Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6169/25
Провадження №: 1-кп/332/218/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 26.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

в провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, по якому здійснюється судовий розгляд.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати, а тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений передав слово своєму захиснику.

Захисник у задоволенні клопотання просив відмовити, посилаючись на те, що обвинувачений активно сприяв слідству у розкритті злочину, після вчинення злочину, надавав допомогу потерпілому, наразі ВЧ НОМЕР_1 згодні прийняти ОСОБА_5 для продовження проходження військової служби, а тому з урахуванням вказаних обставин, просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників провадження, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з такого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2026 року продовжено до 20 березня 2026 року включно.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченому ОСОБА_5 під вартою, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого, у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим, суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо незаконного впливу на свідків залишається актуальним і з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Про наявність ризику, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення може свідчити той факт, що ОСОБА_5 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, наразі в Прилуцькому РВП ГУНП в Чернігівській області перебуває ще два кримінальних провадження відносно останнього.

За таких обставин, суд вважає, що на цей час є наявними зазначені у клопотанні прокурором ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість інкримінованого обвинуваченому діяння, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, а тому у задоволенні клопотання захисника, - відмовити.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини (п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України).

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 194, 336, 369 - 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 травня 2026 року включно, з утриманням у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

У задоволенні клопотання захисника щодо обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити до адміністрації слідчого ізолятору, де утримується обвинувачений, для виконання.

Суддя: ОСОБА_1