печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000610 від 13.03.2026 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 297-1, 297-2, 297-3, 297-4 КПК України про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000610 від 13.03.2026 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Обгрунтовуючи подане клопотання вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000610 від 13.03.2026 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. В ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції», що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ), інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Зокрема, ЗС та інші військові формування РФ із території Республіки Білорусь 24.02.2022 здійснили перетин державного кордону України поза пунктами пропуску та, переслідуючи мету окупації українських населених пунктів, здійснювали рух Київською областю у напрямку міста Києва.

Продовжуючи рух у напрямку міста Києва, 27.02.2022 військовослужбовці ЗС та інших військових формувань РФ, в тому числі батальйонно-тактичні групи (далі - БТГр) 234-го десантно-штурмового полку НОМЕР_1 десантно-штурмової дивізії Повітряно-десантних військ (далі - 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ) ЗС РФ, зайняли позиції на території Бучанського району Київської області, зокрема, заїхали на бойовій броньованій техніці до міста Буча з метою взяття населеного пункту під контроль та забезпечення подальшого руху до міста Києва через місто Ірпінь Бучанського району Київської області.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

З урахуванням положень ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977 (далі - ДП І), військовослужбовці ЗС та інших військових формувань РФ є комбатантами та зобов`язані додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройних конфліктів.

Відповідно до статті 4 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенції) особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Також, згідно зі ст. 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ст. 147 Конвенції серйозні порушення охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції, зокрема умисне вбивство.

Підпунктом a.1) п. а) ч. 2 ст. 75 ДП І визначено, що заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів, насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема вбивство.

Крім того, відповідно до ст. 8(2)(а)(і) Римського статуту Міжнародного кримінального суду умисне вбивство є воєнним злочином.

Так, громадянин РФ, військовослужбовець НОМЕР_2 ДШП НОМЕР_1 ДШД ПДВ ЗС РФ (військова частина НОМЕР_3 ), ОСОБА_7 , обіймаючи посаду електродизелиста 2-ї БТГр цього полку, та перебував у підпорядкуванні ОСОБА_8 , починаючи з 24.02.2022 прийняв безпосередню участь у актах збройної агресії, в тому числі в період часу з 27.02.2022 по 30.03.2022 на території міста Буча Київської області, а тому відповідно до ст. 43 ДП І мав статус комбатанта і був зобов`язаний дотримуватися норм міжнародного права, застосовуваного в період збройних конфліктів, а також усвідомлював існування міжнародного збройного конфлікту.

Протягом березня 2022 року ОСОБА_7 та інші військовослужбовці 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ перебували на території міста Буча Київської області, а саме утримували та контролювали сектор міста, який охоплював, у тому числі, вулицю Набережну, Івана Франка, Максима Ридзанича та прилеглі вулиці.

Так, в денну пору доби 16.03.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , будучи озброєним автоматичною стрілецькою зброєю, спорядженою бойовими набоями, здійснюючи патрулювання підконтрольної території, затримав жителя міста Ірпінь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював піший прохід з м. Ірпінь до м. Буча та був одягнутий у цивільний одяг, участі у бойових діях не брав, до таких дій не готувався, не мав при собі жодної зброї, знарядь чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям ЗС РФ та своєю поведінкою не компрометував, не провокував і не становив загрози, тобто в розумінні ст. 50 ДП І є цивільною особою.

Після чого, направляючи автоматичну стрілецьку зброю у бік потерпілого здійснив його конвоювання до приватного домоволодіння АДРЕСА_1 .

Де, ОСОБА_7 , виконуючи наказ ОСОБА_8 на виявлення осіб, які можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 є цивільною особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, та не становить загрози, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів ненависті до українців, які протистоять російсько-окупаційним військам та надають підтримку силам безпеки і оборони України, з метою спричинення смерті ОСОБА_9 , в порушення положень ст. ст. 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та пп. a.1), а) ч. 2 ст. 75 ДП І, здійснив постріли з наявної у нього автоматичної стрілецької зброї у потерпілого ОСОБА_9 чим спричинив смерть останнього.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок наскрізних кульових поранень тіла з ушкодженням внутрішніх органів.

Отже, ОСОБА_7 , будучи електродизелистом 2-ї ДШБ 2-го БТГр 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, у обідній час доби 16.03.2022, перебуваючи на території приватного домоволодіння АДРЕСА_1 , усвідомлюючи наявність міжнародного збройного конфлікту та те, що ОСОБА_9 є цивільною особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, та не становить загрози, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів ненависті до українців, які протистоять російсько-окупаційним військам та надають підтримку силам безпеки і оборони України, з метою спричинення смерті потерпілому, в порушення положень ст. ст. 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та пп. a.1), а) ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, здійснив постріли, з наявної у нього автоматичної стрілецької зброї, у потерпілого ОСОБА_9 чим вчинив умисне вбивство цивільної особи.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що поєднане з умисним вбивством, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001).

Відповідно до інформації Департаменту карного розшуку Національної поліції України відповідно інформаційно-аналітичної системи Державної прикордонної служби України «АРКАН» ОСОБА_7 встановленим порядком у відповідності до чинного законодавства України не фіксувався, як особа, що законно перетнула державний кордон України. Також встановлено, що вказана особа на даний час може перебувати на території РФ та на тимчасово окупованій території України і приймати участь у бойових діях в складі ЗС РФ та інших військових формувань РФ.

Матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України за фактом вбивства та жорстокого поводження з кримінального провадження № 0000037 від 27.02.2022 виділено в окреме провадження № 0003060 від 20.11.2025.

13.03.2026 постановою прокурора кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 виділено в окреме провадження № 00000610 від 13.03.2026.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 умисно переховується від слідства та суду на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, або тимчасово окупованій території України з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав у ньому зазначених.

Захисник підозрюваного заперечив щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов таких висновків.

Під час розгляду клопотання встановлено, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000610 від 13.03.2026 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Водночас, положеннями ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Так, ОСОБА_7 31.10.2025 повідомлено про підозру відповідно до ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтверджуються наявними в матеріалах досудового розслідування доказами.

Таким чином, є достатньо підстав вважати, що вказана особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про підозру ОСОБА_7 31.10.2025 вручено його захиснику - адвокату ОСОБА_10 .

Одночасно, в указаний вище спосіб опубліковано повістки про виклик ОСОБА_7 як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 17.11.2025, 18.11.2025 та 19.11.2025.

Однак, підозрюваний ОСОБА_7 до Головного слідчого управління Національної поліції України, відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Також, 31.10.2025 повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_7 надіслано останньому у соціальній мережі ОСОБА_7 - ВКонтакте: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, Одноклассники: ІНФОРМАЦІЯ_3 та «WhatsApp» на номер абонента: НОМЕР_4 .

Згідно абзацу 2 ч. 8 ст. 135 КПК України ОСОБА_7 вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру і про виклики до слідчого, з моменту опублікування повідомлення про підозру та повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_7 до Головного слідчого управління Національної поліції України відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останнього 28.11.2025 оголошено в розшук, проведення якого доручено Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

Згідно інформації Департаменту карного розшуку Національної поліції України Головному слідчому управлінню Національної поліції України від 28.11.2025 № заведено 25.11.2025 оперативно-розшукову справу «Розшук» № 14/486 стосовно ОСОБА_7 та відомості про його розшук внесено до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».

Крім того, відповідно до інформації Департаменту карного розшуку Національної поліції України відповідно інформаційно-аналітичної системи Державної прикордонної служби України «АРКАН» ОСОБА_7 встановленим порядком у відповідності до чинного законодавства України не фіксувався, як особа, що законно перетнула державний кордон України. Також встановлено, що вказана особа на даний час може перебувати на території РФ та на тимчасово окупованій території України і приймати участь у бойових діях в складі ЗС РФ та інших військових формувань РФ.

Матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України за фактом вбивства та жорстокого поводження з кримінального провадження № 0000037 від 27.02.2022 виділено в окреме провадження № 0003060 від 20.11.2025.

13.03.2026 постановою прокурора кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 виділено в окреме провадження № 00000610 від 13.03.2026.

Отже, вищевказане дає достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Притягнути підозрюваного до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, рішення Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182). Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій відповідно до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000610 від 13.03.2026 за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Керуючись ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000610 від 13.03.2026 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Талова, Верхньохавського району, Воронезької області, РФ, громадянина РФ, військовослужбовця 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1