УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року

м. Київ

справа № 336/2236/26

провадження № 51-1940ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу зі змінами та доповненнями ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 травня 2026 року,

встановив:

Як убачається з судових рішень у справі № 336/2236/26, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідчий суддя Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя ухвалою від 12 березня 2026 року повернув скаргу ОСОБА_4

на бездіяльність Шевченківського відділу ГУНП у Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Запорізький апеляційний суд ухвалою від 07 травня 2026 року залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 , а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2026 року - без змін.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі зі змінами і доповненнями,

колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства

є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, що повністю відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Таким чином, зазначені положення кримінального процесуального закону передбачають неможливість оскарження у касаційному порядку ухвал слідчих суддів та ухвал апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на такі ухвали.

Водночас з матеріалів провадження вбачається, що касатор оскаржує ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 травня 2026 року, якою було переглянуто ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2026 року. Отже, касаційну скаргу ОСОБА_4 подала на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Частиною 3 ст. 428 КПК визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки касаційної скарги на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою зі змінами

та доповненнями ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 травня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3