Дата документу 18.03.2026 Справа № 317/4862/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/4862/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/382/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 126-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 26 листопада 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, має неповну середню освіту, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 91-1 КК України зобов`язано ОСОБА_7 пройти програму для кривдників.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Строк відбування покарання постановлено обраховувати з дня приведення вироку до виконання.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 у період часу з 28 червня 2024 року по 26 січня 2025 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв домашнє психологічне насильство відносно свого вітчима ОСОБА_9 та свого сина ОСОБА_10 , за що був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності постановами судді Запорізького районного суду Запорізької області від 17.09.2024 та від 11.02.2025 за різними частинами статті 1732 КУпАП.

Однак, після повторного притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, 08 серпня 2025 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знову вчинив домашнє психологічне та фізичне насильство відносно свого вітчима ОСОБА_9 , а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, словесно його ображав та принижував, чим завдав шкоди його психічному здоров`ю та завдав страждань. Крім того, під час зазначених подій ОСОБА_7 вчинив психологічне насильство відносно свого малолітнього сина ОСОБА_10 , що проявилось у висловлюваннях нецензурною лайкою та призвело до виникнення у дитини емоційної невпевненості, відчуття приниження та негативних переживань.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом дій ОСОБА_7 , вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не було враховано норми ст. 91-1 КК України.

Так, відповідно до ст. 91-1 КК України, обмежувальні заходи застосовуються на визначений судом строк, що є обов`язковим елементом змісту судового рішення.

Проте суд першої інстанції у резолютивній частині вироку не визначив строк, на який до ОСОБА_7 застосовуються обмежувальні заходи.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_7 для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці, а в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій не ставиться питання про погіршення його становища, до апеляційного суду не з`явився, поважні причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 3 ст. 91-1 КК України, заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Відтак, суд, ухвалюючи вирок, безпідставно не визначив строк застосування до ОСОБА_7 обмежувального заходу у вигляді направлення для проходження програми для кривдників, який повинен становити від одного до трьох місяців.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок, якщо його зміна не погіршує становища обвинуваченого.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, допущена судом першої інстанції помилка може бути виправлена шляхом зміни вироку, і підстав для ухвалення нового вироку колегія суддів не вбачає, оскільки така зміна не погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора з наведених мотивів підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні у зв`язку з неправильним застосуванням судом кримінального закону на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 26 листопада 2025 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, змінити.

На підставі ст. 91-1 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 пройти програму для кривдників на строк 3 (три) місяці.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4