Справа № 489/1244/26
Провадження № 1-кс/489/1121/26
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

18 лютого 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2023 за № 0001069, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Врадіївка Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не працевлаштованого, військовослужбовця, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

12.04.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України тобто у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання просив його задовольнити, з урахуваням уточнення клопотання просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.03.2026.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказуючи що переховуватись від слідства наміру не має, бажає продовжити військову службу. Вказав, що був затриманий після того як самостійно звернувся до поліції та повідомив, що бажає продовжити військову службу. Проживає з дружиною без реєстрації шлюбу також є мати, яка потребує догляду та проживає у с-щі Врадіївка. Вдруге залишив місце служби, оскільки мав бути переведений у підрозділ, у якому не бажав проходити службу.

Захисник просила відмовити у задоволенні клопотання або визначити мінімальний розмір застави. В обґрунтування заперечень зазначила, що тяжкість покарання не може обґрунтовувати ризик переховування. Водночас ОСОБА_5 самостійно звернувся до правоохоронних органів з метою продовжити службу. Оскільки останній вину визнає ризик впливу на свідків, на думку захисника, відсутній. Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні лише кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вважає не доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

За версією органу досудового розслідування, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 06.06.2023 самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації військової частини в АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження служби до 20.11.2024.

Крім того, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18.03.2025 самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації військової частини у АДРЕСА_1 , та ухилявся від проходження служби до 15.06.2025.

12.04.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом самовільного залишення військової частини 06.06.2023.

29.04.2024 слідчий виніс постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук.

20.11.2024 слідчий постановив відновити досудове розслідування.

03.12.2024 до суду направлено клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

25.12.2025 Центральний районний суд міста Миколаєва ухвалив повернути прокурору клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 .

16.02.2026 ОСОБА_5 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

17.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Керівник Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону постановою від 18.02.2026 продовжив строк досудового розслідування до 24.03.2026.

Щодо обґрунтованості підозри.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження наданими в копіях доказами, а саме: актом службового розслідування ВЧ НОМЕР_1 від 30.06.2023 з додатками до нього; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 18.10.2023; військовим квитком ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 12.08.2026; матеріалами службового розслідування ВЧ НОМЕР_4 НГУ від 18.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.02.2026.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину.

Щодо наявності ризиків.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існує ризик, передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та не передбачає можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням, має достатню обізнаність, щоб розуміти суть пред`явленої підозри та покарання за інкриміноване діяння, що може бути достатньою підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Водночас ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, а отже відсутні відомості про тісні соціальні зв`язки, які могли б сприяти перебуванню підозрюваного за місцем свого проживання.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох епізодів самовільного залишення військової частини. Зокрема, згідно повідомленої підозри після повернення на військову службу та звернення прокурором до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності , ОСОБА_5 повторно залишив місце служби, а тому слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення.

Водночас прокурором не доведено наявність ризику впливу на свідків. Так, в клопотанні не вказані конкретні свідки, на яких може вплинути підозрюваний та яке значення мають показання цих свідків у кримінальному провадженні. Матеріали додані до клопотання не містять відомостей, що з часу вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , він намагався вплинути на свідків в даному провадженні.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що надані докази доводять обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання і наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатен запобігти доведеним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Слідчий суддя враховує дані про ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, відсутність тісних соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, з урахуванням встановлених обставин, які доводять наявність вказаних вище ризиків, вважає, що для запобігання вказаним ризикам на даний час є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, який розрахований на свідому, правомірну поведінку підозрюваного, і який не зможе фізично убезпечити від настання вищевказаних ризиків.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно абзацу 8 частини 4 статті 182 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином право визначати чи не визначати розмір застави належить до повноважень слідчого судді, суду.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох епізодів самовільного залишення військової частини. Водночас повторне залишення військової частини, згідно повідомленої підозри, вчинено після повернення на службу та звернення прокурора до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності. Тому слідчий суддя дійшов висновку про недоцільність визначення розміру застави.

Висновки суду.

Клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання до 24 березня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1