печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2153/26-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання: не з`явився,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням власника майна - ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2022 у справі №757/28880/22-к, в рамках кримінального провадження №0000062,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2022 у справі №757/28880/22-к, в рамках кримінального провадження №0000062 на земельні ділянки: кадастровий номер :02:317:0004, площею 0,0137 га та кадастровий номер :02:317:0011, площею 0,0097 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначає, що вказані земельні ділянки не є носіями доказів і не містять слідів злочинної діяльності, а отже, були помилково визнані речовими доказами в розумінні статті 98 КПК України. Землі перебувають у приватній власності з 2000 року і ніколи не належали до комунальної власності міста Дніпра, тому вони теоретично не могли бути незаконно відчужені у громади у 2019 році, а дії невстановлених осіб не могли завдати місту жодної шкоди. Попри тривалість досудового розслідування, яке триває вже понад шість років, власниця майна досі не визнана потерпілою та не допитана, а жодній особі не повідомлено про підозру, що свідчить про неефективність слідства та ймовірне затягування справи до закінчення строків давності. Крім того, тривале перебування ділянок без арешту протягом перших років розслідування не призвело до їхньої втрати, що підтверджує відсутність реальних підстав для обмежень. Існують також обґрунтовані сумніви щодо законності самих процесуальних документів через розбіжності в датах постанов про визнання майна речовими доказами. Таким чином, накладений арешт протягом тривалого часу протиправно порушує гарантоване Конституцією та законом право власності, позбавляючи власника можливості розпоряджатися своїм майном, у той час як реальна потреба в такому заході на даний момент повністю відпала.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання власник майна - ОСОБА_3 не з`явилася, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, на адресу суду надійшла про розгляд клопотання за її відсутності, вимоги клопотання підтримала та просила задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000062 від 08.11.2019.

В рамках здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2022 у справі №757/28880/22-к накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:317:0004, площею 0,0137 га та земельну ділянку кадастровий номер :02:317:0011, площею 0,0097 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Право власності ОСОБА_3 на земельні ділянки площею 0,0137 га (кадастровий номер :02:317:0004) та 0,0097 га (кадастровий номер :02:317:0011), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , набуте у встановленому законом порядку шляхом спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Так, за змістом ухвали від 27.10.2022 у справі №757/28880/22-к встановлено, що арешт на земельну ділянку накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A №98).

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципамиміжнародного права.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Так, досудове розслідування у кримінальному проваджені триває понад шість років.

Разом з тим в судовому засіданні слідчому судді органом досудового розслідування не доведено об`єктивних підстав подальшого обмеження права власності, а перебування вказаного майна в статусі речового доказу є самодостатньою підставою для обмеження власника майна у користуванні праві власності на останнє.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Оцінюючи вищевказані обставини в їх сукупності слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання в частині скасування арешту зазначеного майна з метою забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2022 у справі №757/28880/22-к, в рамках кримінального провадження №0000062, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2022 у справі №757/28880/22-к на земельну ділянку з кадастровим номером :02:317:0004, площею 0,0137 га та земельну ділянку з кадастровим номером :02:317:0011, площею 0,0097 га, за адресою: АДРЕСА_1

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_5