КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2435/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного м. Києва від 28 січня 2026 року, -

за участю:

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного м. Києва від 28 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління ГУ СБУ у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000281 внесеного 28.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, з метою його подальшої конфіскації як виду покарання, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000281 внесеного 28.03.2025, а саме:

- житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка - кадастровий номер: :08:009:0002;

- земельна ділянка - кадастровий номер: :04:009:0073;

- квартира за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_3 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_4 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_5 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_6 ;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_7 ;

- нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_8 (приміщення 1 поверху житлового багатоквартирного будинку - «А», а саме: приміщення №1`, №1``, №2, №2`, №№3-11, з №№18 по 23, №48);

- нежитлові приміщення комплексу відпочинку за адресою: АДРЕСА_9 ;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_10 , приміщення 4021

- автомобіль BMWX7 д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN: НОМЕР_2 , 2021 року випуску;

- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_3 , білого кольору, VIN: НОМЕР_4 , 2009 року випуску.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у зв`язку з недоведеністю належності майна підозрюваному та істотним порушенням вимог ст. 170-173 КПК України та зняти арешт з нерухомого та рухомого майна, накладений даною ухвалою слідчого судді.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, має формальний та декларативний характер і не відповідає стандартам мотивованого судового рішення, визначеним практикою Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

Апелянт вказує на те, що слідчий суддя не встановив правовий режим майна, не з`ясував наявність можливих співвласників, фактичних користувачів чи добросовісних володільців, а також не оцінив наслідки арешту для осіб, які не є підозрюваними у провадженні.

Зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що слідчий суддя встановлював, чи перебуває майна у спільній сумісній або частковій власності; не перевірив фактичне користування майном членами сім`ї чи іншими особами; не з`ясував чи використовується нерухоме майна у господарській діяльності третіми особами; не оцінив наслідки арешту для добросовісних володільців.

Клопотання слідчого не містило належних і допустимих доказів актуального правового статусу кожного об`єкта майна на момент розгляду, а також конкретних фактичних даних, які б підтверджували володіння, користування або розпорядження ним саме підозрюваним.

Саме посилання на санкцію статті не є достатнім для арешту без встановлення можливості конфіскації конкретного майна. Суд не навів обґрунтування зв`язку між майном і підозрюваним.

За відсутності доведеності належності майна підозрюваному та з`ясування його правового режиму, втручання у право власності є непропорційним і таким, що не відповідає завданню заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з істотними порушеннями процесуальних вимог, без належної перевірки підстав арешту та без наведення конкретних фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність такого заходу.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином. Проте від прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду, у зв`язку із тим, що Бориспільським міськрайонним судом Київської області в цей час призначено судове засідання в іншому кримінальному провадженні, в якому він є публічним обвинувачем та старшим групи прокурорів. При цьому, прокурори групи прокурорів в даному кримінальному провадженні також перебувають в інших судових засіданнях, призначених в цей день.

Перевіривши дане клопотання, колегією суддів встановлено, що до нього не долучено жодного підтверджуючого документа на підтвердження зазначених у клопотанні причин не прибуття прокурорів з групи прокурорів в судове засідання. При цьому, колегією суддів встановлено, що в попереднє судове засідання, прокурором було подано аналогічне клопотанням про відкладення апеляційного розгляду.

Відтак, колегія суддів з урахуванням зазначеного, а також думки захисника який вважав за можливе проводити розгляд зазначеної апеляційної скарги, без участі прокурора, прийшла до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в підтримку поданої апеляційні скарги захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , яку просив задовольнити, з наведених в них підстав, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , непідлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000281, внесеного 28.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 17.12.2025 слідчий в ОВС 4 відділу слідчого управління ГУ СБУ у м. Києві та Київській області майор юстиції ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000281 внесеного 28.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, про арешт нерухомого та рухомого майна, з метою його подальшої конфіскації як виду покарання, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме:

- житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка - кадастровий номер: :08:009:0002;

- земельна ділянка - кадастровий номер: :04:009:0073;

- квартира за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_3 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_4 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_5 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_6 ;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_7 ;

- нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_8 (приміщення 1 поверху житлового багатоквартирного будинку - «А», а саме: приміщення №1`, №1``, №2, №2`, №№3-11, з №№18 по 23, №48);

- нежитлові приміщення комплексу відпочинку за адресою: АДРЕСА_9 ;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_11 ;

- автомобіль BMWX7 д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN: НОМЕР_2 , 2021 року випуску;

- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_3 , білого кольору, VIN: НОМЕР_4 , 2009 року випуску.

На обґрунтування вимог даного клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, у громадян України ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які неодноразово перебували на тимчасово окупованій території АР Крим та достовірно знали, що з 20 лютого 2014 року підрозділами збройних сил РФ та інших військових формувань РФ здійснено незаконну окупацію АР Крим та в подальшому створено незаконні органи влади, розуміючи, що вказаними незаконними діями представників збройних сил РФ та створених на тимчасово окупованій території АР Крим органів влади вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, з корисливих та політичних мотивів виник злочинний умисел, направлений на співпрацю з державою-агресором РФ та незаконними органами влади АР Крим, створеними, контрольованими та фінансованими РФ. Також, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 достовірно усвідомлювали, що здійснення співпраці з державою-агресором, реалізація рішень окупаційної влади та держави-агресора, зокрема ведення вищевказаної господарської діяльності призведе до суспільно-небезпечних наслідків та завдання шкоди Україні.

Свій злочинний умисел, спрямований на співпрацю з державою-агресором РФ та незаконними органами влади ОСОБА_7 та ОСОБА_11 реалізували шляхом провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором РФ, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому місці, ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , а також невстановленими громадянами України та Російської Федерації, спільно з якими розробив план спільних злочинних дій, які полягали в організації та провадженні господарської діяльності у сфері оренди та продажу нерухомого майна не тимчасово окупованій території АР Крим.

Так, 08.12.2014 власником ОСОБА_7 на території АР Крим зареєстровано господарське підприємство ТОВ «Готель «Чайка» (реєстраційний номер 391, м. Севастополь, вул. Ковпака, буд. 3, офіс 21), генеральним директором якого призначено ОСОБА_11 .

Основним видом діяльності вказаного господарського підприємства є: діяльність з надання інших місць для тимчасового проживання; діяльність ресторанів та кафе з повним ресторанним обслуговуванням; купівля та продаж власного нерухомого майна; оренда та управління власним або орендованим нерухомим майном; діяльність агентств нерухомості за винагороду або на договірній основі; діяльність з надання інших допоміжних послуг для бізнесу.

У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_11 будучи обізнаними про те, що законодавчими органами РФ до складу Російської Федерації включено території АР Крим і розуміючи, що для подальшого ведення господарської діяльності на території АР Крим необхідно перереєструвати підприємство за законодавством Російської Федерації, прийняли рішення про подання документів для перереєстрації ТОВ «Готель «Чайка» у єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

Реалізуючи раніше узгоджений план злочинних дій ОСОБА_11 на виконання раніше досягнуто домовленості з ОСОБА_7 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами відповідно до законодавства Російської Федерації, встановленому незаконними органами влади АР Крим, 21.07.2022 перереєстровано господарське підприємство ТОВ «Готель «Чайка» (реєстраційний номер 391, м. Севастополь, вул. Ковпака, буд. 3, офіс 21), в якому генеральним директором призначено ОСОБА_11 , про що Інспекцією Федеральної податкової служби по м. Севастополю внесені відомості в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, зареєстрованих на території Республіки Крим чи території міста федерального значення Севастополя на день прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя за № 168.

Основним видом діяльності вказаного господарського підприємства є: діяльність з надання інших місць для тимчасового проживання; діяльність ресторанів та кафе з повним ресторанним обслуговуванням; купівля та продаж власного нерухомого майна; оренда та управління власним або орендованим нерухомим майном; діяльність агентств нерухомості за винагороду або на договірній основі; діяльність з надання інших допоміжних послуг для бізнесу.

На виконання злочинного умислу, спрямованого на провадження господарської діяльності у співпраці з окупаційною владою та усунення перешкод у вчиненні злочину 10.11.2022 ОСОБА_7 видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_11 бути його представником в установах усіх форм власності та підпорядкування як учасника (засновника) ТОВ «Готель «Чайка» на тимчасово окупованій території АР Крим.

В свою чергу ОСОБА_11 , усвідомлюючи факт здійснення відкритої збройної агресії РФ проти України, а також те, що товариство ТОВ «Готель «Чайка» провадить господарську діяльність на тимчасово окупованій території АР Крим у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, а також те, що вказані дії є незаконними, оскільки вчиняються всупереч чинного законодавства України, на виконання раніше досягнутої домовленості зайняв посаду генерального директора ТОВ «Готель «Чайка».

При цьому ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та невстановлені досудовим розслідуванням особи розуміли, що провадження господарської діяльності можливе лише у взаємодії з державою-агресором та її представниками, а також незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, а також те, що вказані дії є незаконними, оскільки вчиняються всупереч чинного законодавства України.

Разом з цим, на виконання спільного злочинного умислу направленого на співпрацю з державою-агресором та незаконними органами влади АР Крим ОСОБА_11 налагодив стійкі робочі та ідеологічні зв`язки з представниками незаконних органів влади та місцевої окупаційної адміністрації та досягнув домовленості з незаконно створеним органом місцевого самоврядування в особі так званої «Администрации г. Саки», щодо передачі в оренду земельної ділянки кадастровий номер 90:21:010114:649 за адресою м. Саки, АДРЕСА_14, на якій розташовано об`єкт нерухомості, який належить ТОВ «Готель «Чайка» для його подальшої реалізації з метою отримання прибутку, забезпечивши тим самим безперервну та безперешкодну діяльність ТОВ «Готель «Чайка» на тимчасово окупованій території АР Крим.

Відповідно до розробленого плану злочинних дій на ОСОБА_7 , як засновника ТОВ «Готель «Чайка» покладається загальне керівництво діяльністю вказаного господарського підприємства, координація дій підпорядкованих осіб, погодження укладання угод з нерухомим майном.

У свою чергу до обов`язків ОСОБА_11 входить забезпечення здійснення діяльності вказаного суб`єкта господарювання на тимчасово окупованій території АР Крим у взаємодії з окупаційною владою держави-агресора РФ, незаконними органами влади та окупаційною адміністрацією, організація робочого процесу підприємства за видами діяльності, ведення господарсько-фінансової звітності підприємства, підписання укладених угод від імені товариства, розподіл прибутку від господарської діяльності.

Продовжуючи реалізацію спільного між співучасниками умислу, спрямованого на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у невстановлений досудовим розслідування час але не пізніше серпня 2024 року із залученням невстановлених осіб здійснено реконструкцію об`єкта нерухомості середньоповерхової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_12 , для переведення нежитлових приміщень в житлові та подальшого їх продажу з метою отримання прибутку.

В подальшому ОСОБА_11 на виконання раніше досягнутої домовленості із ОСОБА_7 на адресу «Федеральной служби государственной регистрации, кадастра и картографии ЦА Госкомреестра» 24.01.2023 подано заяву про реєстрацію прав власності відносно приміщення з кадастровим номером 90:21:010114:5190, розташованого за адресою: міський округ АДРЕСА_13 , для чого ОСОБА_11 до органу окупаційної влади надано раніше видану ОСОБА_7 довіреність від 10.11.2022.

Крім цього, ОСОБА_11 з метою переведення нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_12 , у житлові, в порядку встановленому законодавством окупаційної влади, а саме ст. 23 «Житлового кодексу РФ», а також порядку «Перевод жилого помещения в нежилое помещение и нежилого помещения в жилое помещение на территории муниципального образования городской округ Саки Республики Крым», в невстановлений час але не пізніше серпня 2024 року подано відповідні документи до органу окупаційної державної влади, уповноваженого здійснювати переведення за місцем знаходження приміщення.

В подальшому, з метою продажу об`єктів нерухомості, розташованих за адресою: АДРЕСА_12 , залученими ОСОБА_7 та ОСОБА_11 ріелторами опубліковані оголошення про їх продаж на інтернет платформах з продажу нерухомості.

Внаслідок ведення господарської діяльності ТОВ «Готель «Чайка» (реєстраційний номер 391) на тимчасово окупованій території АР Крим ОСОБА_11 та ОСОБА_7 за період часу з березня 2022 по січень 2025 року отримали фінансові прибутки на суму 5 556 000 російських рублів.

11.12.2025 громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

11.12.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, зокрема у провадженні господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб.

Санкція частини 4 статті 111-1 Кримінального кодексу України, за якою громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягується до кримінальної відповідальності та йому повідомлено про підозру, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності володіє наступним нерухомим та рухомим майном:

- житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка - кадастровий номер: :08:009:0002;

- земельна ділянка - кадастровий номер: :04:009:0073;

- квартира за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_3 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_4 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_5 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_6 ;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_7 ;

- нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_8 (приміщення 1 поверху житлового багатоквартирного будинку - «А», а саме: приміщення №1`, №1``, №2, №2`, №№3-11, з №№18 по 23, №48);

- нежитлові приміщення комплексу відпочинку за адресою: АДРЕСА_9 ;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_11 ;

- автомобіль BMW X7 д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN: НОМЕР_2 , 2021 року випуску;

- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_3 , білого кольору, VIN: НОМЕР_4 , 2009 року випуску.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що зазначене вище нерухоме та рухоме майно підлягає конфіскації, у випадку застосування судом додаткового покарання, з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження слідчий просив накласти арешт, у порядку ст. 170 КПК України, на зазначене майно.

28.01.2026 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та накладено арешт на вказане нерухоме та рухоме майно, з метою його подальшої конфіскації як виду покарання, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000281 внесеного 28.03.2025.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, та у випадку доведеності його вини, санкція ч. 4 ст. 111-1 КК України передбачає, додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини повідомленої підозри ОСОБА_7 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132, 170, 172, 173 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу, як накладення арешту на вказане майно.

Всупереч твердженням апелянта слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності володіє вище зазначеним у клопотанні нерухомим та рухомим майном, що підтверджується письмовими доказами, долученими до клопотання.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також врахував, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, у межах кримінального провадження № 0000281 внесеного 28.03.2025.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

Також колегія суддів бере до уваги, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідча суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, враховуючи правову кваліфікації кримінального правопорушення, за яким розслідується кримінальне провадження, слідча суддя прийшла до обґрунтованого висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна з метою забезпечення можливої конфіскації, оскільки санкція статті Кримінального кодексу України, за якою підозрюється що ОСОБА_7 , передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, яке суд може призначити останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно, та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів - не знаходить.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного м. Києва від 28 січня 2026 року, -залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4