печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4771/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка подано в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023, -

В С Т А Н О В И В :

27.01.2026 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка подано в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 16.07.2025, на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09.07.2025 у справі № 757/32374/25-к, за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , працівниками поліції проведено обшук, під час якого вилучено майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: особистий мобільний телефон Xiaоmi синього кольору ІМЕІ № НОМЕР_1 із сім-картою « НОМЕР_2 » та « НОМЕР_3 ».

Крім того, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження 16.07.2025, на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09.07.2025 у справі № 757/32371/25-к, за адресою м. Львів, вул. Опришківська, 6/8 - АТ «Галичфарм», під час якого вилучено майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: ноутбук НР RTL 8822СЕ 5N.

Власник вилученого майна вважає, що воно має статус тимчасово вилученого майна, оскільки не має відношення до жодної протиправної діяльності та в подальшому на нього не було накладено арешт, а відтак вилучене майно підлягає поверненню його законному володільцю.

Адвокат подав заяву про проведення судового засідання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий та/або прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, якою подано скаргу та слідчого, при цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 306 КПК України.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001827 від 29,09.2023 за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111- 2 КК України.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження 16.07.2025, на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09.07.2025 у справі № 757/32374/25-к, за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , працівниками поліції проведено обшук, під час якого вилучено майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: особистий мобільний телефон Xiaоmi синього кольору ІМЕІ № НОМЕР_1 із сім-картою « НОМЕР_2 » та « НОМЕР_3 ».

Крім того, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження 16.07.2025, на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09.07.2025 у справі № 757/32371/25-к, за адресою м. Львів, вул. Опришківська, 6/8 - АТ «Галичфарм», під час якого вилучено майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: ноутбук НР RTL 8822СЕ 5N.

Частиною 2 статті 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя, при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За вказаних обставин, слід дійти висновку, що особі, за скаргою якої здійснюється судове провадження, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки, тобто обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

При дослідженні слідчим суддею матеріалів скарги встановлено, що доказів в обґрунтування слідчому судді не надано, оскільки сторона заявника, при зверненні до суду, не надала ухвали про обшук, що позбавляє слідчого суддю дати належну оцінку доводам, викладеним у скарзі, як і не надано актуальної інформації щодо звернення сторони обвинувачення до суду з клопотання про арешт вилученого майна.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про не доведення та безпідставність вимог скарги, так як заявником не доведено обставин, викладених у скарзі, а відтак у задоволенні вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 22, 98, 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка подано в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1