справа № 164/1314/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року. Сел. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Маневичі клопотання прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 про участь у режимі відеоконференцзв`язку у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00000383 від 16 серпня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2019 року на розгляд суду надійшло вказане кримінальне провадження, судові засідання у якому неодноразово відкладалися з об`єктивних причин, у тому числі за клопотанням учасників судового процесу.

3 червня 2025 року судом, згідно з ч.4 ст. 365 КК України було відновлено з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами, оскільки встановлено, що сторона обвинувачення у обвинувальному акті покликається на рішення Волинської обласної ради №22/26 від 13 листопада 2013 року, однак такий доказ прокурором суду надано не було, що й стало причиною оголошення перерви у судовому засіданні.

У подальшому судові засіданні, призначені на 17 грудня 2025 року та 23 грудня 2025 року відкладалися через неявку обвинуваченого і в судовому засіданні 23 грудня 2025 року головуючою було зобов`язано прокурора скерувати відповідні запити щодо причин неявки ОСОБА_6 для розгляду кримінального провадження, оскільки судові повістки поверталися суду із відмітками, що адресат відсутній.

Через неявку обвинуваченого у розгляді кримінального провадження 29 січня 2026 року, 24 лютого 2026 року та 31 березня 2026 року судом укотре були оголошені перерви.

7 травня 2026 року до суду надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про здійснення судового провадження у режимі відеоконференції між Маневицьким районним судом Волинської області та Луцьким міськрайонним судом Волинської області через віддаленість робочого місця адвоката від місця розташування суду, відсутністю регулярного транспортного сполучення та зайнятістю в інших судових засіданнях. Також у клопотанні зазначив, що його підзахисний ОСОБА_6 попередньо повідомив, що не має можливості з`явитися в судове засідання на розгляд справи безпосередньо до приміщення суду за відсутністю коштів на проїзд та скрутним матеріальним становищем.

8 травня 2026 року від прокурора ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про проведення дистанційного судового провадження 12 травня 2026 року з метою оперативності судового розгляду та економії процесуального часу.

У судовому засіданні 12 травня 2026 року прокурор підтримав своє клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку з неодноразовим відкладенням судового розгляду через неявку обвинуваченого і ризиком того, що ОСОБА_6 не з`явиться і в це судове засідання, а також через значну територіальну віддаленість від Маневицького районного суду. На запитання головуючої щодо причин ненадання суду рішення Волинської обласної ради №22/26 від 13 листопада 2013 року, яке стало підставою відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами, прокурор повідомив, що це рішення, а також судові рішення у цьому кримінальному провадженні є загальновідомими фактами, які не потребують доказування і він планував долучити рішення Волинської обласної ради у наступному судовому засіданні. Щодо зобов`язання суду про встановлення місця перебування обвинуваченого та причин його неявки повідомив, що ним був скерований відповідний запит у військову частину, відповідь на який він отримав 10 березня 2026 року про те, що обвинувачений ОСОБА_6 є військовослужбовцем, який самовільно залишив місце несення служби. Також прокурор доповнив, що якщо суду потрібно, то він може цю відповідь скерувати на електронну адресу. Щодо задоволення клопотання про участь захисника та обвинуваченого в режимі відеоконференцзв`язку з Луцьким міськрайонним судом не заперечив, зазначивши, що таким чином можна буде встановити причини неявки обвинуваченого у минулі судові засідання та узгодити наступну дату судового засідання.

Заслухавши прокурора, проаналізувавши клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту, суд приходить наступних висновків.

Статтею 2 КПК України унормовано, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Статтею 336 КПК України унормовано проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження.

Так, відповідно до частини першої вказаної статті судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі:

1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин;

2) необхідності забезпечення безпеки осіб;

3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого;

4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження;

5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Частина друга ст. 336 КПК України визначає, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Аналіз наведеної норми свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони.

Питання участі в судовому засіданні сторони в режимі відеоконференції суд має право вирішувати з урахуванням всіх об`єктивних обставин, які складаються при розгляді справи, до початку певного судового засідання, в певному конкретному випадку.

Таким чином, проведення судового засідання в режимі відеоконференції є винятком із загального правила, і відповідні ухвали мають бути мотивовані належним чином певними обставинами, які унеможливлюють або роблять недоцільним проведення судового засідання у звичайному режимі.

Відтак, клопотання має бути обґрунтованим, тобто містити причини, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні, а також підтверджене відповідними посиланнями на докази неможливості такої участі.

Однак, у своїх клопотаннях ні прокурором, ні захисником, всупереч ст. 336 КПК України, не наведено виключних об`єктивних обставин, які б дали підстави проводити судове засідання в режимі відеоконференції поза межами суду, а така процесуальна поведінка учасників, на думку суду, свідчить про зловживання процесуальними правами та ігнорування процесуальних обов`язків, судовий розгляд ризикує перетворитися на формальність, що унеможливлюватиме повноту дослідження обставин, які мають значення для встановлення об`єктивної істини.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 42, 336, 369 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про участь захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні в режимі відео конференцзв`язку із Луцьким міськрайонним судом Волинської області відмовити.

У задоволенні клопотання процесуального прокурора у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00000383 від 16 серпня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_4 відмовити.

Копію ухвали скерувати керівнику Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 до відома.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_1