Справа № 991/2544/26
Провадження 1-кс/991/2562/26
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 березня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

детектива ОСОБА_4 ,

адвокатів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 22.02.2026,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2026 року на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 надійшло клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 . У клопотанні детектив просить накласти арешт на мобільний телефон з метою збереження речових доказів та грошові кошти з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації, які були вилучені під час обушку у кабінеті ОСОБА_7 у Головному управлінні Державної податкової служби в Сумській області, розташованого за адресою: вул. Іллінська, буд. 13, м. Суми.

Зі змісту клопотання вбачається, що обшук був проведений в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000106 від 22.02.2026, яке здійснюється детективами Національного антикорупційного бюро України щодо ймовірного вимагання та одержання посадовими особами ГУ ДПС України в Сумській області неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за нестворення перешкод у господарській діяльності ТОВ «НИВА-АГРОТЕХ».

Детектив ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали у судовому засіданні вимоги поданого клопотання. Стверджували, що вилучений мобільний телефон підлягає арешту, оскільки на ньому виявлено інформацію, що має значення для кримінального провадження та яка може бути використана як доказ у ході подальшого розслідування. Також наголосив, що серед вилучених коштів виявлено чотири купюр, які за своїми серіями та номерами відповідають протоколу огляду та ідентифікації та вручення грошових коштів. Інші купюри також можуть бути предметом неправомірної вигоди, однак перетворені чи обмінені, а тому теж мають підлягати арешту.

Захисник ОСОБА_6 вважав, що мобільний телефон не підлягає арешту, оскільки він був оглянутий і зміст скопійовано та зафіксовано. Тому подальше утримання такого пристрою шляхом накладення арешту є безпідставним. Також просив відмовити в решті грошових коштів, оскільки ухвалою про надання дозволу на обшук було відмовлено у їх відшуканні, а такі кошти є особистою власністю ОСОБА_7 , до якої застосовано запобіжний захід і потребують кошти для внесення застави.

Захисник ОСОБА_5 аргументував неможливість розгляду цього клопотання через непідсудність Вищому антикорупційному суду. Також наголосив на тому, що такі грошові кошти належать ОСОБА_7 та не є неправомірною вигодою.

Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Стаття 170 КПК встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

При цьому, згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 171 КПК України для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом.

Також відповідно з ч. 4 ст. 171 КПК України із вказаною метою - забезпечення можливої спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. Зокрема, пунктом першим цієї статті передбачена ознака майна, яке одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.

Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речового доказу та забезпечення спеціальної конфіскації, слідчий суддя має встановити:

1) існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна;

2) таке майно відноситься до виду майна, на яке можна накладати арешт та перебуває у власності осіб, щодо майна яких його дозволено накладати арешт;

3) таке майно відповідає ознакам речовим доказом;

4) до такого майна може бути застосовано спеціальну конфіскацію;

5) за допомогою арешту можливо досягнути завдань, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням;

6) наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження.

З урахуванням вказаного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя, встановлюючи наявність зазначених вище обставин, доходить таких висновків.

1. Існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеня тяжкості

Зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Зокрема, щодо факту можливого вимагання та одержання посадовими особами ГУ ДПС України в Сумській області неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за нестворення перешкод у господарській діяльності ТОВ «НИВА-АГРОТЕХ», за таких обставин.

В кінці січня 2026 року на адресу очолюваного ОСОБА_8 ТОВ «НИВА-АГРОТЕХ» (далі - Товариство) від ГУ ДПС у Сумській області поштою надійшло повідомлення про заплановану податкову перевірку з 17.02.2026 по 03.03.2026.

17.02.2026 ОСОБА_8 в офісі Товариства зустрілася з двома представниками ГУ ДПС у Сумській області: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які повідомили їй про початок перевірки, після чого вона підписала відповідні документи та останні у присутності бухгалтерів ТОВ «НИВА-АГРОТЕХ» розпочали безпосередньо ознайомлюватись з документами, що стосуються його господарської діяльності.

У подальшому, 20.02.2026 керівниця ТОВ, за посередництва ОСОБА_9 , мала зустріч із начальницею управління податкового аудиту ГУ ДПС у Сумській області ОСОБА_7 в її кабінеті, розташованому в адміністративній будівлі ГУ ДПС у Сумській області. Під час цієї особистої зустрічі ОСОБА_7 запропонувала ОСОБА_8 провести перевірку у пришвидшеному режимі та без створення перешкод господарській діяльності Товариства. Одночасно з цим зазначивши на аркуші паперу 1 000 000 та 2 000 000, пояснивши, що перше число є сумою сплати штрафу за результатами перевірки, а інше - сумою коштів, які необхідно передати у місті Охтирка, Сумської області.

На зауваження ОСОБА_8 щодо надмірного розміру коштів, ОСОБА_7 пояснила, що така сума обрахована за 7 років діяльності Товариства і є достатньою, а тому у разі згоди 23.06.2026 ОСОБА_9 прибуде до офісу Товариства для оформлення документів перевірки.

Однак, після спілкування з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 так і не зрозуміла остаточно, яка саме сума із зазначених нею в кабінеті повинна бути передана нею.

У подальшому, на вимогу ОСОБА_9 11.03.2026 о 14 год 30 хв ОСОБА_8 прибула до м. Суми в заздалегідь обумовлене ним місце. Там її зустріла ОСОБА_7 , яка підтвердила свою вимогу щодо надання неправомірної вигоди, висунуту під час попередньої зустрічі з ОСОБА_8 .

Надалі, 13.03.2026 ОСОБА_7 перебуваючи неподалік м. Суми одержала від ОСОБА_8 у якості неправомірної вигоди грошові кошти в розмірі 1 500 000 грн.

Викладені обставини, за версією сторони обвинувачення, свідчать про те, що начальник управління податкового аудиту ГУ ДПС у Сумській області ОСОБА_7 , за попередньою змовою з головним державним інспектором відділу перевірок у сфері торгівлі та послуг управління податкового аудиту ГУ ДПС у Сумській області ОСОБА_9 , іншими службовими особами ГУ ДПС у Сумській області висловили ОСОБА_8 вимогу про необхідність надання неправомірної вигоди на їх користь, за вчинення вказаними службовими особами в інтересах особи, яка надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої їм влади чи службового становища, поєднаного з вимаганням, предметом якого є неправомірна вигода в особливо великому розмірі, тобто про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення в сукупності з наданими поясненнями та доданими до клопотання матеріалами дійсно можуть свідчити про наявність ознак описаного складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на підставі сукупності досліджених у судовому засіданні документів у копіях, зокрема: протоколів допиту свідка від 22.02.2026, 16.03.2026, протоколу затримання особи від 16.03.2026, протоколу огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів та інших матеріалів у їх сукупності.

Таким чином, описані у клопотанні фактичні обставини у сукупності із наданими прокурором матеріалами кримінального провадження та у їх співставленні з диспозицією статті, яка передбачає кримінальну відповідальність за розслідуваний злочин, формують у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність достатніх підстав вважати, що могло бути вчинене зазначене у клопотанні кримінальне правопорушення.

При цьому, слід відзначити, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання про наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, винуватість чи невинуватість осіб у його вчиненні і не визначає ступінь вини таких осіб, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей встановлює, що існують об`єктивні дані про вчинення вказаного у клопотанні кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається відповідне клопотання.

2. Відповідне майно відноситься до виду майна, на яке можна накладати арешт та перебуває у власності осіб, щодо майна яких його дозволено накладати

Як зазначалося вище, арешт з метою збереження речового доказу може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.

Натомість, арешт з метою забезпечення спеціальної конфіскації може накладатися на майно підозрюваної особи.

Слідчим суддею встановлено, що майно, щодо якого вирішується питання про його арешт, вилучене в ході обшуку, проведеного 16.03.2026 у кабінеті ОСОБА_7 у Головному управлінні Державної податкової служби в Сумській області, розташованого за адресою: вул. Іллінська, буд. 13, м. Суми.

І вказане майно, а саме мобільний телефон марки Samsung S20+ імеі: НОМЕР_1 , та грошові кошти в загальній сумі 24 890 гривень належать ОСОБА_7 , яка має статус підозрюваної у цьому кримінальному провадженні.

Відповідне майно є рухомим, оскільки відповідає вимогам встановленим ч. 2 ст. 182 ЦК України, а обмежень чи заборон щодо накладення на таке майно арешту слідчим суддею не встановлено.

З огляду зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що відповідне майно може бути арештоване з метою, вказаними у клопотанні.

3.Вилучене майно відповідає ознакам речового доказу

Як зазначалося вище, арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що з вказаною метою прокурор просить накласти арешт на мобільний телефон ОСОБА_7 марки Samsung S20+ імеі: НОМЕР_1 та грошові кошти у сумі 24890 грн.

Слідчий суддя встановив, що відповідне майно вилучене в ході обшуку 2026 у кабінеті ОСОБА_7 у Головному управлінні Державної податкової служби в Сумській області, розташованого за адресою: вул. Іллінська, буд. 13, м. Суми, на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.03.2026 по справі №991/2337/26 (провадження №1-кс/991/2356/26).

Вказаною ухвалою прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення, зокрема електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, якими користується ОСОБА_7 , та які мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до протоколу обшуку від 16.03.2026 ОСОБА_7 добровільно надала свій телефон для огляду. Під час огляду мобільного телефону встановлено, що у телефонній книзі маються лише дзвінки датовані 16.03.2026; смс-повідомлення маються по грудень 2025 року та у подальшому з 15.03.2026. Також у телефоні встановлені додатки - месенджери Viber, Telegram, вхід до яких не виконано; у месенджері WhatsApp чати бесід відсутні, наявні дзвінки лише за 16.03.2026. Крім того, встановлено, що в мобільному телефоні наявний мобільний застосунок Gmail з акаунтом, що містить поштову скриньку Google « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». При переході до вкладки «Вхідні», встановлено, що останні листи маються за кінець лютого 2026 року. При переході в меню телефону «Налаштування» - «Google» - акаунт ІНФОРМАЦІЯ_1 - обліковий запис Google - «Безпека і вхід», у розділі «Ваші пристрої» виявлено пристрої, на яких здійснено вхід на цей акаунт, серед яких маються iPhone, де вхід здійснено 13 березня 2026 року. При вході до галереї телефону встановлено, що останнє зображення в ній міститься за 02.05.2024.

Такі обставини сторона обвинувачення тлумачить як умисне, заздалегідь заплановане переховування ОСОБА_7 обставин кримінального правопорушення та вжиті останньою заходи конспірації, що полягали у заміні мобільного телефону, який перебував у її фактичному користуванні, а також про її можливу попередню обізнаність у запланованих слідчих (розшукових) діях. До того ж існують відомості про те, що ОСОБА_7 користувалась на момент отримання неправомірної вигоди мобільним телефоном iPhone 17 Pro Max, який не виявлено при ній.

З огляду на такі обставини, слідчий суддя погоджується, що вилучений мобільний телефон Samsung S20+ сам по собі є доказом діяльності ОСОБА_7 , направленої на конспірування інкримінованого їй кримінального провадження, може підтвердити факт приховання інших речових доказів у кримінальному провадженні, а тому потребує застосування спеціальних експертних досліджень для встановлення змісту видалених файлів в операційній системі мобільного телефону, тобто є речовим доказом в розуміння ст. 98 КПК України.

Оцінюючи відповідність вилученого майна ознакам речового доказу, слідчий суддя бере до уваги, що в межах цього кримінального провадження встановлюються обставини ймовірного вимагання та одержання посадовими особами ГУ ДПС України в Сумській області неправомірної вигоди за нестворення перешкод у господарській діяльності ТОВ «НИВА-АГРОТЕХ». На момент вчинення розслідуваних подій, а також станом на зараз ОСОБА_7 є підозрюваною, зафіксовані факти спілкування за допомогою мобільних додатків, а тому виявлена інформація, яка міститься на мобільному телефоні може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема факти, які стосуються податкової перевірки ТОВ «НИВА-АГРОТЕХ», а також ж інша інформація, яка може бути виявлена в результаті більш детального огляду, мають істотне значення для забезпечення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування.

З урахуванням того, що зазначений телефон належить ОСОБА_7 , а також з огляду на необхідність виявлення, детального дослідження й аналізу відомостей, які на ньому містяться, у тому числі їх копіювання в умовах криміналістичної лабораторії, слідчий суддя доходить висновку, що детективом було обґрунтовано прийнято рішення про його вилучення.

На думку слідчого судді, дії детектива повністю узгоджуються із вимогами ч. 2 ст. 168 КПК України, відповідно до якої тимчасове вилучення, комп`ютерних систем або їх частин, дозволяється, зокрема у випадках, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження.

Також у клопотанні ідеться про арешт відшуканих грошових коштів серед вилучених у ОСОБА_7 грошових купюр виявлено 4 (чотири) одиниці таких, що за своїми серіями та номерами відповідають тим, що заздалегідь ідентифіковані та зафіксовані у протоколі огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 13.03.2026, зокрема, купюри з серіями та номерами: ЦБ7295867, ВУ5608894, АЄ0144717, ЄГ5197724 - номіналом по 500 гривень кожна, у зв`язку з чим детективом прийнято рішення про вилучення всіх виявлених грошових купюр.

Оцінюючи відповідність таких коштів, а також іншої частини грошових коштів, слідчий суддя враховує матеріали кримінального провадження, відповідно до яких 13.03.2026 відбулася передача та одержання неправомірної вигоди ОСОБА_7 . Кошти у сумі 1 500 000 грн були оглянуті, ідентифіковані та вручені заявниці, а у подальшому 4 купюри були відшукані у ОСОБА_7 і робить такий висновок.

Обставини цього кримінального провадження, а саме значний період між передачею неправомірної вигоди (13.03.2026) та відшуканням грошових коштів (16.03.2026), зафіксовані відомості конспірації та застосування заходів приховування і знищення доказів (приховування мобільного телефону, відсутність слідів спілкування) слідчий суддя вважає, що решта грошових коштів, які не відповідають ідентифікованим, можуть бути перетвореною неправомірною вигоду, а тому також відповідають ознакам речовим доказом у кримінальному провадженні, як гроші, набуті кримінально протиправним шляхом.

Доводи захисника, що таке майно не передбачене ухвалою про обшук, а тому не могло підлягати відшуканню чи вилученню, не грунтуються на законодавчим положенням. Так, дійсно зі змісту ухвали про обшук видається, що слідчий суддя відмовив у частині відшукання грошових коштів через відсутність на день розгляду клопотання про їх передачу та можливість перебування у володінні ОСОБА_7 . Втім, на момент проведення обшуку слідча ситуація змінилася і було відшукано частину неправомірної вигоди, а тому дії детективів щодо її вилучення відповідали ч. 7 ст. 236 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя бере до уваги, що постановою детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 17.03.2026 на підставі ст. 98 КПК України вказане майно визнано речовим доказом.

З огляду на це, слідчий суддя вважає, що наразі у контексті потреб досудового розслідування існує необхідність у проведенні детального огляду такого майна.

Зокрема, при дослідженні мобільного телефону суттєвим для отримання доступу до вмісту видаленої інформації є наявність самого пристрою, який становитиме предмет дослідження відповідного експерта, що узгоджується із положеннями п. 13.3 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5).

Тому, враховуючи описані у клопотанні та у п. 1. цієї ухвали обставини вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, механізму його вчинення та дії ймовірно причетних осіб, слідчий суддя доходить висновку, що відомості, які можуть бути виявлені на вилученому мобільному телефоні, можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Відповідно ноутбук, як матеріальний носій цих відомостей, також має ознаки речового доказу і може бути використаний сторонами кримінального провадження як таке процесуальне джерело доказів.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку про наявність достатніх підстав вважати, що існує можливість використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

4.Таке майно може підлягати спеціальній конфіскації

Як зазначалося вище, арешт на майно може бути накладено з метою забезпечення спеціальної конфіскації, якщо є достатні підстави вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених ст. 96-2 КК України, зокрема одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.

У клопотанні детектив просив накласти арешт на грошові кошти в загальній сумі 24 890 (двадцять чотири тисячі вісімсот дев`яносто) гривень, купюрами: номіналом 1000 грн - 22 шт. (серія та номер: ГП9550784, ГП4250696, ЗН0937212, ГП2142376, ВУ1264489, АЕ9920283, ЄН5508197, АП3264367, ЗП2320638, ЗС4184912, ГК8918517, ЗС4184913, ГЛ7825653, ГЛ5529667, ГЛ1206515, ЗН1249391, ГЛ9250478, ВС7450126, ВУ4297146, АМ8991793, ГК4683612, ГК8918514), номіналом 500 грн - 4 шт. (серія та номер: ЦБ7295867, ВУ5608894, АЄ0144717, ЄГ5197724), номіналом 200 грн - 2 шт. (серія та номер: ЕВ0231683, БЛ3824978), номіналом 100 грн - 4 шт. (серія та номер: УФ3439260, ЕГ5787918, АЛ4066449, ЗГ8875064), номіналом 50 грн - 1 шт. (серія та номер: АЛ9217379), номіналом 20 грн - 2 шт. (серія та номер: ГС5494061, ЕЗ2251011.

З матеріалів клопотання встановлено, що предметом кримінального провадження є можливе вимагання та одержання посадовими особами ГУ ДПС України в Сумській області неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за нестворення перешкод у господарській діяльності ТОВ «НИВА-АГРОТЕХ».

Згідно з відомостями протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 16.03.2026, передача грошових коштів ОСОБА_7 відбулася 13.03.2026.

Слідство встановило, що серед вилучених у ОСОБА_7 грошових купюр виявлено 4 (чотири) одиниці таких, що за своїми серіями та номерами відповідають тим, що заздалегідь ідентифіковані та зафіксовані у протоколі огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 13.03.2026, зокрема, купюри з серіями та номерами: ЦБ7295867, ВУ5608894, АЄ0144717, ЄГ5197724 - номіналом по 500 гривень кожна.

Тобто слідча версія на цьому етапі досудового розслідування підтверджується доказами, а тому висновок про те, що віднайдені грошові кошти є предметом неправомірної вигоди, а тому одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на час відшукання майна, який корелюється із періодом після вчинення злочину, збіги у частині коштів із коштами, які були вручені заявниці, слідчий суддя доходить висновку, що таке майно може бути одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

5. За допомогою арешту буде досягнуто завдань, для виконання яких детектив звертається із клопотанням

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Зокрема, зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, характер діяльності ймовірно причетних осіб, обізнаність ймовірно причетних осіб із ходом проведення досудового розслідування, обґрунтованим є твердження про наявність ризику знищення, спотворення, приховування чи зміни відомостей, наявних на вилученому мобільному телефоні, а також грошових коштів. Враховуючи, що на такому телефоні ймовірно містяться відомості, які можуть мати істотне значення для цього кримінального провадження, існує загроза їх знищення, зокрема, видалення листування, адресатів, документів, програм, а також приховування чи знищення самого технічного пристрою.

6. Наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. У цьому контексті слідчий суддя враховує, серед іншого, суспільну небезпеку ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість, ймовірну причетність до його вчинення особи, яка є власником вилученого майна, а також можливість виявлення на відповідному майні відомостей, що мають істотне значення для розслідування відповідного злочину. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження не є невиправдано обтяжливими для власника такого майна.

При цьому, у ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

Слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на грошові кошти та мобільний телефон не є припиненням права власності на нього або невідворотнім позбавленням такого права. Хоча власник і обмежуються у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим. Сума грошових коштів не є значною, а тому не позбавляє ОСОБА_7 засобів існування.

У цьому контексті слідчий суддя відзначає, що доказове значення у цьому кримінальному провадженні має не сам по собі матеріальний носій інформації, а наявні на ньому електронні файли і відомості.

Слідчий суддя зауважує, що електронний документ не має жорсткої прив`язки до певного матеріального носія, тому один і той же документ (файл) може існувати у ідентичному вигляді на різних носіях. При цьому, всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення (аналогічна позиція міститься у постановах ККС ВС у справі №490/10025/17 від 19 травня 2020 року та у справі № № 677/2040/16-к від 22 жовтня 2020 року).

З огляду на це, електронні документи є самостійними джерелами доказів, а тому, у випадку їх копіювання на інший матеріальний носій і за умови належного фіксування результатів такої дії, немає необхідності у збереженні матеріальних носіїв інформації, на яких такі електронні документи початково містились (за виключенням передбачених законом випадків).

Також слідчий суддя вважає за необхідне застосувати заборону відчуження, розпорядження та користування майном, зважаючи на встановлені ризики приховування, пошкодження, знищення та передачі майна, яке є речовими доказами і зберегло на собі сліди вчинення злочину, оскільки відсутність вказаних заборон унеможливить досягнення заявленої мети арешту, а також посилюватиме ризик знищення, перетворення, переховування чи втрати такого майна.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для задоволення клопотання детектива.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 98, 131, 167-168, 170-173, 233-235, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 22.02.2026, - задовольнити.

2. Накласти арешт (із забороною користування, розпорядження та відчуження) на майно, вилучене в ході проведення обшуку приміщень будівлі Головного управління Державної податкової служби в Сумській області, розташованій за адресою: вул. Іллінська, буд. 13, м. Суми, зокрема на:

2.1. Мобільний телефон марки Samsung S20+ імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 ;

2.2. Грошові кошти в загальній сумі 24 890 (двадцять чотири тисячі вісімсот дев`яносто) гривень, купюрами: номіналом 1000 грн - 22 шт. (серія та номер: ГП9550784, ГП4250696, ЗН0937212, ГП2142376, ВУ1264489, АЕ9920283, ЄН5508197, АП3264367, ЗП2320638, ЗС4184912, ГК8918517, ЗС4184913, ГЛ7825653, ГЛ5529667, ГЛ1206515, ЗН1249391, ГЛ9250478, ВС7450126, ВУ4297146, АМ8991793, ГК4683612, ГК8918514), номіналом 500 грн - 4 шт. (серія та номер: ЦБ7295867, ВУ5608894, АЄ0144717, ЄГ5197724), номіналом 200 грн - 2 шт. (серія та номер: ЕВ0231683, БЛ3824978), номіналом 100 грн - 4 шт. (серія та номер: УФ3439260, ЕГ5787918, АЛ4066449, ЗГ8875064), номіналом 50 грн - 1 шт. (серія та номер: АЛ9217379), номіналом 20 грн - 2 шт. (серія та номер: ГС5494061, ЕЗ2251011.

3.Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

4.Копію ухвали негайно після її оголошення вручити детективу та іншим учасникам судового засідання, присутнім під час її оголошення. Копію ухвали не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати учасникам, які не були присутні під час оголошення ухвали.

5.Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

6.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

7.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1