Справа №718/249/26
Провадження №1-кп/718/17/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіцмань обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000204 від 07.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

його захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

законного представника потерпілого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Кіцманському районному суді Чернівецької області знаходиться описане вище кримінальне провадження.

27.03.2026 прокурор ОСОБА_4 подала клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивоване тим, що, на думку прокурора, продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: ОСОБА_3 може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, прокурор підтверджує тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, що може стати підставою переховування від суду. До інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення заборонено застосовувати звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч.1 ст.75 КК України). Також обвинувачений є батьком трьох неповнолітніх дітей, тому необмежений у праві перетину кордону навіть у період воєнного стану.

Також, ОСОБА_3 , за твердженням сторони обвинувачення, може незаконно впливати на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 які проживають з обвинуваченим в одному населеному пункті, а саме в с. Малятинці Чернівецького району Чернівецької області, є знайомими та друзями підозрюваного.

Крім того, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурор підтверджує характером поведінки ОСОБА_3 одразу після вчинення ймовірного кримінального правопорушення, а саме: обвинувачений не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду органи Національної поліції та заклади охорони здоров`я, не надав жодної медичної допомоги неповнолітньому потерпілому, який з ним перебував в одному транспортному засобі. Зазначене свідчить про намагання уникнути кримінальної відповідальності шляхом приховування події злочину та її обставин.

Ризик того, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення прокурор підтверджує тим, що останній двічі притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема:

- вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 27.05.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу розміром 17000 гривень;

- вироком Кіцманського районного суду від 28.02.2025 останнього засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 164 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду терміном на 1 рік. Тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_3 , він вчинив у період не знятої та непогашеної судимості.

При цьому, встановлено, що 27.08.2025 ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП проїзд без зупинки, чим порушив п. 2.2 ПДР.

Окрім того, прокурор просить суд врахувати, що наслідком вчинення даного кримінального правопорушення є спричинення неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, тому з метою забезпечення охорони загальносуспільних прав та інтересів інших громадян, існує необхідність у продовженні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертизи від 29.10.2025 № 1743 у крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в кількості 1,77 ‰, а згідно з висновком комісійної судово-токсикологічної експертизи від 08.12.2025 № 098 розрахункова концентрація алкоголю в крові обвинуваченого станом на 20 год. 50 хв. 06.09.2025 складає 2,44 ‰, що відповідає стану алкогольного сп`яніння середнього ступеня.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та заперечила проти його зміни на домашній арешт, як того просила сторона захисту. Пояснила, що посилання в обвинувальному акті на висновок експерта № 160 МД є її опискою, оскільки правильним є номер висновку «159-МД».

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали позицію прокурора, просили продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою та відмовити у його зміні на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні письмово заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому через його необґрунтованість та безпідставність. Тяжкість тілесних ушкоджень потерпілого встановлена висновком експерта № 160-МД, якого не існує. Адвокат ОСОБА_5 01.04.2026 подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт з покладенням обов`язків, визначених ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.12.2025. Свою позицію обґрунтовує тим, що правова кваліфікації діяння ОСОБА_3 є завищеною та безпідставною. Обвинувальний акт ґрунтується на висновку експерта № 160-МД, хоча фактично щодо ОСОБА_13 було складено обвинувальний акт № 159-МД. Тяжкість тілесних ушкоджень ОСОБА_8 об`єктивно не підтверджена. ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи, хворіє важкою хворобою та потребує постійного лікування, має на утриманні трьох малолітніх дітей, дотримувався умов пробаційного нагляду, самостійно працевлаштувався і сплачував дітям кошти у розмірі 7 000 грн, зобов`язується прибувати до суду за першою вимогою. За місцем проживання та ув`язнення характеризується позитивно.

Вислухавши думки учасників судового провадження в судовому засіданні, суд доходить наступних до висновків.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Враховуючи суспільну небезпечність, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення ймовірного злочину, суд доходить висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не забезпечить у повній мірі виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не надасть реальної змоги запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_3 може переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Тому є підстави вважати, що ОСОБА_3 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин, може переховуватися від суду. На користь такого висновку свідчить і те, що відповідно до ч.1 ст.75 КК України встановлена заборона звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, визнаних винними у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. А той факт, що обвинувачений є батьком 3 неповнолітніх дітей, може надати йому змогу перетнути кордон у період воєнного стану та залишити межі України, незалежно від того, знаходяться малолітні діти на його утримані чи ні, оскільки у випадку наявності у чоловіка трьох неповнолітніх дітей значення має сам факт батьківства, а не їх перебування на його утриманні.

Також, ОСОБА_3 може незаконно впливати на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які проживають з обвинуваченим в одному населеному пункті, а саме в с. Малятинці Чернівецького району Чернівецької області, є знайомими та друзями обвинуваченого. Потерпілий та свідки наразі ще не допитані судом.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджується характером поведінки ОСОБА_3 одразу після вчинення кримінального правопорушення, а саме обвинувачений не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду органи Національної поліції та заклади охорони здоров`я, не надав жодної медичної допомоги неповнолітньому потерпілому, який з ним перебував в одному транспортному засобі. Твердження сторони захисту про те, що обвинувачений не міг надати таку допомогу потерпілому через те, що батьки потерпілого самостійно доставили його в медзаклад, ще потребують перевірки шляхом допиту потерпілого в суді.

Ризик того, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що він двічі притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема:

- вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 27.05.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу розміром 17000 гривень;

- вироком Кіцманського районного суду від 28.02.2025 останнього засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 164 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду терміном на 1 рік. Тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_3 , він вчинив у період не знятої та непогашеної судимості.

При цьому, встановлено, що 27.08.2025 ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП .

Наслідком вчинення даного кримінального правопорушення є спричинення неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертизи від 29.10.2025 № 1743 у крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в кількості 1,77 ‰, а згідно з висновком комісійної судово-токсикологічної експертизи від 08.12.2025 № 098 розрахункова концентрація алкоголю в крові обвинуваченого станом на 20 год. 50 хв. 06.09.2025 складає 2,44 ‰, що відповідає стану алкогольного сп`яніння середнього ступеня.

У цьому провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Викладені обставини свідчить, що запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, не будуть дієвими для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , його особу, який є інвалідом ІІІ групи, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період відбування покарання у виді пробаційного нагляду, працевлаштований, з урахуванням обставин даного кримінального правопорушення, та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також сплив майже семимісячного строку з часу його вчинення, вважаю за можливе зменшити розмір застави з 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133 120 гривень, до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99 840 грн, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Застосовуючи до обвинуваченого поряд із запобіжним заходом у виді тримання під вартою, альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.174, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_15 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з його утриманням в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» (пл. Соборна, 6, м. Чернівці Чернівецької області), терміном 60 діб, до 30.05.2026 включно.

Одночасно для забезпечення належного виконання обов`язків, передбачених КПК України, визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так й іншою фізичною або юридичною особою на рахунок - одержувач коштів: Код отримувача (код за ЄДРПОУ)26311401 Банк отримувача ДКСУ, м. Київ Код банку отримувача (МФО)820172 Рахунок отримувачаUA0008745.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі Чернівецької області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи (служби);

- утриматись від спілкування із потерпілим ОСОБА_8 ,свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків у разі внесення застави визначити до 30 травня 2026 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків застава звертається у дохід держави. У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій особі Чернівецького слідчого ізолятора ВДДУ з питань виконання покарань у Чернівецькій області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення особи з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку впродовж п`яти днів.

Суддя ОСОБА_16