2024 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час мобілізації, будучи військовозобов`язаним на особливий період, у встановленому законом порядку, у відповідності до Наказу Міністерства оборони №402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» у квітні 2024 року, пройшов медичний огляд та згідно довідки військово-лікарської комісії №119 від 02.07.2024 визнаний придатним до військової служби.

02 липня 2024 року, на виконання Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» (продовжено відповідним Указом №272/2024 від 08 травня 2024 року), працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , військовозобов`язаному ОСОБА_5 вручена під розписку повістка на відправку до військової частини Збройних сил України для проходження військової служби з визначеним терміном прибуття на 15 липня 2024 року о 21 годині 00 хвилин, до ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказаною адресою для подальшої відправки до військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, для проходження військової служби за мобілізацією. У свою чергу ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх караність, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, отримавши бойову повістку відразу від проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період свідомо відмовився. У подальшому, ОСОБА_5 у зазначений час, 15 липня 2024 року, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки до відповідної військової частини Збройних сил України, як і не прибув до самої військової частини чим умисно ухилився від військової служби під час мобілізації.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою вину вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини не заперечував. Суду пояснив, що він у період з 22.04.2024 по 17.07.2024 був залучений до здійснення заходів, пов`язаних із зміцненням обороноздатності держави (будівництво військових інженерно-технічних і фортифікаційних споруд). Після отримання повістки, він за вказівкою керівника підприємства відбув у відрядження, оскільки йому пояснили, що згідно списків ОВА він підлягає бронюванню. В подальшому, йому стало відомо, що він не був заброньований. На даний час він має відстрочку у вигляді бронювання. В ході судового розгляду справи здійснив перерахування грошових коштів на загальну суму 70 000 (сімдесят тисяч) грн на підтримку ЗСУ та надав підтверджуючі платіжні документи.

Окрім визнання своєї вини, винність ОСОБА_5 підтверджена наступними доказами:

-допитаний в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснив, що на момент вручення повістки обвинуваченому він займав посаду начальника мобілізаційного відділу. Після проходження обвинуваченим ВЛК йому була особисто вручена повістка, даних про відмову від отримання не було, але були скарги на стан здоров`я. На питання про наявність списків підприємств та працівників, які залучалися ОВА до будівництва фортифікаційних споруд на території Донецької області не зміг надати інформацію;

-допитана в якості свідка лікар ОСОБА_7 підтвердила підписання висновку ВЛК як лікар-психіатр;

-допитаний в якості свідка керівник ТОВ «ДА Транс» ОСОБА_8 пояснив, що обвинувачений дійсно працює водієм, який займається перевезенням великогабаритних вантажів та залучався до робіт на території Донецької області з будівництва фортифікаційних споруд. Після отримання обвинуваченим повістки та повідомлення його як керівника про мобілізаційне розпорядження, він прийняв рішення про відправку ОСОБА_5 у відрядження, оскільки потрібно було терміново перевозити техніку. Звернувся до ТЦК з приводу бронювання працівників, та йому було повідомлено, що повістка буде скасована, однак, цього не було зроблено;

-повідомленням про кримінальне правопорушення від 16.07.2024;

-карткою обстеження та медичного огляду№1695/25624 та довідкою №119 військово-лікарської комісії;

-розпискою про отримання повістки та поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-листом КНП «Гадяцька МЦЛ» Гадяцької міської ради, в якому повідомлено слідчого про те, що ОСОБА_5 15.07.2024 о 14-45 доставлений бригадою ЕМД до відділення ЕМД КНП «Гадяцька МЦЛ» з діагнозом шлунково кишкова кровотеча та під час проведення обстежень пацієнт самовільно залишив відділення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Дослідженням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, має двох неповнолітніх дітей на утриманні, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, є умисним, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом визнається щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_5 повністю визнав винуватість у вчиненому злочині, правдиво підтвердив його обставини, зокрема, те, що дійсно допустив кримінально-протиправну поведінку, під час судового розгляду перерахував 70 000 гривень на підтримку ЗС України. Також, обставиною, що пом`якшує покарання судом визнається наявність на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Судом також враховується і досудова доповідь, складена Миргородським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, згідно якої, ймовірність вчинення повторного правопорушення та ймовірність небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб, оцінюється як середня.

За змістом ч.1 ст.314-1 КПК України досудова доповідь складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

При цьому, судом також враховується, що обвинувачений на момент вчинення кримінального правопорушення був залучений до робіт щодо посилення обороноздатності країни, в подальшому відповідно до відомостей, зазначених у військово - обліковому документі «Резерв плюс» отримав відстрочку - бронювання до 21 січня 2027 року, що на думку суду істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

За загальним правилом призначення кримінальних покарань особі, що вчинила правопорушення вперше, має позитивні характеристики та відсутність обтяжуючих обставин, не призначається реальне позбавлення волі, а надається можливість спокутувати провину, шляхом встановлення іспитового строку. Більш того, законодавець не встановлює обмежень у застосуванні ст.75 КК України при кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 КК України.

За правилами ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Інститут умовного звільнення не є імперативним і прийняття відповідного рішення належить до дискреційних повноважень суду, який їх реалізує у кожному конкретному випадку, беручи до уваги встановлені у справі факти, які свідчать про суспільну небезпечність діяння та характеризують засуджену особу.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Враховуючи думку прокурора, який просив застосувати ст. 75КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , наявність декількох пом`якшуючих обставини, даних про особу винного, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 без реального відбування покарання і застосовує ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку та покладенням на нього на цей строк обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Гадяцький районний суд Полтавської області.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1