Єдиний унікальний № 946/613/26
Провадження № 1-кп/946/295/26
ВИРОК

Іменем України

17 березня 2026 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000989, за обвинуваченням -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Роз`їзже Єрмаковського району Красноярського краю російської федерації, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлені наступні фактичні данні.

09 липня 2025 року біля 21 години 20 хвилини в місті Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись по вулиці Павла Чубинського з боку вулиці Кишинівська в напрямку вулиці Героїв Азовсталі та в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме: п. 1.5, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 (б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.3, згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, водій ОСОБА_4 при наближенні до нерегульованого перехрестя вулиці Павла Чубинського кут вулиці Гайдамацької в місті Ізмаїл Одеської області, внаслідок злочинної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розрахував на їх відвернення не був уважним, не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який в цей час здійснював рух в зустрічному з автомобілем напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забійних ран на голові з кістковими відламками, крововиливів в м`які тканини голови в місцях ушкоджень, крововиливів в м`які тканини голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки головного мозку; закритої травми нижніх кінцівок: закритого перелому лівої гомілки, закритого перелому внутрішнього виростку правої великогомілкової кістки з задовільним стоянням уламків; множинних забитих ран та саден на передній стінці грудної клітки, які складають єдиний комплекс поєднаної травми відносяться тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від яких ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в приміщенні КНП IMP IP ОО «Ізмаїльська міська центральна лікарня».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що кримінальне правопорушення він вчинив за вище описаних обставинах, об`яснив свою поведінку тим, що під час керування автомобілем не був достатньо уважним та не встиг загальмувати. У скоєному кається.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого.

При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів.

Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки ОСОБА_4 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, висновок органу пробації.

Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття в скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченого, відсутність судимостей у обвинуваченого, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , той обставини, що обвинувачений раніше до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався, з урахуванням особи обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин вперше, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає можливим при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання призначити в межах близької до мінімальної санкції ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у справі, підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. 124, 126 КПК України.

Керуючись ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на два роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою, вид якої може бути визначеним уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 22744 (двадцять дві тисячі сімсот сорок чотири)грн.

Арешт на речовий доказ, якій накладений згідно ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 11 липня 2025 року скасувати. Речовий доказ: автомобілем марки «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_4 або інший уповноваженій особі.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

СУДДЯ Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1 ь