Справа №619/4800/25
Провадження № 1-кп/638/1144/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова колегією у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №0001017 від 30.10.2024 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Харкова перебуває вказане кримінальне провадження.

У зв`язку із закінченням строку тримання під вартою обвинуваченого, прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження даного строку. В обґрунтування прокурор посилався на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому зазначив, що клопотання не обгрунтоване, його текст аналогічний поданим раніше.

Захисник ОСОБА_6 підтримав обвинуваченого. Вважав, що ризики, вказані в клопотанні прокурора не підтверджені. Запобіжний захід має бути обраний більш м`який. Продовження строку наявного запобіжного заходу вважав застосуванням покарання до обвинуваченого.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

В силу положень ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою за клопотанням сторони кримінального провадження.

Наразі існує підозра щодо скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду інформаційній безпеці України: наданні представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану. Так, в період з 16.07.2024 по 06.11.2024 ОСОБА_7 неодноразово передав представнику іноземної держави інформацію, що шкодить безпеці України. При цьому, згідно власноруч написаного обвинуваченим клопотання від 25.08.2025, він скоїв дії ці за допомогою мережі інтернет.

Обґрунтованість підозри було встановлено ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2024, що набрала законної сили 14.11.2024.

В даному випадку суд враховує, що у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 Європейський суд з прав людини зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення».

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 було неодноразово продовжено, в останнє 05.03.2026 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова строком до 03.05.2026. При цьому судом констатовано існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість переховування обвинуваченим від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставинами, які свідчать про існування наразі ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, названих прокурором, й те, що ризики ці не зменшилися та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою є дані про особу обвинуваченого, який неодноразово в період з 16.07.2024 по 06.11.2024 скоїв дії через які обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. При цьому наявні у обвинуваченого соціальні зв`язки не завадили скоєнню останнім інкримінованого йому діяння, не став на заваді цьому і стан здоров`я доньки щодо якого надано дкументи від 13.02.2021.

В силу ст. 178 КПК України суд має враховати, що під час судового засідання 30.04.2026 обвинувачений проявив непідкорення правилам судового засідання неприпустимість чого, в силу освіти і досвіду роботи викладачем, обвинувчений не міг не усвідомлювати. Свідоме порушення правил поведінки, встановлених законом є також підтвердженням можливості невиконання обов`язків, покладених на нього КПК України, а отже й існуання вищенаведених ризиків.

Крім того, як визнав сам обвинувачений, ним передавалася громадянину рф інформація про місцезнаходження військових центру реабілітації останніх, що в свою чергу, крім іншого, в умовах збройної агресії рф проти України могло загрожувати життю та здоров`ю необмеженого кола осіб.

Також, обвинувачений підтвердив передання інформації ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Останньому - щодо досвіду України у військових діях, зокрема використання озброєння, іншої військової тематики. Таку інформацію, як зазначив обвинувачений він отримав з загальнодоступних джерел. ОСОБА_9 , згідно пояснень обвинуваченого, є істориком та знаходиться у Казахстані. Про досвід України у війні ОСОБА_9 цікавився адже в Казахстані на той час міг також виникнути воєнний конфлікт з рф і інформація могла бути застосована при цьому.

Разом з тим, за матереліалами кримінального провадження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є громадянами рф. ОСОБА_7 є за фахом економістом, даних про його освідченість в царині військової справи матеріали кримінального провадження не містять. Тому посилання обвинуваченого, що він збирав з загальнодоступних джерел і передав інформацію військової тематики історику ОСОБА_9 з науковою метю на переконання суду виглядає сумнівним, в т.ч. з огляду на те, що ОСОБА_9 цікавився данною інформацією у зв`язку з можливим використанням у воєнному конфлікті, як про це зазначав сам обвинувачений.

Будь-якого підтвердження своєї позиції щодо обміну інформацією в наукових цілях обвинувачений наразі не надав, а матеріали кримінального провадження свідчать про обгрунтовану підозру щодо скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Встановити всі обставини справи суду можливо лише під час судового розгляду, який триває.

Судовий розгляд з об`єктивних причин наразі неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вище перелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу не встановлено.

Як передбачено ч.ч. 1, 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів передбачених статтями 109-114-2, 258 - 258-6-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Запобіжний захід застосовується судом з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України). Відповідно, запобіжний захід не є мірою покарання.

За результатами дослідження обставин, передбачених ст. 178 КПК України суд констатує, що належних доказів, які б підтвердили неможливість застосування до обвинуваченого за станом здоров`я чи з інших підстав такого запобіжного заходу, як тримання під вартою ОСОБА_7 не надано, а судом не встановлено.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до обвинуваченого може застосовуватись запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є, зокрема, те, що заявлений ризик не зменшився.

Положеннями ч. 1 ст. 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи, обставини кримінального провадження, зокрема здійснення дій, які інкримінуються обвинуваченому за допомогою інтернет-зв`язку та неодноразовість таких дій, суд вважає, що наразі відсутні підстави вважати, що альтернативний запобіжний захід у виді застави чи інші види запобіжних заходів зможуть запобігти зокрема ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України - можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виходячи з наведеного є всі підстави задовільнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільним є продовження на шістдесят днів строку, обраного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відповідно, відсутні підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу про що просив захисник.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 34, 183, 193-194, 196-197, 199, 314-315, 371-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого задовільнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» до 28.06.2026 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3