Справа № 203/631/25
Провадження № 1-кп/0203/934/2026
В И Р О К

іменем України

11 лютого 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000647 від 10.12.2024 року, стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, ФОП, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 10.12.2024 о 08:10, керуючи технічно справним автомобілем LEXUS RX 300 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому на правах власності, рухався в Центральному районі м. Дніпра по Амурському мосту з боку вулиці Каруни в напрямку площі Старомостової.

Керуючі автомобілем LEXUS RX 300 реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху,проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виборі швидкості руху керованим ним автомобілем, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, внаслідок чого, в районі е/о № 48, розташованої в м. Дніпрі на Амурському мосту, втратив контроль над керуванням, змінив напрямок свого руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, де скоїв зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , яка рухалась у зустрічному напрямку руху.

Своїми діями ОСОБА_10 грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить:

п. 12.1 - «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 знаходиться у причино-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої водію ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла:??синця на спинці носу з переходом на бічній поверхні, ??закритого перелому тіла грудини, ??трьох синців: на задній поверхні лівого передпліччя з переходом на ліктьовий суглоб, на передній поверхні обох колінних суглобів з переходом на бічні поверхні, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), та малолітньому пасажиру автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1-го ступеню, лінійного перелому скроневої кістки справа, синця на верхніх та нижніх повіках обох очей з переходом на спинку носа та вниз на проекції гайморових пазух, саден в лобній області справа, на спинці носу та лівій скроневій обласні волосистої частини голови, субкон`юнктивальних крововиливів обох очей, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та щиро розкаявся у вчиненому. Заявлені потерпілою стороною цивільні позови, уточнені в судовому засіданні представником потерпілих, обвинувачений визнав у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 349 КПК України, у разі якщо обставини, викладені в обвинувальному акті, визнаються обвинуваченим і не заперечуються іншими учасниками судового провадження, суд має право, за їх згодою, розглянути кримінальне провадження без дослідження доказів щодо таких обставин.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та з огляду на відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками змісту зазначених обставин. За відсутності сумнівів у добровільності їх позицій та після роз`яснення їм того, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд дійшов висновку, що відсутні перешкоди для розгляду кримінального провадження без дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а питання обґрунтованості та розміру заявлених цивільних позовних вимог підлягають самостійному вирішенню судом під час ухвалення вироку з урахуванням положень кримінального та цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає поза розумним сумнівом доведеною винуватість ОСОБА_10 у пред`явленому обвинуваченні, а саме у вчиненні за вищевикладених обставин порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження та потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Також при призначенні покарання особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілого щодо міри покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

За змістом п.п.20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує, що ним вчинено правопорушення проти безпеки руху, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, в результаті якого травмовано двох осіб. Також судом враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є військовослужбовцем, до мобілізації приймав участь у благодійних проектах, зібрані кошти від яких були направлені на посилення обороноздатності України.

Крім того обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнаються щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд проаналізував характер і обсяг допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху, внаслідок яких водію ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а малолітньому пасажиру автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що свідчить про небезпечність обвинуваченого, як водія під час керування транспортним засобом, тому до останнього слід обрати додаткову міру покарання, передбачену санкцією ч.2ст.286 КК України-у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_8 під час підготовчого провадження подала цивільний позов у межах даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_10 , а також до цивільного відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», в якому, з урахуванням уточнень під час судового розгляду, просила стягнути матеріальну та моральну шкоду, завдану їй внаслідок кримінального правопорушення, а саме:

- стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 221000 грн.,

- стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» матеріальну шкоду в межах страхової суми у розмірі 160 000 грн.;

стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» моральну шкоду у розмірі 32 000 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_10 , їй було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Матеріальна шкода полягає у фактичних майнових збитках, завданих пошкодженням належного їй автомобіля Volkswagen Tiguan, який унаслідок ДТП зазнав значних пошкоджень та був визнаний економічно недоцільним для відновлювального ремонту. Розмір завданої майнової шкоди підтверджується висновком експерта-автотоварознавця № 10123 від 07.01.2025 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Volkswagen Tiguan номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 576469,54 грн.; ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані становить 115635,48 гривень. Отже, враховуючи витрати на проведення експертизи, які склали 8000 гривень, позивачка визначає матеріальну шкоду у сумі 468834,06 (сума збитків мінус сума ринкової вартості автомобіля в пошкодженому стані та плюс сума вартості експертизи), з яких 160000 гривень має бути покрито страховою компанією, а залишок підлягає стягненню з ОСОБА_10 . Разом з цим позивачка в судовому засіданні зменшила вимогу про стягнення з останнього суми матеріальної шкоди та просила стягнути з нього 221000 грн.

Моральна шкода полягає в моральних стражданнях внаслідок позбавлення майна, порушення життєвого укладу, душевних стражданнях та хвилюваннях потерпілої за себе та дитину, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з кримінальним правопорушенням, вчиненим обвинуваченим, яку позивач оцінює в 50000 гривень. Оскільки згідно поліса ОСЦПВ ВТЗ страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 320000 гривень, позивачка на підставі ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «Оранта», в 32000 гривень, а від стягнення моральної шкоди з ОСОБА_10 в судовому засіданні відмовилась.

Крім того до суду подано цивільний позов ОСОБА_6 в особі законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_10 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, за яким позивач, з урахуванням уточнень в ході судового розгляду, просив:

- стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 80000 грн.,

- стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» моральну шкоду у розмірі 32 000 грн.

Моральна шкода полягає в моральних стражданнях дитини внаслідок порушення життєвого укладу, душевних стражданнях та хвилюваннях потерпілого, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з кримінальним правопорушенням, вчиненим обвинуваченим, яку позивач оцінює в 150000 гривень. Оскільки згідно поліса ОСЦПВ ВТЗ страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 320000 гривень, позивач на підставі ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «Оранта», в 32000 гривень, а залишок підлягає стягненню з ОСОБА_10 . Разом з цим позивач в судовому засіданні зменшив вимогу про стягнення з останнього суми моральної шкоди та просив стягнути з нього 80000 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Цивільний відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» повідомлявся належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, на його адресу надсилались судові повістки, обвинувальний акт, копії позовних заяв з додатками, про що свідчать трекінги поштових відправлень з відміткою про вручення, але в судове засідання представник цивільного відповідача не з`явився. Правом на надання відзиву на заявлені цивільні позови страхова компанія не скористалася.

Вирішуючи цивільні позови, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а також характер травм, відсутність документально підтверджених витрат на лікування, які потерпілі понесли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, нормативно-правове регулювання правових відносин між потерпілими особами та страховиком цивільно-правової відповідальності особи, винної у вчинені ДТП, та дійшов висновку про те, що позовні заяви підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Цивільна відповідальність обвинуваченого - власника автомобіля LEXUS RX 300 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_10 , застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» (поліс страхування № 224405857 від 29.10.2024) з лімітом страхової відповідальності за шкоду, завдану майну - 160 000 грн., та життю і здоров`ю відповідно 320 000 грн. Франшиза становить 0 грн.

Факт ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_10 , встановлений під час судового розгляду.

Позивач ОСОБА_8 просить стягнути зі страховика матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 160000 грн., а з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 221000 гривень.

На підтвердження вказаного розміру позовних вимог позивачем надано висновок експерта № 10123 від 07.01.2025, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 576469,54. Ринкова вартість цього автомобіля в пошкодженому стані становить 115635,48 грн.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки фактичний розмір матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_8 (вартість відновлювального ремонту), складає 576469,54 - 115635,48 =460834,06 грн, беручи до уваги розмір страхового відшкодування за договором страхування (160000 грн) та зменшення позовної вимоги до ОСОБА_10 в частині відшкодування матеріальної шкоди, з ПАТ «НАСК «Оранта» підлягає стягненню на користь ОСОБА_8 160000 грн., з ОСОБА_10 221000 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд приходить за наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом аби іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частина 3 ст.23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Враховуючи конкретні обставини провадження, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень, враховуючи принцип розумності і справедливості, суд вважає уточнені позовні вимоги ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 80000 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим позовні вимоги потерпілих про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» моральної шкоди є недоведеними.

Так, відповідно до ст.24 Закону, страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілими не надано доказів на підтвердженням втрачених доходів та понесених витрат на лікування, що унеможливлює визначення суми в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, тому в задоволенні цивільних позовів в частині стягнення моральної шкоди зі страхової компанії необхідно відмовити.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 16.12.2024 року накладено арешт на автомобіль марки «LEXUS RX 300», р/н НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_10 .

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Оскільки з винесенням вироку суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна та вважає за необхідне накладений арешт на вищезазначене майно скасувати.

На підставі ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати, пов`язані з залученням експертів Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України у розмірі 2387,90 грн, 2387,90 грн, 2387,90 грн, 2387,90 грн, 3183,60 грн, а також на користь потерпілої необхідно стягнути процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження № 10123 від 07.01.2025 року у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні до ОСОБА_10 не застосовувався.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-25/1592-ІТ від 22.01.2025, в сумі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-25/151607-ІТ від 20.01.2025, в сумі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-25/1580-ІТ від 22.01.2025, в сумі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-25/1595-ІТ від 21.01.2025, в сумі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-25/1746-ІТ від 17.01.2025, в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження № 10123 від 07.01.2025 року у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 221000 (двісті двадцять одну) тисячу гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_8 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В частині позовних вимог ОСОБА_8 до ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_6 в особі законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_10 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 в особі законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 80000 (вісімдесят тисяч) тисяч гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В частині позовних вимог ОСОБА_6 в особі законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.12.2024 року на транспортний засіб марки «LEXUS RX 300» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_10 .

Речові докази:

-транспортний засіб «LEXUS RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_10 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, за адресою: м.Дніпро, вул. Курсантська, 22, - повернути власнику ОСОБА_10 або уповноваженому ним особі.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Центральний районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1