Справа №760/5394/26
УХВАЛА

СЛІДЧОГО СУДДІ

(повний текст)

4 березня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000005 від 05.01.2025

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Ширяївського району Одеської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту поданого клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Як зазначено у клопотанні, у невстановлений час, але не пізніше 04.01.2026, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про збройний напад Російської Федерації на Україну, з корисливих мотивів сформував умисел на перешкоджання законній діяльності ЗСУ шляхом підпалів транспортних засобів. Наприкінці 2025 року, перебуваючи за місцем фактичного проживання у м. Києві, він шукав підробіток у соціальних мережах та Telegram, використовуючи телефон «Tecno Spark Go 1» (Tecno KL4) із сім-картою KYIVSTAR № НОМЕР_1 та акаунтом Telegram « ОСОБА_8 », і погодився на пропозицію заробітку від невстановленої особи під іменем « ОСОБА_9 ». У ході листування йому запропонували здійснити підпал автомобіля, що за візуальними ознаками належить ЗСУ або іншим військовим формуванням, за винагороду 1 500 доларів США; за домовленістю він мав знайти відповідний транспорт, зробити фото/відео та надіслати їх співрозмовнику.

На виконання домовленості, у невстановлений час, але не пізніше 04.01.2026, ОСОБА_5 підшукав у м. Києві автомобіль «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 із характерними номерними знаками на чорному фоні, запаркований біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив його фото- та відеофіксацію і направив матеріали «ІНФОРМАЦІЯ_9», після чого погодився підпалити саме цей автомобіль у ніч 04.01.2026. Того ж дня близько 22:00 він викрав у магазині «Сільпо» (м. Київ, проспект Оболонський, буд. 1Б) чотири пляшки горючої рідини для розпалу мангалів, а у період з 23:00 до 23:50 прибув до вказаного автомобіля, вилив рідину на капот і підпалив, зафіксувавши подію на камеру телефону; відеозапис він переслав у Telegram «ІНФОРМАЦІЯ_9», після чого видалив, а надалі покинув місце події та повернувся за адресою проживання: АДРЕСА_2 .

05.01.2026 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, 06.01.2026 йому повідомлено про підозру, а 07.01.2026 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб.

Вислухавши доводи сторони обвинувачення та перевіривши наведені у клопотанні обставини, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи, не підмінює собою суд розгляду по суті та не здійснює оцінку доказів з точки зору їх достатності для обвинувального вироку, натомість перевіряє наявність фактичних даних, які у своїй сукупності дають підстави вважати підозру обґрунтованою та свідчать про наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, у межах заявленого клопотання підтверджується сукупністю даних про спосіб і послідовність дій підозрюваного, зокрема даними про використання ним мобільного телефону та облікового запису у месенджері «Telegram», отримання ним пропозиції заробітку від невстановленої особи під іменем « ОСОБА_9 », погодження на підпал транспортного засобу, узгодження об`єкта, здійснення фото та відео фіксації автомобіля «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 , подальше вчинення підпалу у темну пору доби після попередньої підготовки, а також даними про фіксацію підпалу на відео та пересилання такого відео «замовнику» з подальшим видаленням, що в сукупності відображає не випадковість події, а цілеспрямованість, усвідомленість та організованість дій.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, а отже об`єктивно усвідомлює реальність суворих правових наслідків. При цьому фактичні дані, викладені у клопотанні, свідчать про те, що підозрюваний діяв конспіративно, обирав нічний час, орієнтувався на мінімізацію очевидців, а після вчиненого спрямовував свою поведінку на уникнення викриття.

Додатково враховується, що підозрюваний фактично проживає в м. Києві, тоді як зареєстрований в іншій адміністративно-територіальній одиниці, не має офіційного працевлаштування, неодружений, що в сукупності з обставинами інкримінованого діяння знижує стабільність його соціальних зв`язків та підвищує ризик зміни місця перебування з метою ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Перевіряючи ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що предметом доказування у цьому провадженні є, зокрема, канали комунікації, зміст листування, обсяг отриманих вказівок, дані про оплату, а також інші цифрові сліди взаємодії підозрюваного з невстановленою особою. Обставина, що ОСОБА_5 після направлення відеозапису підпалу невстановленій особі видалив відео з листування та пам`яті мобільного пристрою, переконливо свідчить про наявність у нього практичних навичок та внутрішньої налаштованості до знищення або спотворення інформації, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а отже у разі перебування на волі він матиме реальну можливість продовжити такі дії щодо інших відомостей та носіїв інформації, включаючи електронні дані, що вимагають подальших експертних досліджень.

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з того, що у провадженні наявні свідки та інші особи, обізнані з окремими фрагментами події, зокрема щодо виявлення наслідків підпалу, обставин перебування підозрюваного в районі місця події, а також даних, отриманих у ході слідчих дій. З огляду на характер інкримінованого правопорушення, корисливий мотив та залежність виконання завдання від зовнішньої координації, існує обґрунтована ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності може вчиняти спроби незаконного впливу на таких осіб, у тому числі шляхом психологічного тиску, переконування або узгодження позицій, що є несумісним із завданням кримінального провадження та потребує належного запобіжного реагування.

Оцінюючи ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя бере до уваги, що, як випливає зі змісту клопотання, підозрюваний діяв у взаємодії з невстановленою особою під іменем « ОСОБА_9 », яка здійснювала підбір завдань, погоджувала об`єкт та приймала «звіт» у вигляді відеозапису. Сам факт існування невстановленого співучасника чи організатора, із яким підозрюваний підтримував комунікацію, створює реальний ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний, перебуваючи на волі, може попередити таку особу про активність правоохоронного органу, узгодити знищення цифрових слідів, змінити канали зв`язку, передати інформацію щодо відомих йому обставин досудового розслідування, що ускладнить або унеможливить встановлення всіх причетних осіб та повне документування їх діяльності.

Оцінюючи ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з характеру інкримінованого правопорушення, способу його вчинення та наявності домовленості про грошову винагороду. Дані клопотання свідчать, що підозрюваний самостійно підшукував об`єкт, забезпечив засоби вчинення підпалу, обрав час, що мінімізує викриття, реалізував злочинний умисел та забезпечив передачу «результату» невстановленій особі з подальшим приховуванням слідів, тобто проявив ініціативність і готовність повторювати подібні дії за винагороду. За таких обставин ризик продовження злочинної діяльності або вчинення іншого кримінального правопорушення не є абстрактним припущенням, а ґрунтується на конкретних даних про мотивацію, спосіб дій та зовнішню координацію.

Вирішуючи питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя виходить з того, що особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт чи інші альтернативні заходи в конкретних обставинах не здатні нейтралізувати встановлені ризики.

З огляду на доведеність конспіративної поведінки та факту видалення цифрових даних, будь-який режим, що не передбачає ізоляції, не унеможливить знищення або спотворення інформації, яка має істотне значення, у тому числі шляхом продовження маніпуляцій з мобільним пристроєм, обліковими записами та каналами зв`язку. Домашній арешт, навіть за умови покладення обов`язків, не усуває ризиків впливу на свідків та координації з невстановленою особою, оскільки для таких дій достатньо обмежених комунікаційних можливостей. Застава як майновий запобіжник, за своєю природою, не позбавляє підозрюваного доступу до інформаційних ресурсів та контактів, не блокує можливість попередження співучасників, не перешкоджає продовженню злочинної діяльності в умовах корисливої мотивації, а відтак у цій справі не може вважатися адекватною та достатньою гарантією належної процесуальної поведінки. За таких умов лише тримання під вартою, як винятковий захід, відповідає меті запобіжного заходу та забезпечує реальне запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Щодо застави слідчий суддя виходить з того, що загальне правило про можливість визначення застави передбачене ч. 3 ст. 183 КПК України, однак закон прямо встановлює винятки, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави. В умовах дії воєнного стану, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст. 177 та ст. 178 КПК України, та з огляду на інкримінований підозрюваному злочин, який відноситься до переліку, визначеного ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових та фактичних підстав для застосування застави як альтернативи триманню під вартою, оскільки такий запобіжник не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу і не нейтралізує реальні ризики, встановлені у цьому провадженні.

Виходячи із зазначеного, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали визначити до 05 квітня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_7

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту оголошення, а підозрюваним, що тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 9 березня 2026 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1