Справа № 541/3879/25
Провадження № 1-кп/541/107/2026
У Х В А Л А

04 березня 2026 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001213 від 06.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебувають матеріали вищезазначеного кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області під час досудового розслідування кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 15.01.2026, строк дії запобіжного заходу продовжено на 60 діб до 15 березня 2026 року включно.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк 60 днів так як потрібно оголосити перерву в ході судового розгляду поза межами строку дії запобіжного заходу. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для його обрання запобіжного зоаходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати. Застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, дасть йому можливість для продовження здійснення злочинної діяльності та створить належні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що в свою чергу негативно вплине на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав вказаних у клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики, на які посилається прокурор, не доведені. Надала суду документи, які підтверджуються обставини лікування обвинуваченого від важкого кульового поранення та довідки ВЛК, які встановлювали йому обмежену придатність до несення військової служби. Пояснила, що обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою забезпечить обвинуваченому можливість, віднайти собі можливість пройти військову службу відповідно до висновку ВЛК. Зазначила, що ОСОБА_4 за станом здоров`я не може перебувати в зоні бойових дій.

Обвинувачений ОСОБА_4 також заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Та просив призначити йому нову Військово-лікувальну комісію для оцінки його стану здоров`я на момент розгляду справи у суду.

Вирішуючи заявлене клопотання, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, суд враховує наступне.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. Судом встановлено існування ризику переховування від органів суду, оскільки ОСОБА_4 , через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, може безперешкодно покинути територію м. Миргород, Полтавської області, переїхавши на територію, що знаходиться поза юрисдикцією суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень, судового розгляду. Також існує ризик незаконного впливу на свідків в кримінальному процесі, оскільки знаходячись на волі, ОСОБА_4 матиме можливість шляхом вмовлянь або погроз, як особисто, так і за допомогою знайомих вплинути на показання свідків, достовірно знаючи, що через них буде доведена його вина у вчинені інкримінованих правопорушень. Це призведе до подальшої зміни показань або відмови свідчити у кримінальному провадженні, що унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та їх належну оцінку. Існування такого ризику підтверджується також наслідками умисних дій ОСОБА_4 під час вчинення тяжкого злочину, способу його скоєння.

Крім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, про що свідчить те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби. При цьому постійного місця роботи, як і джерела доходів, не має, що і в подальшому спонукатиме його до вчинення злочинів.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку. Також, суд зазначає, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії російської федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду, вплив на свідків вчиненого правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду.

На даний час будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з абзацом 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Оскільки термін дії запобіжного заходу спливає 27.01.2026 року, закінчити розгляд справи до вказаного строку не є можливим, підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, зазначені судом, продовжують існувати на даний час, тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 27, 183, 314-316, 331, 336 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 днів до 02 травня 2026 року включно.

Оголосити перерву в судовому засіданні до 14-00 год. 16 квітня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

СуддяОСОБА_1