Справа № 203/1050/26
Провадження № 1-кп/0203/1502/2026
УХВАЛА

іменем України

10 березня 2026 року Центральний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000035 від 12.01.2023 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.4 ст.191, ч.1 ст.209 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Центрального районного суду міста Дніпра знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.4 ст.191, ч.1 ст.209 КК України.

В підготовчому судовому засіданні на обговорення учасниками кримінального провадження поставлено питання щодо дотримання правил підсудності даного кримінального провадження.

Прокурор вважав, що кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду міста Дніпра, оскільки злочин був закінчений на території міста Селидове Донецької області з моменту вибуття майна з володіння Селидівської міської ради, а саме перерахування грошових коштів Селидівською міською радою на рахунок ФОП « ОСОБА_6 »

Представник потерпілого підтримала думку прокурора

Захисник, обвинувачений вважали, що мало місце порушення правил підсудності, оскільки інкримінований ОСОБА_6 злочин не був вчинений на території м.Селидове. Крім того вважали, що для визначення підсудності обвинувальний акт необхідно направити до суду касаційної інстанції, оскільки обвинувачений утримується під вартою в Київському слідчому ізоляторі, тому кримінальне провадження необхідно розглядати судом, територіально наближеним до м.Києва.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Положеннями п.4 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення як направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Частиною 1 статті 32 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до ч.9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до положень ст. 12 КК кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК, є більш тяжким кримінальним правопорушенням.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, більш тяжкий інкримінований ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК, було вчинено за таких обставин.

У ФОП ОСОБА_6 під час перебування 06.04.2022 на території м.Києва, в ході перемовин з т.з.п. Селидівського міського голови щодо узгодження поставки військового обладнання та спорядження виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння бюджетними коштами. Після укладення договору постачання від 14.04.2022 № 92 18.04.2022 ОСОБА_6 , достовірно розуміючи, що предмет закупівлі не відповідає діючим вимогам та стандартам, передав Селидівській міській ради видаткову накладну та предмет закупівлі та того ж дня на банківський рахунок ФОП ОСОБА_6 безпідставно було зараховано 300000 гривень.

Склад злочину, передбачений статтею 191 КК, визначений законодавцем як матеріальний і вважається закінченим за ознакою «заволодіння чужим майном» (що в даному кримінальному провадженні і інкримінується обвинуваченому) з моменту отримання можливості винною особою розпоряджатися ними на власний розсуд.

У зазначеному кримінальному провадженні майнова шкода настала в момент перерахунку коштів з рахунку Селидівської міської ради. У цей же час обвинувачений (якщо його винуватість буде доведено в установленому законом порядку) отримав можливість розпоряджатися цими коштами, а тому саме в цей момент злочин слід вважати закінченим.

Разом з тим, місце знаходження ФОП « ОСОБА_6 », на рахунок якої перераховано кошти, не є визначальним у цьому випадку, оскільки обвинувачений міг розпоряджатися такими коштами в будь-якому місці, з використанням відповідних сучасних програмно-технічних засобів і банківських сервісів.

З огляду на зазначене, з урахуванням викладених у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, не вбачається конкретного місця (адміністративно-територіальної одиниці) де саме обвинувачений, за версією органу досудового розслідування, отримав можливість розпоряджатися коштами Селидівської міської ради, а отже неможливо точно визначити місце вчинення злочину.

Тому, зі змісту обвинувального акта не вбачається, що більш тяжке кримінальне правопорушення було вчинено на території, що відноситься до територіальної юрисдикції саме Центрального районного суду міста Дніпра.

При прийнятті вказаного рішення суд враховує позицію Верховного суду, викладену ухвалі від 30.04.2024 у справі 161/4868/24, де Суд вказав щодо неможливості при аналогічних обставинах кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, визначити місце вчинення злочину.

Аналізуючи вищенаведене, з метою недопущення порушення територіальної підсудності кримінального провадження, є достатні підстави для направлення обвинувального акта відносно ОСОБА_6 до Дніпровського апеляційного суду, для визначення підсудності.

Керуючись ст. ст. 32, 34, 314, 315, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № № 0000035 від 12.01.2023 року, стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.4 ст.191, ч.1 ст.209 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності.

Повний текст ухвали складено та оголошено 11 березня 2026 року о 15.00 годині.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1