КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/2984/2026 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2026 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 209 КК України, у кримінальному провадженні №0000319 від 06 лютого 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2026 року клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування, до 28 березня 2026 року включно.

Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, визначених КПК України.

Визначено заставу у розмірі 115 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 382 720 000 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві: отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві; ; МФО: 820172, р/р UA1012089, банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із особами, які є власниками майна, зазначеного у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_7 , та свідком ОСОБА_12 та іншими свідками, на яких у письмовій формі вкаже слідчий, прокурор;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМС України за місцем проживання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії ухвали до 28 березня 2026 року включно.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 відмовити.

Уважає, що вказана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, так як при розгляді справи суд першої інстанції належним чином надав оцінку доказам, що надавались сторонами, необґрунтовано визначив суму застави, що значно перевищує визначені кримінальним процесуальним законом розміри, без належного обґрунтування.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначає, що орган досудового розслідування навмисно маніпулює та намагається ввести суд в оману, оскільки все кримінальне провадження побудоване навколо підзахисного, ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення, що нібито ОСОБА_7 було вчинено злочини у мережі «Інтернет».

Вказує, що аналізуючи подані матеріали в обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу, не встановлено факти, які прямо чи опосередковано вказували б про наявність обставин, до яких є причетним підозрюваний ОСОБА_7 , тобто відсутнє все, що підтверджує вчинення предикатного діяння.

Додаткова кваліфікація щодо вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб заявлена стороною обвинувачення також без будь-якого обґрунтування, оскільки відсутні матеріали НСРД, які б ствердно підтвердили або спростували наявність організованої групи, що об`єдналася, з розподілом ролей, з підтримкою стійких та стабільних внутрішніх зав`язків, маючи на меті вчиняти кримінальні правопорушення, тощо.

Крім того, кримінальні правопорушення, які б передували легалізації, не були окремо кваліфіковані, не визначені конкретні дії та події, які вчиняв ОСОБА_7 , при цьому щодо них не внесено відповідних відомостей до ЄРДР, а тому впевнено стверджувати про причетність підозрюваного ОСОБА_7 є помилковим.

Зауважує, що ані сторона обвинувачення, ані слідчий суддя не вжили заходів щодо ретельності у з`ясуванні у підозрюваного стану його здоров`я, наявність хронічних захворювань, необхідність отримання систематичного лікування, тощо.

Посилається на те, що у підозрюваного ОСОБА_7 наявні хронічні захворювання - прогресуюча бронхіальна астма, хронічний алергічний риніт та без вчасного застосування медичних препаратів, які знижують вплив хвороби, перебування в місцях з обмеженим доступом до ліків є небезпечним для життя ОСОБА_7 .

На переконання сторони захисту, твердження про наявність ризику переховування від суду або органів досудового розслідування виглядають необґрунтованими та позбавленими логічного зв`язку з діями ОСОБА_7 .

Зазначає, що твердження про нібито передачу відомостей іншим особам та знищення матеріалів є вимислом і не підтверджені конкретними фактами, тому не можуть слугувати підставою для суворого запобіжного заходу, також ризик шкоди доказам є надуманим, оскільки у повному обсязі відсутні відомості щодо цих дій, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 непричетний до кримінального правопорушення, а тому вчиняти подібне є недоречним.

Твердження, що підозрюваний може розголосити відомості досудового розслідування у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, на думку скаржника, є вигадкою, адже закон чітко встановлює, що будь-яке розголошення є караним діянням.

Вказує, що досудове розслідування у провадженні триває два роки та один місяць і цього часу було більше ніж достатньо для проведення всіх необхідних слідчих дій за участі можливих свідків, перевірки наданих ними показів.

Наведені стороною обвинувачення обставини не мають нічого спільного із ризиком продовжити кримінальне правопорушення або вчинити нове кримінальне правопорушення.

Посилається на те, що слідчим досліджувався майновий стан, активи підозрюваного ОСОБА_7 , його членів родини та співмешканців і ця сума складає 2 978 774,64 грн, а тому у разі визначення застави її розмір не може без належного обґрунтування, перевищувати зазначену суму у 12 разів, а посилання на завдані збитки внаслідок недоведених фактів причетності є безпідставним, що порушує пункт 3 статті 5 Конвенції прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000319 від 06 лютого 2024 року за підозрою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 358, частиною третьою статті 209 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 209 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190, частинами першою, четвертою статті 358, частиною другою статті 364, частиною другою статті 366, частиною першою статті 396 КК України.

28 січня 2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2026 року у справі №757/4915/26-к до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 лютого 2026 року включно, але не більше строку досудового розслідування, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначений слідчим суддею в межах 115 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 382 720 000 грн 00 коп, з покладенням на ОСОБА_7 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Постановою заступника Генерального прокурора від 17 лютого 2026 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 28 березня 2026 року.

20 лютого 2026 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 209 КК України, у кримінальному провадженні №0000319 від 06 лютого 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2026 року клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування, до 28 березня 2026 року включно.

Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, визначених КПК України.

Визначено заставу у розмірі 115 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 382 720 000 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві: отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві; ; МФО: 820172, р/р UA1012089, банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із особами, які є власниками майна, зазначеного у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_7 , та свідком ОСОБА_12 та іншими свідками, на яких у письмовій формі вкаже слідчий, прокурор;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМС України за місцем проживання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії ухвали до 28 березня 2026 року включно.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які долучено до клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновком експерта від 27 грудня 2025 року за результатом проведення судової фотопортретної експертизи; відомостями, отриманими з Департаменту поліцейського співробітництва (даних з бази Інтерполу тощо); матеріалами, отриманими від компетентних органів США (відносно ОСОБА_13 ); протоколом обшуку від 22 жовтня 2024 року; протоколом огляду документів від 20 листопада 2024 року; висновком експерта від 09 грудня 2024 року за результатом проведення судової технічної експертизи документів; висновком експерта від 08 січня 2025 року за результатом проведення судової технічної експертизи документів; висновком експерта від 14 січня 2025 року за результатом проведення судової технічної експертизи документів; висновком експерта від 19 березня 2025 року за результатом проведення судової фотопортретної експертизи; висновком експерта від 24 березня 2025 року за результатом проведення судової молекулярно-генетичної експертизи; показаннями свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 31 жовтня 2025 року; протоколом обшуку від 27 грудня 2025 року; протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 30 березня 2024 року; протоколом огляду речей і документів від 03 грудня 2024 року (мобільного телефону iPhone 15); інформаційними картками, отриманими з інформаційних баз даних відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_7 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_29 , ОСОБА_7 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_29 , а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми доходів (зазначених осіб); відомостями з Державного речових прав на нерухоме майно, а також іншими документами, які підтверджують право набуття права власності ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 на рухоме та нерухоме майно; листами посольства США із запитом про МПД та червоним повідомленням Інтерполу щодо ОСОБА_13 , а також іншими матеріалами досудового розслідування, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_7 під вартою, та встановлено, що до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, які необхідні для завершення досудового розслідування та прийняття законного процесуального рішення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що заявлені під час застосування вказаного запобіжного заходу ризики об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, наявні у матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами слідчий суддя врахував встановлення обґрунтованості підозри, продовження існування ризиків, тривалість та стійкість інкримінованої протиправної діяльності та її наслідки, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, стан здоров`я, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання, у відповідності до вимог статей 182, 183 КПК України, враховуючи стадію кримінального провадження, серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, відомості, які характеризують особу підозрюваного, його майновий стан та стан здоров`я, обґрунтовано вважав за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі 115 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 382 720 000 грн, яка буде достатнім стримуючим засобом для належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та виконання завдань кримінального провадження.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з огляду на те, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Таким чином, необґрунтованими є доводи сторони захисту, що слідчим досліджувався майновий стан, активи підозрюваного ОСОБА_7 , його членів родини та співмешканців і ця сума складає 2 978 774,64 грн, а тому у разі визначення застави її розмір не може без належного обґрунтування, перевищувати зазначену суму у 12 разів, а посилання на завдані збитки внаслідок недоведених фактів причетності є безпідставним, що порушує пункт 3 статті 5 Конвенції прав людини і основоположних свобод.

З наведеного вбачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, або відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 209 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, що орган досудового розслідування навмисно маніпулює та намагається ввести суд в оману, оскільки все кримінальне провадження побудоване навколо підзахисного, ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення, що нібито ОСОБА_7 було вчинено злочини у мережі «Інтернет»; органом досудового розслідування не встановлено факти, які прямо чи опосередковано вказували б про наявність обставин, до яких є причетним підозрюваний ОСОБА_7 , тобто відсутнє все, що підтверджує вчинення предикатного діяння; додаткова кваліфікація щодо вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб заявлена стороною обвинувачення також без будь-якого обґрунтування, оскільки відсутні матеріали НСРД, які б ствердно підтвердили або спростували наявність організованої групи, що об`єдналася, з розподілом ролей, з підтримкою стійких та стабільних внутрішніх зав`язків, маючи на меті вчиняти кримінальні правопорушення, тощо; кримінальні правопорушення, які б передували легалізації, не були окремо кваліфіковані, не визначені конкретні дії та події, які вчиняв ОСОБА_7 , при цьому щодо них не внесено відповідних відомостей до ЄРДР, а тому впевнено стверджувати про причетність підозрюваного ОСОБА_7 є помилковим, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисників про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки доказів зменшення вказаних ризиків стороною захисту не надано.

Крім того, колегією суддів в ході судового розгляду досліджено усі надані стороною захисту відомості про стан здоров`я підозрюваного та наявність у нього ряду захворювань, відомості про назви та перебіг яких містяться в матеріалах судової справи.

Разом з тим, надані відомості про стан здоров`я не можуть слугувати самостійною підставою для пом`якшення підозрюваному запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не надано доказів про неможливість утримання підозрюваного під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_7 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2026 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4