Справа №705/748/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000081 від 19 січня 2026 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лугова, Бершадського району, Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні будь-яких осіб не має, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 будучи визнаним винним постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 у справі №126/955/25, яка набрала законної сили 27.06.2025, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог п. 9 ч. 1 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 298 КУпАП відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення, що набрали законної сили, є обов`язковою до виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, діючи умисно та цілеспрямовано не виконав вимоги вищевказаної постанови суду, а саме: 18.01.2026 близько 11 год. 00 хв. по вул. Незалежності, м. Умань, Черкаської області, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21103», р.н. НОМЕР_1 , без посвідчення водія та був зупинений працівниками ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області за порушення правил дорожнього руху, про що складено відповідні протоколи.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України, при обставинах, вказаних у обвинувальному акті, визнав повністю, і, надаючи пояснення та відповідаючи на питання, зазначив, що він був присутнім в судовому засіданні при розгляді адміністративних матеріалів відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зі змістом постанови Бершадського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 він був ознайомлений та знав, що його позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік. Проте 18.01.2026 без посвідчення водія керував транспортним засобом ВАЗ в м. Умань та за порушення ним правил дорожнього руху був зупинений працівниками поліції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та, беручи до уваги те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини подій, і судом встановлено, що учасники зазначеного кримінального провадження, в тому числі, і обвинувачений ОСОБА_4 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам положення ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до яких останні будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, розуміючи правові наслідки зазначеного розгляду, у чому суд впевнився під час судового засідання, в тому числі, і безпосередньо у обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення за матеріалами кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України, яке, на підставі ст.370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст.94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні невиконання судового рішення, що виявилось в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, доведено, і дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно і обґрунтовано кваліфіковано за ч. 1 ст.382 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання: скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії не тяжких злочинів.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з урахуванням обставин інкримінованого кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень ст.12 КК України, хоча і відноситься до категорії не тяжких злочинів, але є кримінальним правопорушенням проти правосуддя, крім того, є умисним, і, разом з тим, враховуючи данні про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не працює, не є особою з інвалідністю, має постійне місце мешкання, на утриманні будь-яких осіб не має, в судовому засіданні в повному обсязі визнав свою провину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю інкримінованого кримінального правопорушення, в тому числі, і під час провадження досудового розслідування, є не судимим, при цьому, також, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, і, одночасно, беручи до уваги відсутність тяжких наслідків від скоєного, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд, надаючи оцінку зазначеним обставинам в їх сукупності, з урахуванням майнового стану винного, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе із застосуванням покарання, у виді штрафу, в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст.382 КК України, з урахуванням положень ст.53 КК України, що, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для досягнення мети виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки, покарання, відповідно до положень ст.50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Підстав щодо застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає, і зазначене питання учасниками даного кримінального провадження не ставилось.

Процесуальні витрати у справі, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.349 ч.3, ст.373, ст.374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 8500 гривень.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , до набуття вироком законної сили, не застосовувати.

Речові докази у справі: диск із відеозаписом з нагрудних камер відеореєстратора, долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя ОСОБА_5