Справа № 545/1918/25
Провадження № 1-кп/545/296/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 Полтавський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , законного представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , цивільного позивача ОСОБА_7 , представника цивільного позивача ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Полтаві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від № 0000304 від 10.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Байрак, Полтавського району, Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

на розгляді Полтавського районного суду Полтавської області перебуває вказане кримінальне провадження.

09.01.2026 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 подали заяви про залучення їх у якості потерпілих та цивільних позивачів у даному кримінальному провадженні. В обґрунтування зазначили, що 09.03.2025 близько 17:10 год водій мопеда RIGA ОСОБА_5 не дав дорогу та скоїв зіткнення із автомобілем Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 та вказаний автомобіль за згодою власника перебував у володінні та користуванні її батька ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП, ОСОБА_9 заподіяно матеріальної шкоди у розмірі 217374 грн., а ОСОБА_7 заподіяно моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали заяви, просили їх задовольнити. Захисник ОСОБА_8 зазначив, що попередній склад суду допустив порушення КПК України, не залучивши їх в якості потерпілих, що стало наслідком скасування ухвали суду про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є потерпілими від кримінального правопорушення. Під час досудового розслідування слідчий безпідставно не визнав їх потерпілими.

Прокурор при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду. Водночас зазначив, що не заперечує щодо залучення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у якості цивільних позивачів у цій справі.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення даного клопотання, пославшись на те, що претензій до обвинуваченого вона та її син немають, щкода відшкодована у повному обсязі і вони примирилися.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо залучення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в якості потерпілих осіб, оскільки вважає, вони не є потерпілими у цій справі, вони можуть бути цивільними позивачами. Вважає, що у кримінальних правопорушеннях даної категорії потерпілою особою може бути фізична особа, якій спричинено шкоду здоров`ю у вигляді тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Суд повинен розглядати справу у межах висунутого обвинувачення, збільшити обвинувачення має право прокурор. Тому, підстави для визнання потерпілими вказаних осіб відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши заяви та матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України залежить від наслідків, які настали, а саме заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В результаті ДТП потерпілий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Водночас ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , як власнику і користувачу транспортного засобу, внаслідок пригоди було пошкоджено автомобіль, а тому, завдано матеріальну та моральну шкоду.

Разом із тим, пошкодження автомобіля внаслідок дій ОСОБА_5 не охоплюється складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не випливає із пред`явленого обвинувачення.

Крім того, завдання матеріальної шкоди внаслідок протиправних дій обвинуваченого не є кваліфікуючою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Отже, суд вважає, що відсутні підстави для визнання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 потерпілими у кримінальному провадженні, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення, їм не завдано фізичної шкоди, тобто тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, з настанням яких, диспозиція ст. 286 КК України пов`язує можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності та яка безпосередньо і визначає коло осіб, які можуть бути потерпілими від даного злочину та є спеціальною нормою у контексті ст. 55 КПК України.

Наведена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 20 квітня 2023 року у справі № 935/2316/21, який розглядав аналогічні обставини щодо підстав залучення в якості потерпілих осіб у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про залучення заявників у якості цивільних позивачів, суд виходь з наступного.

Згідно зі ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної та матеріальної шкоди, та яка в порядку, встановленим цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви до суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Отже, з аналізу норм КПК України, слідує, що законодавець такі поняття як потерпілий у кримінальному провадженні та цивільний позивач розмежовує, тобто особа цивільного позивача може бути відмінною від особи потерпілого.

Законодавець лише визначає, що цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову та вказує, що обов`язки цивільного позивача безпосередньо виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 подано цивільний позов, який ухвалою суду від 19.05.2025 прийнято до розгляду, внаслідок чого наявні підстави для залучення їх у цій справі як цивільних позивачів.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотань.

Керуючись ст. ст. 55, 61, 128, 337, 372, 376 КПК України,

ухвалив:

заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визнати цивільними позивачами у кримінальному провадженні № 0000304 від 10.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У задоволенні заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про залучення їх в межах даного кримінального провадження в якості потерпілих - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1