Справа № 456/1992/25
Провадження № 1-кп/456/157/2026
ВИРОК

іменем України

15 січня 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрий матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого згідно вироку Бородянського районного суду Київської області від 22.12.2023 року за ч. 5 ст. 407, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі,- за ч.5 ст. 407 КК України,

встановив:

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, 02.08.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що розташовувалась за адресою: АДРЕСА_2 та був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем проживання до 18.08.2023, до моменту його повернення до військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану.

В подальшому, військовослужбовець військової служби по мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , діючи повторно та з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, в умовах воєнного стану, 20.08.2023 самовільно залишив тривалістю понад три доби військову частину НОМЕР_1 , що розташовувалась за адресою: АДРЕСА_2 та був відсутній на службі без поважних причин і не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем проживання до 23.10.2023, до моменту його повернення до військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив самовільне залишення військової частини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно він вчинив вищевказане кримінальне правопорушення, зазначене в обвинувальному акті, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення відповідають дійсності. Щиро розкаюється у скоєному та просить суд його суворо не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, вина ОСОБА_4 доведена доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000048 від 18.01.2024, які суд, роз`яснивши обвинуваченому вимоги ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати в повному обсязі в судовому засіданні, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорювалися.

Аналізуючи зібрані докази по справі і оцінюючи їх в сукупності суд знаходить вину обвинуваченого доведеною і вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем місця служби тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття, сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, по справі не встановлено.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого призначеного вище покарання більш суворим покаранням згідно вирокуБородянського районного суду Київської області від 22.12.2023 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 22 грудня 2023 року.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1