Провадження № 1-кп/554/62/2026
У Х В А Л А

13 квітня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконфкркнції кримінальне провадження №0000984 від 02.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127, ч.1 ст.129, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 152, ч.1 ст.153, ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебувають матеріали кримінального провадження №0000984 від 02.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127, ч.1 ст.129, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 152, ч.1 ст.153, ч.4 ст.186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк якої закінчується. В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу посилався на те, що існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також існують ризики, передбачені п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, та продовжують існувати і наразі їх вагомість не зменшилась. Більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, тому просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Обвинувачений та його захисник щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Вказували, що ризики прокурором не доведені, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора в повному обсязі.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд, вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, враховує дані про особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, не має міцних соціальних зв`язків в Україні, непрацевлаштований, раніше не судимий, однак наразі на розгляді Полтавського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження відносно нього за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.198, ч.3 ст.146, ч.4 ст. 187 КК України, вчиненого групою осію; наявність ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КІІК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на: переховування від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які наразі не допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 з наступних підстав:

особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до обвинуваченого в підтвердження можливості дотримання та виконання ним покладених процесуальних обов`язків. Однак схильність до насильства, агресивність поведінки вимагають вжиття заходів постійного зовнішнього контролю правоохоронними органами за обвинуваченим;

особиста порука - на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, що мають відповідний авторитет чи довіру в суспільстві та які можуть поручитись за належну поведінку обвинуваченого;

застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу;

домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що обставини вчиненого правопорушення, висловлені погрози потерпілій, факт притягнення до кримінальної відповідальності в іншому провадженні вимагають здійснення постійного візуального контролю з метою запобігання настанню вищевказаним ризикам.

Таким чином, у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від суду.

З огляду на конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, на суспільну небезпечність діянь, які йому інкримінуються, а також тяжкість покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується останній, суд прийшов до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому доцільно продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою терміном на 60 днів.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3-Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому вчинені з застосуванням насильства та погроз його застосуванням, на підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, розмір застави визначати не доцільно.

Керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181 - 183, 193-194, 196, 331, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» строком на шістдесят днів, тобто до 11 червня 2026 року.

Копію ухвали направити в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13.04.2026 року о 15.55 год.

Суддя ОСОБА_1