Справа № 297/3478/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , розглянувши в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_10 про зменшення розміру застави у об`єднаному кримінальному провадженні №0000316 від 12.03.2025 року та №0001037 від 16.09.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні №0000316 від 12.03.2025 року та №0001037 від 16.09.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

17 лютого 2026 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_10 про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 в об`єднаному кримінальному провадженні №0000316 від 12.03.2025 року та №0001037 від 16.09.2025 року.

Клопотання мотивує тим, що визначений ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2025 року розмір застави у сумі 3 028 000 гривень є завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_4 , не відповідає його реальному майновому стану, а також не узгоджується із принципом пропорційності та співмірності застосованого запобіжного заходу. Зокрема, захисник зазначає, що обвинувачений не має стабільного офіційного доходу, що підтверджується індивідуальними відомостями з Реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України (форма ОК-5), згідно з якими обвинувачений протягом тривалого часу не отримував доходів або отримував мінімальні доходи, які об`єктивно не дозволяють йому самостійно внести заставу у визначеному розмірі. При цьому застава була внесена третіми особами - заставодавцями, що також підтверджує її непомірність та невідповідність фінансовим можливостям обвинуваченого. Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 квітня 2024 року визначено місце проживання двох малолітніх дітей обвинуваченого разом із батьком, ОСОБА_4 , що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, а також покладення на нього обов`язку щодо утримання, виховання та забезпечення належних умов життя для своїх малолітніх дітей. Наявність на утриманні малолітніх дітей об`єктивно обмежує можливість обвинуваченого змінити місце проживання або переховуватися від суду, а також свідчить про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Окрім цього, захисник зазначає, що з моменту внесення застави і звільнення з-під варти обвинувачений ОСОБА_4 сумлінно виконує всі покладені на нього процесуальні обов`язки, регулярно з`являється до суду за першою вимогою, не ухиляється від суду, не намагається перешкоджати кримінальному провадженню, не впливає на свідків та інших учасників кримінального провадження, не вчиняв інших кримінальних правопорушень, що підтверджує його належну процесуальну поведінку та відсутність намірів ухилятися від правосуддя.

З огляду на викладене, захисник просить суд змінити запобіжний захід у частині розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали клопотання про зменшення розміру застави з підстав викладених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 , з підстав викладених у запереченнях. Зокрема, свої заперечення прокурор мотивує тим, що зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 є передчасним та безпідставним, оскільки, на його думку, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Крім того, прокурор посилається на майновий стан обвинуваченого, зокрема на фінансові показники ТзОВ «АГРО-ТЗК», вважаючи, що такі обставини свідчать про наявність у обвинуваченого достатніх фінансових можливостей для подальшого застосування застави у раніше визначеному розмірі. Також прокурор зазначив, що відсутність клопотань про продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків не свідчить про зменшення процесуальних ризиків та не може бути підставою для перегляду розміру застави.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, клопотання захисника, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2025 року обрано щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 028 000 (три мільйони двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Так, частина 1 статті 194 КПК України встановлює, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Аналогічне право обвинуваченого передбачено положеннями ст. 201 КПК України, відповідно до яких він має право звернутися до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у разі зміни обставин, які стали підставою для його застосування, або у випадку, якщо застосований запобіжний захід втратив свою актуальність або перестав відповідати меті його застосування.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Отже, на думку суду, підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Такі ж підстави можуть бути враховані судом в конкретній справі при вирішенні питання про зменшення розміру застави, який було визначено раніше за судовим рішенням.

Суд зазначає, що обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді застави, може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, та у зв`язку з виникненням інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення або скасування, оскільки строк дії цього запобіжного заходу в ухвалах суду не зазначено, а тривалість в часі запобіжного заходу без врахування обставин справи в конкретному випадку може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Для того щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, фактичних обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, повинен раціонально співставити їх з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого та тяжкістю злочину у вчиненні якого він обвинувачується.

Суд виходить з того, що застава має гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого, бути реальною та досяжною для обвинуваченого, не носити характеру завідомо непомірного фінансового тягаря.

З матеріалів справи та пояснень сторони захисту встановлено, що після внесення застави у повному обсязі обвинувачений ОСОБА_4 сумлінно виконує всі покладені на нього обов`язки: своєчасно з`являється до суду за кожною вимогою, не ухиляється від правосуддя, не перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні, не впливає на свідків, не знищує та не приховує докази, а також не вчиняв інших кримінальних правопорушень.

Наведені обставини свідчать про сформовану стійку належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , що, у свою чергу, підтверджує відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у більш суворому вигляді.

Суд також враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням не лише тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, але й майнового стану обвинуваченого, його особи, соціальних зв`язків, а також наявності або відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому розмір застави не може бути завідомо непомірним для особи.

Як встановлено судом, визначений розмір застави був внесений не самим обвинуваченим, а третіми особами - заставодавцями, що свідчить про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 реальної фінансової можливості самостійно внести заставу у визначеному розмірі, що, у свою чергу, підтверджує її непомірність для нього.

Відповідно до довідки форми ОК-5 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не має стабільного офіційного доходу, а його задекларовані доходи є незначними та нерегулярними, що об`єктивно свідчить про відсутність у нього реальної фінансової можливості самостійно внести заставу у визначеному розмірі.

Зазначені обставини свідчать про те, що збереження надмірно високого розміру застави створює для обвинуваченого ОСОБА_4 непропорційний фінансовий тягар, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до якого розмір застви не може бути завідомо непомірним для особи.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 квітня 2024 року визначено місце проживання неповнолітніх дітей обвинуваченого ОСОБА_4 разом із ним, що підтверджує факт їх перебування на його утриманні, вихованні та забезпечені.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 не лише має міцні соціальні зв`язки, але й несе безпосередню відповідальність за виховання та матеріальне забезпечення своїх малолітніх дітей, що є суттєвою обставиною при вирішенні питання про співмірність застосованого запобіжного заходу.

Щодо письмових заперечень прокурора щодо зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.

Суд зазначає, що доводи прокурора про те, що закінчення строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків не впливає на доцільність перегляду розміру застави, не можуть бути прийняті судом з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладені на обвинуваченого процесуальні обов`язки встановлюються на визначений строк, який не може перевищувати двох місяців, та можуть бути продовжені лише за клопотанням сторони обвинувачення.

Разом з тим, прокурор протягом тривалого часу не звертався до суду з клопотанням про продовження строку дії покладених обов`язків, що свідчить про відсутність необхідності їх подальшого застосування та відповідно про зменшення інтенсивності процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, відсутність ініціативи сторони обвинувачення щодо продовження обов`язків є процесуально значущою обставиною, яка підлягає врахуванню при вирішенні питання про зміну або зменшення розміру застави.

Крім того, посилання прокурора на наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 значних доходів, зокрема від продажу автомобілів та здійснення підприємницької діяльності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ст. 84 та ст. 94 КПК України.

Наведені прокурором припущення ґрунтуються на огляді сторінок у мережі Інтернет, зокрема веб-сторінок «Tik-tok» та «Instagram», припущеннях щодо використання крипто гаманців та інформацій з месенджерів.

Разом з тим, такі відомості не підтверджують фактичного володіння обвинуваченим ОСОБА_4 грошовими коштами, їх розміру або реального фінансового стану.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що визначення розміру застави повинно базуватися на реальному майновому стані особи, а не на припущеннях щодо можливих доходів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема Mangouras v. Spain, Toshev v. Bulgaria, Georgieva v. Bulgaria) наголошує, що розмір застави не повинен бути надмірним, він має визначатися з урахуванням особистих обставин обвинуваченого; застава не може фактично перетворюватися на приховане тримання під вартою.

Посилання прокурора на фінансові показники ТзОВ «АГРО-ТЗК», як на підставу для висновку про необхідність подальшого утримання застави у раніше визначеному розмірі, суд вважає необґрунтованими.

Згідно зі статтями 80, 96 Цивільного кодексу України юридична особа є самостійним суб`єктом права, який має відокремлене майно, самостійний баланс та відповідає за своїми зобов`язаннями виключно власним майном.

Майно юридичної особи не є майном її учасників або керівників, а тому доходи, обороти чи фінансові показники підприємства не можуть автоматично свідчити про наявність у обвинуваченого відповідних грошових коштів.

Сам по собі факт отримання підприємством доходу або прибутку не означає, що такі кошти перебувають у вільному розпорядженні обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Крім того, прокурором не надано суду жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 84, 94 КПК України, які б підтверджували розмір частки обвинуваченого у статутному капіталі підприємства, фактичне отримання ним дивідендів, наявність у нього у власності грошових коштів у розмірі, спів мірному з визначеним судом розміром застави.

Наведені прокурором відомості щодо фінансових показників підприємства не підтверджують фактичного майнового стану обвинуваченого ОСОБА_4 та не можуть бути підставою для висновку про необхідність подальшого утримання застави у раніше визначеному розмірі.

Суд також враховує, що з моменту обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу він належно виконував процесуальні обов`язки, не порушував покладених на нього обов`язків, не переховувався від суду та не вчиняв дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню.

За таких обставин, інтенсивність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, об`єктивно зменшилась, що відповідно до вимог ст. 178 КПК України підлягає врахуванню при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або зменшення

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд приходить до висновку, що наведені прокурором заперечення фактично ґрунтуються на припущеннях та не спростовують обставин, які свідчать про зменшення процесуальних ризиків, тривалість застосування запобіжного заходу та необхідність забезпечення принципу пропорційності втручання у права особи, передбаченого ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд також бере до уваги, що первісний розмір застави визначався на початковій стадії провадження, коли ризики ще не були перевірені фактичною поведінкою особи. Натомість, подальший перебіг процесу переконливо засвідчив відсутність реальної потреби у такому значному забезпеченні.

Водночас, як встановлено судом, щодо інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні визначено значно менший розмір застави, що свідчить про відсутність об`єктивних підстав для застосування до обвинуваченого більш суворого фінансового обмеження, ніж до інших осіб, які перебувають у аналогічному процесуальному становищі.

Тому, визначений розмір застави є не співмірним не лише майновому стану обвинуваченого, але й суперечить принципу рівності та пропорційності.

Суд також враховує, що метою застосування застави відповідно до положень ст. 182 КПК України є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а не створення для нього надмірного фінансового тягаря або фактичного покарання до постановлення обвинувального вироку суду.

Фактичні обставини даного кримінального провадження свідчать про те, що визначена мета застосування застави була досягнута, оскільки обвинувачений протягом тривалого часу демонструє належну процесуальну поведінку та дотримується всіх покладених на нього обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Mangouras v. Spain», «Gafa v. Malta» та «Panchenco v. Russia», відповідно до яких розмір застави повинен бути співмірним, обґрунтованим та не повинен бути надмірним, а також повинен враховувати особу обвинуваченого та його матеріальний стан.

Разом із тим, враховуючи характер інкримінованого кримінального правопорушення та необхідність забезпечення подальшої належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , суд вважає, що розмір застави, який просить захисник, є неналежним, оскільки метою запобіжного заходу має залишатися гарантування виконання обвинуваченим своїх обов`язків.

Оцінивши у сукупності всі встановлені обставини, дані про особу обвинуваченого, його позитивну процесуальну поведінку, майновий стан, соціальні зв`язки, а також принципи розумності та пропорційності, суд доходить висновку, що мети запобіжного заходу можливо досягти шляхом визначення значно меншого розміру застави.

З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованим та достатнім визначити розмір застави у межах 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665 600 гривень,який повністю забезпечить досягнення цілей запобіжного заходу без надмірного втручання у права та інтереси обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Керуючись ст. 182, 315 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_10 про зменшення суми застави обвинуваченому ОСОБА_4 в об`єднаному кримінальному провадженні №0000316 від 12.03.2025 року та №0001037 від 16.09.2025 року задовольнити частково.

Запобіжний захід вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 028 000 (три мільйони двадцять вісім тисяч) гривень, визначений ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2025 року змінити в частині суми застави, а саме зменшити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, до розміру 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665 600 (шістсот шістдесят п`ять шістсот) гривень.

Суму застави, внесену за ОСОБА_4 , на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 18.06.2025 року ТОВ «АГРО-ТЗК», згідно платіжної інструкції АБ «УКРГАЗБАНК» від 19.06.2025 року №140 на суму 2 000 000 гривень повернути ТОВ «АГРО-ТЗК», КОД 41663707.

Суму застави, внесену за ОСОБА_4 , на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 18.06.2025 року, ОСОБА_16 , згідно квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 19.06.2025 року №9382-2390-2459-2437 на суму 149 000 гривень повернути ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суму застави, внесену за ОСОБА_4 , на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 18.06.2025 року, ОСОБА_17 , згідно квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 19.06.2025 року №9382-2410-0722-1505 на суму 149 000 гривень повернути ОСОБА_17 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Частину з суми застави, внесену за ОСОБА_4 , на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 18.06.2025 року, ОСОБА_18 , згідно квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 19.06.2025 року №9382-2422-5565-9506 на суму 134 000 гривень повернути ОСОБА_18 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в сумі 64 400 гривень, залишивши 69 тисячі 600 гривень розмір застави за ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_19