Провадження № 1-кс/686/907/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

встановив:

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, який був накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 03 грудня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000701 на мобільний телефон марки «Ірhone», моделі «XsMax» чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , всередині із сім-картою оператора «Lifecell» НОМЕР_3 .

У обґрунтування поданого клопотання ОСОБА_5 зазначив, що вважає арешт на мобільний телефон марки «Ірhone», моделі «XsMax» чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 безпідставним та таким, що підлягає скасуванню. Після вилучення даного телефону, з ним було проведено усі необхідні слідчі дії. Зокрема, було здійснено огляд та аналіз вмісту мобільного телефону, за результатами яких на даному пристрої не виявлено жодних доказів, які стосуються даного кримінального провадження.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Прокурор заперечила щодо задоволення даного клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши долучені до клопотання матеріали, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя встановив, що СУ ГУ Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000701 від 18.06.2024, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 229, ч. 1 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2025 у справі №1-кс/686/11524/25 за клопотанням прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 накладено арешт із тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон марки «Iphone», моделі «XsMax» чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора «Lifecell» НОМЕР_3 .

Правовою підставою для накладення арешту стала необхідність збереження вказаного майна як речового доказу.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до вимог ст. 174КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя враховує і сталу прецедентну практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Зокрема, втручання держави в право володіння майном є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції, а також є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами певних фізичних осіб, які так чи інакше страждають від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, слідчий суддя виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованих осіб, ніж арешт майна, не можливо, застосовані обмеження стосовно майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Враховуючи, що заявник фактично не довів, що арешт майна було накладено необґрунтовано, а також, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала, також враховуючи позицію прокурора, який заперечувала проти скасування арешту майна, з урахуванням принципу диспозитивності передбаченого ст. 26 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000701- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя