Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5481/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/457/26
Категорія ст.331 КПк України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2026 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 16 травня 2026 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 16 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики та відсутні докази на підтвердження факторів, які б свідчили про зменшення ризиків.

Захисник вважає, що клопотання прокурора про продовження тримання під вартою необґрунтоване, оскільки не доведено належним чином наявність ризиків.

Зазначає, що обґрунтованість ризиків зводиться лише до тяжкості покарання, яке може загрожувати ОСОБА_6 , однак це є недопустимим.

Стверджує, що суд формально вказав про не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання сторони захисту, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має фактичне і зареєстроване місце проживання, має матір, до затримання працював неофіційно.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Виходячи з вимог ст.370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Норми ст. 178 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при продовженні строку застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу, дотримався вказаних вимог Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді від 13.08.2025 року, до обвинуваченого ОСОБА_6 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, в останнє ухвалою суду від 21 січня 2026 року.

Як встановлено судом першої інстанції, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у великій кількості епізодів збуту наркотичних засобів, що вказує на його негативне ставлення до встановлених в суспільстві правил та норм поведінки.

Крім того, суд враховує, що особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, що свідчить про явний суспільний інтерес який безпоседньо стосується безпеки суспільства, здоров`я громадян та дотримання закону, а тримання під вартою виправдовується через високі ризики, пов`язані з цими злочинами.

Колегія суддів наголошує на тому, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, відсутності підстав для продовження тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення судом ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , а стадія судового розгляду на якій перебуває кримінальне провадження - закінчення перевірку доказів, планується проведення судових дебатів, підсилює раніше встановлені ризики, оскільки досліджуючи докази, розуміючи, можливі, негативні для себе наслідки, перебуваючи під загрозою можливого ухвалення обвинувального вироку і призначення суворого покарання ОСОБА_6 , за відсутності альтернативи, може вчинити дії направлені на ухилення від суду.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме, переховування від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник стверджує, що у ОСОБА_6 є такі обставини, що пом`якшують покарання, як його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, не є переконливим аргументом для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи захисника про можливість застосування домашнього арешту ОСОБА_6 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції при розгляді клопотання прокурора не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів також звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованого останньому кримінального правопорушення, обставини та характер обвинувачення, а тому вважає, що інший вид запобіжного заходу обвинуваченому, з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам, та унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а також про недоведеність існування підстав для продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої, є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 331 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2026 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 16 травня 2026 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: