Справа № 521/7187/19
Номер провадження:1-кп/521/385/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в об`єднаному кримінальному провадженні №0001156 та №00000928, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України,

клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду на розгляді під головуванням судді ОСОБА_1 перебуває об`єднане кримінальне провадження №0001156 та №00000928 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України.

Відповідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001156, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України за таких обставин.

Так, 04.04.2019 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 , де він проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 та сестрою ОСОБА_8 , керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Мейзу М5» ЙМЕЙ №1: НОМЕР_1 , IМЕЙ №2: НОМЕР_2 , рожевого кольору.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, упевнившись, що його дії залишаться непомітними для потерпілої та оточуючих, шляхом вільного доступу, зайшов до приміщення кімнати, де на столі знаходився вищевказаний мобільний телефон «Мейзу М5» IMEI №1: НОМЕР_1 , IMEI №2: НОМЕР_2 вартістю 3299 гривень 00 копійок та поклав його до кишені куртки, одягнутій на ньому.

Після чого, ОСОБА_3 , зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись цим майном на власний розсуд, завдавши потерпілої ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 3299 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням, передбачених ст. 49 КК України, строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, задовольнити.

Прокурори в судовому засіданні не заперечували щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Потерпіла не заперечувала щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Згідно зі ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, яке було вчинено 04 квітня 2019 року.

На час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, дане правопорушення відповідно до ст. 12 КК України (у редакції, чинній на момент вчинення) відносилося до злочину невеликої тяжкості.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII, відповідно до якого кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 КК України про те, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, суд дійшов висновку, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, яке інкримінується ОСОБА_3 , слід визначати відповідно до положень чинного на час розгляду клопотання законодавства як кримінальний проступок, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Виходячи з положень ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, віднесений кримінальним законом до кримінального проступку, санкцією ч.1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, яке було вчинено 04 квітня 2019 року. Однак, після його вчинення, ОСОБА_3 19.11.2020 року вчинив новий злочин передбачений ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України.

Також встановлено, що 08.10.2024 року ОСОБА_3 оголошено в розшук, а кримінальне провадження було зупинено до його затримання 06.11.2024 року. Крім того, 05.02.2025 року ОСОБА_3 оголошено в розшук, а кримінальне провадження було зупинено до його затримання 19.06.2025 року.

Навіть враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 566/554/16-к звільнення від кримінальної відповідальності відбувається незалежно від визнання обвинуваченим вини. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується. У вказаній справі Європейський Суд зазначив, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону. Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою».

Як встановлено ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Виходячи з фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що на даний час сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49 КК України та ст. ст. 100, 284, 285, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001156 від 07.04.2019 р. відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року (справа №521/6097/19, №1-кс/521/2760/19), на підставі клопотання слідчого погодженого з прокурором, в ході досудового розслідування, а саме скасувати арешт накладений на: мобільний телефон марки «Мейзу М5» IMEI №1: НОМЕР_1 , IMEI №2: НОМЕР_2 , рожевого кольору.

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «Мейзу М5» IMEI №1: НОМЕР_1 , IMEI №2: НОМЕР_2 , рожевого кольору вважати повернутим потерпілій ОСОБА_7

- оптичний диск торгової марки «Artex» об`ємом 4.7 GB з відеозаписом; чек №57771 «Ломбард Капітал відділення № 283 від 05.04.2019 та договір № про сертифікацію застави від 05.04.2019 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1