Номер провадження 1-кп/404/467/25
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

27 січня 2026 року Фортечний районний суд м.Кропивницього в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши під час відкритого підготовчого судового засідання у м.Кропивницькому обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005614 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с-ще Кам`янець Кропивницького району Кіровоградської області, не працюючого, одруженого, маючого середню освіту, маючому на утриманні 2 малолітніх дітей, призваний на військову службу до лав ЗСУ по мобілізації, перебуваючого на посаді водія підвозу засобів інженерного озброєння взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов зазначений обвинувальний акт та ухвалою суду призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні не встановлено та учасниками судового провадження не вказано підстав до прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, а тому суд вважає необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Крім того, під час підготовки до судового розгляду вирішено питання, передбачені ч.2 ст.315 КПК України, та вчинено усі дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів, посилаючись на підстави та ризики, передбачені кримінальним процесуальним законом.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, двох малолітніх дітей на утриманні. Крім того, має намір повернутися на службу в ЗСУ.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши надані докази, суд приходить до таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.

Ухвалою Фортечного районного суду м.Кропивницького від 11.12.2025 року стосовно ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін якого спливає 06.02.2026 року.

Обвинуваченому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило.

Суд враховує ризики можливого впливу з боку обвинуваченого на свідків, вірогідності його переховування від суду, скоєння ним нових злочинів чи правопорушень, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не припинили існувати; обставин, що свідчать про неможливість утримання його під вартою не встановлено.

Обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутого щодо ОСОБА_3 обвинувачення, можливо виправдано вважати, що такий ризик існує.

Таким чином із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, які наведені раніше, оцінюючи суворість можливого покарання обвинуваченого, тяжкість висунутого обвинувачення, суд приходить до висновків щодо існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими обвинувачений, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Вищезазначені обставини є необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою.

Отже заявлені стороною обвинувачення ризики є триваючими, не спростовані, не зменшилися в такому обсязі, що забезпечило б належну процесуальну поведінку обвинуваченого шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Згідно з практикою ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» та «Харченко проти України» вказавши про те, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.

Відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Захисник ОСОБА_5 заявила клопотання, про слухання справи у закритому судовому засіданні.

Прокурор заперечував проти вказаного клопотання.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про відсутність, передбачених ст.27 КПК України підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні, оскільки матеріали провадження не містять відомостей, що становлять державну таємницю, не стосуються інтимних сторін життя особи та не потребують обмеження гласності.

Інших клопотань від учасників судового провадження не надійшло.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 350, 369-372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити 25 лютого 2026 року о 10 год. 00 хв. у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу №15 Фортечного районного суду м.Кропивницького судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0005614 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, який проводити судом у складі професійного судді одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, захисника та обвинуваченого.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 28.03.2026 року включно.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України, не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1