Справа № 195/277/26
Провадження № 1-кс/195/34/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( про арешт майна )

03.03.2026 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000038 від 28.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2026 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000038 від 28.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про арешт майна.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 року визначено головуючого слідчого суддю ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28.02.2026 приблизно о 11:15 водій автомобіля «MAZDA CX-7» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись вперед при виїзді з СТО по вул. Шевченка навпроти будинку 45 в с-щі Томаківка, здійснив наїзд лівою передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась з ліва на право відносно автомобіля. Внаслідок ДТП: пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом зовнішнього виростку правої нижньої кінцівки.

28.02.2026 заступником начальника ВП начальником СВ відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 дане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було зареєстроване до ЄРДР за № 0000038 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження.

До внесення даних до ЄРДР 28.02.2026 слідчо-оперативною групою було здійснено виїзд на місце скоєння ДТП, а саме на вул. Шевченка в с-ще Томаківка Томаківської територіальної громади Нікопольського району, де в період часу з 13:00 до 14:30 був проведений огляд території скоєння дорожньо-транспортної пригоди, з метою виявлення та вилучення предметів та речей вчинення даного кримінального правопорушення. В ході проведення огляду місця події було виявлено і прийнято рішення про тимчасове вилучення автомобіля «MAZDA CX-7» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення про тимчасове вилучення автомобіля «MAZDA CX-7» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » обґрунтовується тим, що слідчим під час здійснення огляду були виявлені на ньому механічні пошкодження характерні при зіткненні з об`єктами навколишнього середовища, у вигляді: подряпин на лівому крилі від контакту з потерпілою. Після закінчення огляду місця скоєння ДТП, автомобіль марки «MAZDA CX-7» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » тимчасово вилучений до спеціального майданчику зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул. Казкова 3А, с-ща Томаківка, Дніпропетровської області.

Вищевказане майно, є об`єктом матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме було знаряддям вчинення кримінального правопорушення (транспортний засіб), зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб.

В загальному підсумку, реалізація ризиків вказаних дій призведе до зміни слідової картини, яку зберігає на собі вищезазначене майно («MAZDA CX-7» державний номерний знак « НОМЕР_1 »), визнане речовими доказами по справі, неможливості досягнення мети кримінального провадження в наступному.

Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, що матимуть на меті ухилення від притягнення до визначеної законом відповідальності.

Правова підстава арешту майна (ч. 2 ст. 170 КПК України): збереження речових доказів.

Вилучений 28.02.2026 при проведені огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «MAZDA CX-7» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », має суттєве значення при розслідуванні даного кримінального правопорушення, а саме: використовуватися для проведення експертиз: експертизи-технічного стану, автотехнічної, оскільки маються сліди контактної взаємодії з об`єктами навколишнього середовища. 28.02.2026 постановою заступника начальника ВП начальника СВ ОСОБА_6 автомобіль марки «MAZDA CX-7» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », долучений до кримінального провадження в якості речового доказу. Без проведення вказаних експертиз, повернення власнику чи користувачу автомобіля неможливо в зв`язку з тим, що є ризик знищення користувачем слідів вчинення кримінального правопорушення, що призведе до втрати доказів по даному кримінальному правопорушенні, в межах проведення досудового розслідування.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи переважання інтересів суспільства у розкритті кримінального правопорушення над негативними наслідками арешту майна для інших осіб, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна та іншого майна визнаного речовим доказом, право на відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном підлягає тимчасовому обмеженню на підставі відповідної ухвали слідчого судді.

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися.

Від прокурора ОСОБА_3 до суду надійшло письмове клопотання про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність.

Крім того, до матеріалів справи додано заяви від громадянина ОСОБА_4 , та громадянки ОСОБА_7 , в яких вони просять розглянути клопотання про арешт майна без їхньої участі. Проти накладення арешту не заперечують.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

Суд, вивчивши та дослідивши клопотання про арешт майна, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 168 КПК України передбачено порядок тимчасово вилучення майна, а саме: тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наступне:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження майна.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до ВИТЯГУ з ЄРДР 28.02.2026 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000038 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України з коротким викладом обставин, а саме: 28.02.2026 приблизно о 11:15 водій автомобіля «MAZDA CX-7» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись вперед при виїзді з СТО по вул. Шевченка навпроти будинку 45 в с-щі Томаківка, здійснив наїзд лівою передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась з ліва на право відносно автомобіля. Внаслідок ДТП: пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом зовнішнього виростку правої нижньої кінцівки.

Згідно наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль марки «MAZDA CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата реєстрації: 12.11.2019, належить фізичній особі гр.-ці ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно постанови заступника начальника СВ ВП №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 від 28 лютого 2026 року вказане майно було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та передано на зберігання до вирішення питання по суті до відділення поліції №3 Нікопольського РУП.

Згідно рапорту старшого інспектора-чергового ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 28.02.2026 було отримано та зареєстровано ЄО за №1153 від 28.02.2026 року як: ДТП з травмованими (ст. 286 ч. 1). В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 28.02.2026 о 11:20 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 28.02.2026 о 11:19 за адресою: Нікопольський район с-ще Томаківка, вул.Шевченка, ринок та СТО. Заявниця: гр.-ка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомила, що ШМД на місці, повідомила про те, що щойно автомобіль марки «MAZDA CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 зачепив невідому громадянку. Водій, її чоловік гр.-н ОСОБА_4 .

Згідно довідки виданої КП «Томаківська ЦРЛ`Томаківської селищної ради від 28.02.2026 громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оглянутий в приймальному відділенні. При обстеженні для визначення алкогольного сп`яніння Алкофор 105 0,00 проміле алкоголю, тобто, симптомів гострої алкогольної інтоксикації не виявлено. Взято кров в два флакони для визначення вмісту алкоголю.

Згідно довідки виданої КП «Томаківська ЦРЛ`Томаківської селищної ради від 28.02.2026 громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доставлена в приймальне відділення з діагнозом: закритий перелом зовнішнього виростку правої нижньої кінцівки.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.02.2026 року заступника начальника ВП начальника СВ відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , проведено огляд місця ДТП, а саме: вул.Шевченко у с-щі Томаківка Нікопольського району Дніпропетровської області навпроти буд.46 (елементи вулиці, дороги: нерегульоване перехрестя, виїзд від базару біля СТО, проїзна частина: горизонтальна ділянка), та додано план-схему до протоколу огляду місця ДТП від 28.02.2026.

Згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №619 від 28.02.2026 року вилучено легковий автомобіль «MAZDA CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП та передано на зберігання до ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул.Казкова, 3, с-ще Томаківка, Нікопольський район, Дніпропетровська область.

Суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора, оскільки воно є законним та обґрунтованим, і накласти арешт на автомобіль марки «MAZDA CX-7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , громадянці ОСОБА_7 , та який знаходився в користуванні громадянина ОСОБА_4 , що надасть можливість використовувати його для проведення експертиз: трасологічної, технічної, автотехнічної по даному кримінальному провадженню, оскільки існує ризик знищення користувачем слідів вчинення кримінального правопорушення, що призведе до втрати доказів по даному кримінальному правопорушенні, в межах проведення досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 84, 98, 167, 170-173, 174, 175, 214, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000038 від 28.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони громадянці ОСОБА_7 та громадянину ОСОБА_4 , розпоряджатися, відчужувати та користуватися майном, яке виявлено і тимчасово вилучено під час проведення огляду 28.02.2026 та визнано речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 28.02.2026 року, а саме:

- транспортний засіб автомобіль марки «MAZDA CX-7», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 , та який перебував в користуванні ОСОБА_4 , що знаходиться на зберіганні у ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровської області Нікопольського району с-ще Томаківка вул. Казкова, 3А, згідно квитанції №619 від 28.02.2026 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

03.03.2026