Справа № 444/498/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 Провадження № 11-сс/811/559/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 09 лютого 2026 року про застосування щодо останньої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою клопотання задоволити.

Застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід домашній арешт.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 такі обов`язки:

цілодобово не покидати місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 ;

прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора чи суду;

не спілкуватись з свідками у даному кримінальному провадженні;

не виїжджати за межі Львівського району без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 09 лютого 2026 року, адвокат ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби або запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обгрунтування апеляційний вимог покликається на те, що у клопотанні не зазначено і не надано слідчому судді вагомих доказів, які б вказували на наявність та існування з боку підозрюваної ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При винесенні оскарженої ухвали слідчий суддя не врахував даних про особу підозрюваної ОСОБА_7 , яка є особою молодого віку, має постійне місце проживання, військовозобов`язана, є учасником бойових дій, розлучена, працює, за місцем проживання та місцем праці характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Також зазначає, що підозрювана залишилась проживати одна і їй необхідно продовжувати працювати, щоб заробляти кошти на подальше проживання, оскільки з матір`ю яка проживає окремо у даному будинку, перебувають у неприязних відносинах.

Апелянт наголошує, що в ухвалі слідчим суддею не зазначено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної.

У суді апеляційної інстанції підозрювана ОСОБА_7 , її захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, покликаючись на викладені в ній мотиви, просять апеляційну скаргу задоволити.

Прокурор ОСОБА_8 апеляційну скаргу заперечила, ухвалу слідчого судді просила залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної ОСОБА_9 , виступ захисника ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_8 щодо законності судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали клопотання й кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід задоволити частково з таких підстав.

Слідчим відділенням відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 08.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України.

08.02.2026 о 02:15 год. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.02.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України.

В силу статтей 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчий суддя оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень; ступені їх тяжкості; наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків; особу підозрюваної.

Дійшовши правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - домашнього арешту, слідчий суддя при застосуванні цілодобового домашнього арешту не врахував вимог ст. 178 КПК України та не навів в ухвалі достатніх обгрунтувань щодо заборони підозрюваній залишати житло цілодобово та неможливість застосування домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_7 в певний період доби, відповідно до приписів ст. 181 КПК України.

Разом з тим, згідно даних, якими володіє суд, підозрювана ОСОБА_7 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, раніше не судима, щиро кається, має постійне місце роботи.

Інформації про її ухилення чи перешкоджання слідству немає, відтак, репутаційні перешкоди відсутні. Відомостей щодо інших підозр стосовно ОСОБА_7 немає.

Як встановлено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Корбан проти України» (заява № 26744/16, рішення від 4 липня 2019 року), застосування цілодобового домашнього арешту є формою позбавлення волі в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому до його призначення повинні застосовуватись ті ж високі стандарти обґрунтування, що й до тримання особи під вартою.

Судом у згаданій справі було підкреслено, що обрання найсуворіших заходів забезпечення кримінального провадження допускається виключно у разі, коли менш обмежувальні альтернативи є неефективними або непридатними для досягнення мети провадження. В іншому випадку це буде суперечити принципу субсидіарності, а також порушуватиме право особи на свободу.

Апеляційний суд, враховуючи наведене та з огляду на дискреційні повноваження, вважає за можливе застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Доводи клопотання не містять належних аргументів, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту матиме більший вплив на процесуальну поведінку підозрюваної, ніж домашній арешт з забороною підозрюваній залишати житло у певний період доби.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що мета застосування запобіжного заходу буде досягнута шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати будинок за адресою: АДРЕСА_1 в певний період доби: з 22:00 год. до 06:00 год. та з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.4, п.8 ч. 5 ст. 194 КПК України, й це буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи з наведеного, ухвалу слідчого судді слід скасувати, клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу задоволити частково й обрати підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний період доби та з покладенням передбачених законом обов`язків.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 09 лютого 2026 року, якою підозрюваній ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати.

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня строком на два місяці.

Покласти на підозрювану ОСОБА_7 такі обов`язки:

не покидати місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 з 22:00 год. до 06:00 год;

прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора чи суду;

не спілкуватись з свідками у даному кримінальному провадженні;

не виїжджати за межі Львівського району без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Датою закінчення строку дії ухвали визначити 09 квітня 2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4