Справа № 204/5313/26
Провадження № 1-кс/204/912/26
УХВАЛА

Іменем України

08 травня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000057 від 07.04.2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпроджзержинську Дніпропетровської області, громадянина України, керівник юридичної особи ТОВ «Бром-Кор», раніше не судимого, який має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

встановив:

До суду надішло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000057 від 07.04.2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057 від 07.04.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Західної окружної прокуратури м. Дніпра.Кримінальне провадження № 0000057 від 07.04.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 України.В ході досудового розслідування встановлено, що згідно ст. 68 Конституції України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Разом з тим, ОСОБА_8 , діючи у порушення наведених вище вимог Закону, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.Так, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України з 24.02.2022 в Україні до теперішнього часу.Крім того, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, який у подальшому неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, на усій території України з 24.02.2022 оголошена та проводиться загальна мобілізація, у зв`язку із чим заборонено виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 23 до 60 років.Так, ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України.У свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1997 № 57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами.Відповідно до Постанови, встановлено, що право перетинання державного кордону України військовозобов`язаними під час дії воєнного стану надано особам лише з окремих документально підтверджених підстав, а також відповідно до цієї ж Постанови, встановлено, що у разі введення на території України воєнного стану обмеження щодо перетину державного кордону не поширюється на громадян України чоловічої статі віком до 22 років (включно), крім випадків, визначених пунктом 214 цих Правил (із змінами згідно із Постановою Кабінетів Міністрів від 26.08.2025 № 1031 Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України).У ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначено, що військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.Згідно зі ст. 22 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.Водночас з цим, п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.Згідно ст. 37 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» під час дії воєнного стану та оголошеної мобілізації не підлягають мобілізації особи виключені з військового обліку за станом здоров?я або визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).Таким чином, під час дії воєнного стану та оголошеної загальної мобілізації громадяни України чоловічої статі, окрім тих, яких виключено з військового обліку за станом здоров?я на підставі рішення військово-лікарської комісії, зокрема не мають право на перетин державного кордону на виїзд з України.Відповідно до статті 9 закону України «Про державний кордон України» введеного в дію Постановою Верховної Ради України №1778-Х11 (1778-12) від 04.11.1991 перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.Залізничне, автомобільне, морське, річкове, паромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюється прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.Згідно із ст. 12 вказаного вище Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України.Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.Відповідно до ст. 35 цього ж Закону особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.Згідно із частиною 1 статті 6 закону України «Про прикордонний контроль» перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюється лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачене цим Законом.Відповідно до частини 3 статті 5 зазначеного Закону пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.Згідно із п. 2.9 Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпечення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 29.08.2011 № 627 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2011 за № 1117/19855 під час перебування у пунктах пропуску особам, які перетинають державний кордон, забороняється, серед іншого, перебувати в пункті пропуску без документів на право перетинання державного кордону.Відповідно до п. 3.2.4 Положення про зону прикордонного контролю затвердженого наказом Голови Державного комітету у справах охорони державного кордону командувача Прикордонними військами України 06.02.1998 р. № 61 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.02.1998 за № 138/2578 особи, що прямують через державний кордон України, допускаються до зон прикордонного контролю при наявності дійсних для в`їзду (виїзду) документів.Згідно із п. 5.1 зазначеного Положення режимні правила у зоні прикордонного контролю обов`язкові для виконання всіма особами, які перебувають у цій зоні. Особи, які допустили порушення режиму в пункті пропуску або встановлених режимних правил у зоні прикордонного контролю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.Відповідно до п. 7 Положення «Про прикордонний режим», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 р. № 1147 громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.Згідно із п. 10 згаданого Положення особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.Зазначені вище обставини створили передумови для отримання незаконних прибутків в умовах воєнного стану за рахунок організації незаконного переправлення через державний кордон України громадян України чоловічої статі призивного віку, які підпадають під мобілізацію та не мають законних підстав для виїзду за державний кордон України.Проте, знаходячись у невстановленому в ході проведення досудового розслідування місці, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 04.05.2026, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у порушення вимог зазначених нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про існуючу заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 23 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виник злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння незаконному переправлені осіб через державний кордон України порадами, вказівками, з корисливих мотивів.Роль ОСОБА_8 , полягала в забезпеченні переправлення осіб через державний кордон України поза пунктами пропуску, надані порад та вказівок особам, яких планується незаконно переправити через державний кордон України, щодо забезпечення заходів конспірації з метою унеможливлення виявлення їх представниками правоохоронних органів та Державної прикордонної служби України, доведення потенційних маршрутів слідування.Так, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 04.05.2026, приступив до реалізації злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод за грошову винагороду.Метою діяльності ОСОБА_8 була організація незаконного переправлення вищевказаних осіб через державний кордон України, сприяння незаконному переправлені осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод за грошову винагороду.Так, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , шукав законні способи виїзду за межі України без порушення вимог Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 та Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 та на початку квітня 2026 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) познайомився з ОСОБА_8 , який у свою чергу з метою реалізації злочинного умислу, на виконання першого етапу злочинних дій, достовірно знаючи про існуючу заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 23 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», повідомив ОСОБА_11 , що він має можливість організувати переправлення особи мобілізаційного віку через державний кордон України. Крім того, ОСОБА_8 повідомив, що має знайомих осіб, які володіють відповідною інформацією та можливістю вчинити вказані дії за грошову винагороду.Далі, 04.05.2026 ОСОБА_8 призначив ОСОБА_11 спільну зустріч, який повідомив, що існує декілька варіантів перетину кордону, а саме: перший - коли особу, через державний кордон України, переводить супроводжуючий (поводир), це коштуватиме 15000 доларів США, другий - через контрольно пропускний пункт перетину кордону, попередньо попередивши працівників ДПС України та оформлення відрядження, як працівника виконавчої влади та, це коштуватиме 15000 доларів США, при цьому 50000 гривень потрібно віддати ОСОБА_8 , для оформлення необхідних документів для виїзду за кордон, а іншу частину на місці невстановленій в ході досудового розслідування особі, яка безпосередньо забезпечить незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_11 ..В подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний умисел, 07.05.2026 о 10 год. 25 хв., підїхав на транспортному засобі, автомобілі Volkswagen Polo державний номерний знак НОМЕР_1 до торгівельного центру розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 4, куди сів ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, отримав від ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 50000 гривень за організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України, сприяння незаконному переправленню ОСОБА_11 через державний кордон України порадами, вказівками, усуненням перешкод за грошову винагороду.Отримавши грошові кошти у сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривен (імітаційні засоби), за виконання покладених на нього злочинних функцій, у вигляді підшукування особи, ОСОБА_8 довів свій злочинний намір, направлений на організацію та сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння таким діям, порадами, вказівками, усуненням перешкод, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Причетність підозрюваного ОСОБА_8 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.04.2026;протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.04.2026;протоколом обшуку від 07.05.2026;протоколом огляду грошових коштів;протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК;протоколами огляду свідка від 07.05.2026. ОСОБА_8 07.05.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та затримано в порядку ст. 208 КПК України. Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.Аналізуючи зібрані доказані, орган досудового розслідування приходить до висновку про наявність фактів та відомостей, які вказують на те, що саме ОСОБА_8 дійсно причетний до вчинення вищевказаного злочину.Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , покладається необхідність запобігання спробам: Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким, та за вчинення якого кримінальним кодексом передбачено покарання у виді позбавлення волі до дев`яти років з конфіскацією майна. Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування обвинуваченого від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».Знаходячись на свободі підозрюваний ОСОБА_8 усвідомлюючи невідворотність призначення відносно нього покарання у вигляді реального позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. У теперішній час виїзд чоловіків призивного віку за кордон обмежений, але є численні факти викриття осіб, які організовують незаконний перетин громадян через державний кордон, під виглядом волонтерів, тощо. Таким чином, використовуючи злочинну схему із незаконного перетину державного кордону, ОСОБА_8 може покинути територію України, що унеможливить притягнення його до відповідальності.Слід відмітити, що суспільний резонанс у даному кримінальному провадженні викликаний тим, що злочинні дії підозрюваного ОСОБА_8 направлені на незаконне переправлення військовозобов`язаних чоловіків призовного віку, у тому числі під час широкомасштабної збройної агресії з боку російської федерації. Організація та незаконний перетин державного кордону України під час широкомасштабної збройної агресії є ганебним явищем для держави та суспільства. В той час, коли суспільство згуртовується заради єдиної спільної мети перемоги у війні, ОСОБА_8 , з метою особистого незаконного збагачення, систематично вчиняє тяжкі злочини, та організовує незаконний перетин державного кордону громадянами, в тому числі чоловіків та підлітків. В зв`язку з цим, суспільство зацікавлено в тому, щоб особа, якщо вона дійсно вчинила злочин у якому обвинувачується, понесла відповідне справедливе покарання. Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами. Незаконно впливати на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні:Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний знаходячись на свободі, може незаконно впливати на свідків у провадженні та безпосередньо на осіб залучених до проведення негласних слідчих (розшукових) дій а також на свідка ОСОБА_11 . Підозрюваний знає спосіб зв`язку та місце проживання свідка та ОСОБА_8 шляхом погроз, шантажу або підкупу, може схилити вказаних осіб до надання певних показань, які будуть вигідні стороні захисту, або перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення:Протиправна діяльність ОСОБА_8 є систематичною, умисною та пов`язаною із бажанням швидкого незаконного збагачення за рахунок вчинення злочинів. Вказаний факт також дає підстави вважати, що підозрюваний є схильним до вчинення кримінальних правопорушень, має низькі соціальні якості та перебуваючи на свободі може вчинити нові умисні злочини. У зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та їх обґрунтованості, є необхідність в обранні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.Застосування такого запобіжного заходу є вимушеною необхідністю, яка зумовлена необхідністю забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків у цьому кримінальному провадженні та інших осіб, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити нові кримінальні правопорушення.Водночас, застосувати інші, більш м`які запобіжні заходи (особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт) ніж взяття під варту, не можливо, оскільки вони не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, так як місцеперебування останнього, особи з якими він спілкується, а також інші його дії потребують постійного контролю з метою запобігання вищевказаних ризиків.На підставі викладеного, вважаю, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки враховуючи, що відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин є тяжким, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а запобігання вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Враховуючи викладене, слідчий звертається до суду з даним клопотанням і просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з заставою у розмірі 600 прожитковий мінімум для працездатних осіб, що складає 1 996 800 грн.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання і просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладенні у клопотанні.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, про що надав письмові заперечення. Зазначив, що вважає клопотання та підозру необґрунтованим, ризики не доведеними, підстав для обрання такого запобіжного заходу немає. Підзахисний є інвалідом 3 групи, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні знаходиться дружина та діти 2011, 2026 року народження. Крім того, розмір застави, визначений прокурором є непомірним із майновим станом ОСОБА_8 . Просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний підтримав думку захисника і просив застосувати домашній арешт або визначити мінімальний розмір застави.

Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

В судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років, підозрюваний, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що в судовому засіданні просили захисник та підозрюваний, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України, особу підозрюваного ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину на території України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, з урахуванням характеру та обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, та інших обставин, що мають значення, вважаю визначити заставу у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно складає 1 331200,00 гривень, що у даному випадку буде цілком достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків, послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду або вчиняти інші дії, спрямовані на перешкоджання досудовому розслідуванню.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України, у разі внесення застави на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті. У разі невиконання цих обов`язків підозрюваним відносно нього можуть наступити наслідки, передбачені КПК України.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 182, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000057 від 07.04.2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів, тобто до 05 липня 2026 року.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні, у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно складає 1 331 200,00 грн.

У випадку внесення підозрюваним ОСОБА_8 встановленої застави у розмірі 1 331 200,00 грн., вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 05 липня 2026 року, виконувати наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- за першим викликом з`являтися до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися за межі території Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів паспорт(и) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в доход держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1