ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/1155/25 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/638/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 336 КК України
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника на вирок Холодногірського районного суду м. Харкова від 28.11.2025 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець м. Харкова, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, працюючий оператором заправних станцій ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПРО», без зареєстрації, фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 (притулок для бездомних осіб «Деполь»), в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ст.336 КК України до 3 років позбавлення волі.

Згідно вироку, на виконання вимог Конституції України, Указів Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок та військову службу» та інших Законів України, а також виданих відповідно до них нормативно- правових актів, проводиться загальна мобілізація, на особливий період.

07 липня 2023 військовозобов`язаний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за викликом.

З метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до Законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом під час воєнного стану в Україні на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовозобов`язаному ОСОБА_8 було видане направлення № 2070 від 07.07.2023 на медичний огляд військово - лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби. Про отримання направлення на ВЛК та ознайомлення з адміністративною та кримінальною відповідальністю за ухилення від проходження призову на військову службу за мобілізацією шляхом ухилення від медичного огляду та симуляції хвороби свідчать особисті підписи військовозобов`язаного ОСОБА_8 в журналі реєстрації направлень на військово- лікарську комісію, виданих військовозобов`язаному для проходження медичного огляду по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07 липня 2023 військовозобов`язаний ОСОБА_8 пройшов медичний огляд районної медичної комісії у ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , та за результатами медичного огляду, проведеного військово- лікарською комісією у відповідності до вимог «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра Оборони України № 402 від 14.08.2008, згідно з довідкою № 2070 від 07.07.2023 останнього визнано придатним до військової служби.

Після проходження медичної комісії ОСОБА_8 розподілено до команди № НОМЕР_1 та 07 липня 2023, о 12 годині 58 хвилин, йому вручена під особистий підпис бойова повістка, згідно з якою йому необхідно прибути 11 липня 2023, о 08 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшої відправки до команди № НОМЕР_1 .

Крім того, ОСОБА_8 під особистий підпис було повідомлено про відповідальність за ст. 336 КК України у випадку неявки на відправку до команди. Відповідно до ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Однак, будучи придатним за станом здоров`я до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, військовозобов`язаний ОСОБА_8 , усупереч вказаним вимогам законодавства, діючи з умислом, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення від призову за мобілізацією, отримавши 07.07.2023, о 12 годині 58 хвилин, повістку для відправляння до команди № НОМЕР_1 , 11 липня 2023 до пункту збору, розташованого на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , не прибув, тим самим ухилився від проходження військової служби.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити в частині міри призначеного покарання в сторону пом`якшення, а саме на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор, ще до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 81 - 82), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ст. 336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є нетяжким злочином; особу обвинуваченого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, працює оператором заправних станцій ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПРО», у зв`язку з чим має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі бронювання з 12.11.2025, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Згідно акту обстеження здоров`я НКП «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» від 17.02.2025 на направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходився на стаціонарному обстеженні з 13.02.2025 по 17.02.2025 року заключний кліничний діагноз «без психічних розладів».

Крім того, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, обставинами, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, і також вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливе без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, оскільки вчинені правопорушення має підвищену суспільну небезпеку, предметом яких є життя та здоров`я особи, громадська безпека, а також характер та поведінка обвинуваченого під час та після вчиненого, тому законних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого покарання, суд апеляційної інстанції не вбачає.

З урахуванням вищезазначених обставин, даних про особу обвинуваченого призначене судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим та таким, що зможе забезпечити запобігання вчиненню нових подібних кримінальних правопорушень іншими особами.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість, як на то вважає захисник.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Холодногірського районного суду м. Харкова від 28.11.2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді