Справа №585/4560/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/779/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, без реєстрації місця проживання, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.04.2022 року вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі; згідно з ухвалою Сумського апеляційного суду від 21.10.2022 року вважається засудженим за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження з апеляційною скаргою першого заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_9 , в якій він просив змінити вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_9 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити з його мотивувальної та резолютивної частин посилання на застосування положень ст. 69 КК України. Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до 510 грн штрафу, що відповідає 30 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян. В іншій частині вказаний вирок залишити без змін.

Даним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України, і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказував, що суд призначив ОСОБА_9 покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді 510 грн штрафу, при цьому поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає такі покарання: штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Зазначав, що призначивши ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді 510 грн штрафу, суд не вийшов за межі санкції вказаної норми та дотримався положень ч. 2 ст. 53 КК України. За таких обставин посилання в мотивувальній та резолютивній частинах вироку на застосування ст. 69 КК України є не що інше, як неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки застосовано закон, який не підлягав застосуванню, тому воно підлягає виключенню (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України).

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, 13.10.2025 близько 20:00 год між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , які проживають однією сім`єю за спільним місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , виникла сварка на побутовому ґрунті. У ході сварки ОСОБА_9 , стоячи навпроти ОСОБА_10 , кулаком лівої руки завдав один удар в обличчя ОСОБА_10 , а саме в праве око, від чого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: синець у правій очноямковій ділянці, які відповідно до висновку СМЕ № 456 від 28.10.2025 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Розгляд вказаного провадження в суді апеляційної інстанції було проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_9 , який, будучи належним чином повідомленим (згідно з рекомендованим повідомленням, що наявне в матеріалах справи), у судове засідання, призначене на 14 год 30 хв 12 березня 2026 року, не з`явився, надіслав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, за участю його захисника, який представляє його інтереси. Щодо поданої апеляційної скарги прокурора покладався на розсуд суду.

Враховуючи викладене, зважаючи на подану обвинуваченим заяву, дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, а також враховуючи те, що в апеляційній скарзі прокурора питання про погіршення становища не ставиться, колегія суддів вважає за можливе слухання справи провести без участі обвинуваченого ОСОБА_9 , що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , який поклався на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за який його засуджено, в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, як і правильність встановлених судом фактичних обставин справи та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 , а тому в їх аналіз колегія суддів не вдається.

Між тим сторона обвинувачення не згодна з посиланням суду першої інстанції в мотивувальній та резолютивній частинах вироку на застосування ст. 69 КК України. Вивчивши матеріали кримінального провадження в межах заявлених апелянтом вимог, колегія суддів встановила наступне.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2025 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України, і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК є кримінальним проступком; ступінь здійснення злочинного наміру, наслідки та обставини вчиненого (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), а саме те, що ОСОБА_9 вчинив один умисний проступок; особу винного матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, а саме те, що обвинувачений із потерпілою примирилися, проживають однією сім`єю, обвинувачений має хвороби, які суттєво впливають на призначення покарання; декілька обставин, які пом`якшують покарання, та обтяжуючу обставину.

Враховуючи викладене, особу обвинуваченого, думку потерпілої, яка вибачила ОСОБА_9 і просила його суворо не карати, та відносини, що склалися між ним та потерпілою, суд дійшов висновку, що ОСОБА_9 необхідно призначити передбачене в санкції покарання у виді штрафу із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши останньому покарання, нижче від найнижчої межі, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає такі покарання: штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що призначивши ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді 510 грн штрафу, суд не вийшов за межі санкції вказаної норми та дотримався положень ч. 2 ст. 53 КК України. За таких обставин посилання в мотивувальній та резолютивній частинах вироку на застосування ст. 69 КК України є не що інше, як неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки застосовано закон, який не підлягав застосуванню, тому воно підлягає виключенню (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 підлягає зміні в порядку п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_9 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, виключити з його мотивувальної та резолютивної частин посилання на застосування положень ст. 69 КК України.

В решті вказаний вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4