ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника власника майна адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження №0000256 від 01.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

встановив:

Слідчому судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000256 від 01.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що у провадженні слідчого відділення Відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000256 від 01.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.02.2026 року близько 21:04 у місті Одеса, у районі проїзної частини вулиці Середньофонтанська, навпроти будівлі залізничної станції «Одеса-Головна», сталася дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода) за участю автомобіля «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 (X0888X), під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водій, рухаючись по вулиці Середньофонтанська в напрямку вулиці Пантелеймонівська, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Унаслідок ДТП пішохода ОСОБА_7 було госпіталізовано до КНП «МКЛ №1» ОМР.

01.03.2026 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), який в наступному був поміщений на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с. Міжлиманське, вул. Квіткова, 36.

01.03.2026 автомобіль «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 ) визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Автомобіль «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_5 (X0888X), згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданим 04.03.2025 року ТЦ № 5141, належить ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином автомобіль «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_7 ( НОМЕР_3 ), є тимчасово вилученим майном, яке необхідно дослідити шляхом проведення авто-технічної та транспортно-трасологічної експертиз.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті майна, а тому прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав в повному обсязі, просив накласти арешт на транспортний засіб «Mercedes-Benz», оскільки вказаний автомобіль не тільки вилучений у власника, а й на даний час визнаний речовим доказом, на даний час призначені та проводяться авто-технічна та транспортно-трасологічна експертизи.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , який представляє інтереси власника майна ОСОБА_8 , просив відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, з огляду на те, що ним отримано відповідь на адвокатський запит від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, відповідно до якої автомобіль марки «Mercedes-Benz S 550», реєстраційний номер НОМЕР_5 , був оглянутий експертом 11.03.2026 року в рамках призначених за матеріалами кримінального провадження №0000256, у зв`язку з цим доводи прокурора про потребу арешту для проведення експертиз є необґрунтованими. Крім того, автомобіль, який належить ОСОБА_8 , на даний час перебуває на ареш-майданчику, що вже саме по собі створює істотні обмеження права власності. Тривале перебування транспортного засобу на такому майданчику призводить до його фактичного знецінення, оскільки автомобіль не експлуатується, не проходить належного технічного обслуговування та піддається впливу зовнішніх факторів (волога, температурні коливання тощо), що негативно впливає на його технічний стан. Також, адвокат зазначив, що власник автомобіля ОСОБА_8 не має жодного статусу у даному кримінальному провадженні, а також не є учасником ДТП. Таким чином, обмеження права власності Чітакової не буде співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За приписами ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що 01.03.2026 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був виявлений та вилучений автомобіль «Mercedes-Benz S550».

Клопотання про арешт майна подано до поштового відділення 02.03.2026, та надійшло до канцелярії суду 03.03.2026 року.

Таким чином, прокурором дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого строку з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Оцінюючи доводи слідчого, наведені у клопотанні, дослідивши під час розгляду клопотання додані до нього копії документів, слідчим суддею встановлено, що від 01.03.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Диспозиція вказаної статті передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

З матеріалів клопотання вбачається, що 28.02.2026 року близько 21:04 у місті Одеса, у районі проїзної частини вулиці Середньофонтанська, навпроти будівлі залізничної станції «Одеса-Головна», сталася дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода) за участю автомобіля «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 (X0888X), під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водій, рухаючись по вулиці Середньофонтанська в напрямку вулиці Пантелеймонівська, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Унаслідок ДТП пішохода ОСОБА_7 було госпіталізовано до КНП «МКЛ №1» ОМР.

Згідно з протоколом огляду місця події від 28.02.2026 року 01.03.2026 року, в ході проведення огляду місця події, було вилучено, як тимчасово вилучене майно, автомобіль марки «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ), який згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданим 04.03.2025 року ТЦ № 5141, належить ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови про залучення до кримінального провадження речового доказу від 01.03.2026 року, долученої у судовому засіданні, автомобіль марки «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 (X0888X), визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Слідчий суддя визнає, що прокурором поза розумним сумнівом доведено, що тимчасово вилучене майно має суттєве значення для належної правової кваліфікації вчиненого діяння, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, необхідне для забезпечення відшкодування шкоди внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) та забезпечення кримінального правопорушення, а також доведено, що накладення арешту на тимчасово вилучене майно необхідне з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК України, в т.ч. можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Тимчасово вилучене майно, за своїми критеріями, дає достатні підстави вважати, що воно було засобом вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України. Отже, транспортний засіб, за участю якого сталася дорожньо-транспортна пригода з постраждалими, вилучений під час огляду місця ДТП, відповідає критеріям речових доказів, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення і може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Водночас обставини ДТП, що сталась, за участю автомобіля, на який прокурор просить накласти арешт, мають бути перевірені шляхом проведення їх дослідження в сукупності з отриманими іншими відомостями під час проведення слідчих дій, зокрема судових експертиз. Зокрема для встановлення істини у справах про ДТП з постраждалими, необхідно провести ряд основних інженерно-транспортних експертиз, зокрема про дослідження технічного стану транспортного засобу, дослідження обставин та механізму ДТП, а також транспортно-трасологічного дослідження, об`єктом дослідження яких є транспортні засоби, які приймали участь у ДТП.

Для об`єктивного виконання цих експертних досліджень методика їх проведення регламентує надання експертам для дослідження відповідних об`єктів, у даному випадку автомобіля «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 (X0888X), у стані, який він мав на момент вилучення після ДТП.

Зазначені обставини мають суттєве значення для кримінального провадження. Без їх отримання неможливо всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, встановити всіх осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних процесуальних рішень.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов переконання, що на цьому, початковому етапі досудового розслідування, неможливо повернути власнику належний йому автомобіль, оскільки слідству ще належить провести з ним низку слідчих дій, зокрема таких що згадувалися вище.

Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, чим спростовуються доводи представника власника майна про те, що власник автомобіля не є учасником ДТП та не має процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи.

На стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власника та володільця майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни.

Слідчий суддя також зазначає, що держава гарантує право громадянина на забезпеченням проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

На переконання слідчого судді повернення автомобіля, який є причетний до скоєння ДТП з постраждалими, його власнику на початковій стадії досудового розслідування не може гарантувати його схоронності.

У зв`язку з цим, слідчий суддя дійшов висновку, що необхідність накладення арешту на тимчасово вилучений транспортний засіб, який вже визнаний речовим доказом є виправданою, більш суспільно значимою та превалює над принципом вільного володіння майном.

Слід зауважити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на вилучений транспортний засіб, з метою забезпечення його схоронності, як речового доказу, слідчий суддя ввжає за необхідне накласти на нього арешт, заборонивши будь-кому, будь-яким чином відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним, оскільки в іншому випадку є загроза його знищення, розпорядження та відчуження, а також ремонтування та користування, внаслідок чого можуть бути втрачені істотні ознаки та властивості цього майна, що зашкодить повноті розслідування.

За таких обставин клопотання слідчого підлягає задоволенню у повному обсязі.

Перевіряючи на предмет обґрунтованості доводи адвоката ОСОБА_4 , слідчий суддя виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, перебуває на початковому етапі, про що також зазначалось вище, то на переконання слідчого суду, накладення арешту на це майно на даній стадії, має важливе доказове значення та існують достатні підстави вважати, що це майно, яке за своїми критеріями, дає достатні підстави вважати, що воно було засобом вчинення кримінального правопорушення, може зникнути, може бути втрачено або пошкоджене, відремонтоване або в процесі його використання втрачене/знищене, що перешкоджатиме кримінальному провадженню, а тому для ефективного досудового розслідування даного кримінального провадження, через наведені ризики, має потребу у його арешті в цілях забезпечення кримінального провадження.

За наведених слідчим обставин вбачається наявність підстав для задоволення клопотання.

Зокрема є необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно, а саме на автомобіль марки «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, оскільки це майно є речовим доказом у кримінальному провадженні і його незастосування може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна.

Обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження. При цьому слідчий суддя зауважує, що власники та користувач майна не позбавлені можливості звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування/часткове скасування арешту після вчинення необхідних процесуальних дій для розслідування цього кримінального провадження, в т.ч. після проведення необхідних експертиз в порядку ч. 1 ст. 174 КПК України.

Водночас, на переконання слідчого судді, з урахуванням положень п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 173 КПК України, з метою запобігання ризикам негативного впливу зовнішніх факторів (волога, температурні коливання тощо), погодних умов, в наслідок яких автомобіль може втратити зовнішні властивості, відповідний транспортний засіб після проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень може бути переданий власнику та/або законному володільцю для наступного відповідального зберігання в якості речових доказів відповідно до норм КПК України з попередженням про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, із забороною розпорядження, відчуження, та користування на автомобіль «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_5 (X0888X), згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданим 04.03.2025 року ТСЦ № 5141, належить ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , із можливістю установлення подальшого місця зберігання на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: Одеська обл., Одеський р-н., с. Міжлиманське, вул. Квіткова, 36.

Після проведених необхідних судових експертиз та досліджень вказаних транспортних засобів повернути законним володільцям для наступного відповідального зберігання в якості речових доказів відповідно до норм КПК України з попередженням про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Виконання ухвали покласти на прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/3185/26

Номер провадження № 1-кc/ 522/1267/26

Слідчий суддя ОСОБА_1