Справа № 147/335/26
Провадження № 1-кп/147/248/26
ВИРОК

іменем України

17 лютого 2026 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Тростянець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 17.07.2025, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2025 близько 20.00 год. матрос ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Верхівка, Гайсинського району, Вінницької області на вулиці Шкільна, будучи в стані алкогольного сп?яніння, помітив на вулиці біля криниці поліетиленовий пакет, в якому разом з алкогольними напоями знаходився пістолет конструкції Макарова (ПМ) № НОМЕР_1 , калібру 9 мм, 1973 року виготовлення, виробництва СРСР, що являється нарізною вогнепальною зброєю, з наявним у магазині пістолета 6 (шістьма) пістолетними патронами калібру 9х18 мм (ПМ), які являються бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, придатні для стрільби.

ОСОБА_4 , знайшовши зазначену вогнепальну зброю та боєприпаси до неї, діючи з прямим умислом направленим на придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, всупереч вимогам Наказу Міністра оборони України від 29.06.2005 №359 «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», який зобов?язує військовослужбовця негайно доповісти своєму командиру про знайдену зброю та здати знайдену зброю та боєприпаси до військової частини, а також всупереч вимогам, визначеним Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, Положення про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2012 року №576, що встановлюють порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу на зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, забрав собі знайдений на вулиці пістолет конструкції Макарова (ПМ) № НОМЕР_2 , з наявним у магазині пістолета 6 патронами калібру 9х18 мм, тим самим здійснив придбання вогнепальної зброї та бойових припасів, та приніс дані предмети до будинку за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив зберігати без передбаченого законом дозволу.

17.07.2025 в період часу з 02 год. 08 хв. до 04 год. 45 хв. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого працівниками відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНІ у Вінницькій області виявлено та вилучено у приміщенні веранди будинку, на умивальнику, пістолет конструкції Макарова (ПМ) № НОМЕР_1 , калібру 9 мм, 1973 року виготовлення, виробництва СРСР, що являється нарізною вогнепальною зброєю, з наявним у магазині пістолета 6 (шістьма) пістолетними патронами калібру 9х18 мм (ПМ), які являються бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - придбання та зберігання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення повністю, щиро розкаявся у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що критично оцінює свої дії.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддає сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити покарання у виді 3-х років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

Захисник обвинуваченого не заперечила проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України. При призначені покарання просила врахувати, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, щиро розкаявся у вчиненому, а тому до обвинуваченого просила застосувати ст.75 КК України.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому роз`яснено.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів без передбаченого законом дозволу

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставиною, яка пом?якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп?яніння.

Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила протиправне діяння, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, який розглядає кримінальне провадження по суті, й повинен з урахуванням усіх перелічених обставин визначити вид і розмір покарання.

Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, демонструє готовність понести заслужене покарання. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 643/13256/17.

Щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття (Постанова ВС ККС, справа №523/4890/19 від 04.10.2022 р.).

При визначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до норм ст. 12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений є неодружений, не перебуває на обліку у психіатра та у лікаря-нарколога, у порядку ст. 89 КК України не судимий.

Також суд враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненому визнав у повному обсязі, усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому та висловив бажання продовжити проходження військової служби, а тому просив звільнити від відбування покарання з іспитовим строком.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України строком на 3 роки.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому, суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України. Даний висновок зроблений судом з урахуванням того, що на території України наразі триває воєнний стан, а тому обвинувачений, який є військовослужбовцем та бажає продовжити несення служби, усвідомивши протиправність та наслідки своїх дій, принесе значну користь державі продовживши її оборону, як військовослужбовець.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а тому, з обвинуваченого на корись держави необхідно стягнути витрати за проведення експертизи у даному кримінальному провадженні в сумі 18719,40 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, потерпілі у кримінальному провадженні відсутні. Викривачі у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17.02.2026.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України, на період проходження військової служби контроль за поведінкою ОСОБА_4 , який звільнений від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, в якій останній проходить службу, а після звільнення з військової служби уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 18719 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн 40 (сорок) коп.

Скасувати заходи по забезпеченню кримінального провадження, а саме - арешт майна згідно ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.07.2025.

Речові докази:

- пістолет конструкції Макарова (ПМ) № НОМЕР_2 , калібру 9 мм, 1973 року виготовлення, виробництва СРСР, з магазином із вмістом пістолетних патронів калібру 9х18 мм (ПМ), яких після експериментальної стрільби під час проведення судової експертизи зброї залишилось 3 (три) бойові патрони, належні військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_3 , що знаходяться на зберіганні у кімнаті для зберігання речових доказів відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, - повернути військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_3 ,

- гільзу пістолетного патрона калібру 9х18 мм, стріляну з пістолета конструкції Макарова «ПМ», яка була вилучена в ході проведення обшуку 17.07.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , та яка знаходиться на зберіганні у кімнаті для зберігання речових доказів відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, - знищити;

- дерев?яний виріз із вхідних дверей з наскрізним отвором від пістолетного пострілу, який був вилучений в ході проведення обшуку 17.07.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , який знаходиться на зберіганні у кімнаті для зберігання речових доказів відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, - знищити;

- змиви з рук підозрюваного ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 , які знаходяться разом з об?єктами вибухово-технічної експертизи від 22.08.2025 №CE-19/102-25/16284-ФХВР Вінницького НДЕКЦ МВС України на зберіганні у кімнаті для зберігання речових доказів відділення поліції N? 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_7