Справа № 145/546/26
Провадження №1-кс/145/133/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2026 р. с-ще Тиврів

Слідчий суддя Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , погоджене з начальником Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоювідносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 28.03.2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоювідносно підозрюваного ОСОБА_6 в межах кримінального провадження №0000071 від 28.03.2026, яке погоджене з начальником Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 28.03.2026 близько 04:20 год., перебуваючи неподалік домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , в стані алкогольного сп`яніння побачив припаркований на території вищевказаного домоволодіння автомобіль «Fiat Doblo» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , темного кольору об`ємом двигуна 1248 см. куб., VIN НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , де у нього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Так, ОСОБА_6 , реалізовуючи раніше виниклий умисел, на вчинення дій, направлених на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Fiat Doblo», вартістю 40 тисяч гривень, який він визначив як об`єкт свого кримінально - протиправного посягання, 28.03.2026 близько 04 год. 28 хв. (більш точний час не встановлено), через незачинену хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння, де у подальшому діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до автомобіля «Fiat Doblo», що належить ОСОБА_9 , де самостійно відчинивши дверцята водійських дверей, сів на сидіння автомобіля, такими чином, встановивши контроль над ним.

У подальшому, ОСОБА_6 , самостійно, будучи за кермом вищевказаного автомобіля, скориставшись тим, що у транспортному засобі знаходився між передніми сидіннями ключ, запустив двигун та почав здійснювати рух вказаним автомобілем. Виїжджаючи за його межі, однак ОСОБА_6 проявивши неуважність до дорожньої обстановки, допустив зіткнення із припаркованим неподалік домоволодіння розташованого за адресою вул. Незалежності, 1, у м. Гнівань Гніванської територіальної громади Вінницького район Вінницької області, автомобілем марки та моделі «KIA SORENTO» темного кольору об`ємом двигуна 2497 см. куб., VIN НОМЕР_3 , що належить згідно договору позички транспортного засобу від 14.01.2026 ОСОБА_8 , спричинивши механічні пошкодження вказаним транспортним засобам, тим самим здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом марки «Fiat Doblo» спричинивши ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 40 тисяч гривень.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб із можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали подане клопотання і просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання. Захисник ОСОБА_5 просив обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що підозрюваний має сталі соціальні зв`язки, проживає з батьком похилого віку, який потребує допомоги, свою винуватість у скоєному визнає, сприяє органу досудового розслідування у розкритті злочину. Підозрюваний ОСОБА_6 також повідомив, що він проживає в м. Гнівань з батьком, офіційного місця роботи та навчання не має, заробляє на життя неофіційними заробітками, середньомісячний дохід його складає 7000 грн.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, відповідно до ст. 178 КПК України.

Під час вирішення питання про наявність підстав для задоволення клопотання, суд приймає до уваги, що згідно з ч. 1, 2 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя звертає увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність ризиків на які вказує прокурор.

Так, перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

У ході розгляду клопотання, яке відповідає вимогам ст. 184 КПК України, встановлено, що ОСОБА_6 , 28.03.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у інше сховище.

Відповідно до протоколу затримання від 28.03.2026 ОСОБА_6 було затримано о 07:53 год 28.03.2026. 28.03.2026 йому особисто вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в межах кримінального провадження №0000071 від 28.03.2026.

Обґрунтованість підозри підтверджується долученими до клопотання про обрання запобіжного заходу доказами:

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення відібраного у ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , яка у своїх показах зазначила обставини вчинення кримінального правопорушення гр. ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який у своїх показах зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення гр. ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду місця події за місцем вчинення злочину за адресою АДРЕСА_2 , під час проведення якого було виявлено та вилучено, у салоні автомобіля «Fiat Doblo», що належить ОСОБА_9 , мобільний телефон, належний ОСОБА_6 ;

- протоколом проведення пред`явлення впізнання за фотознімками проведеного за участі потерпілої ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення пред`явлення впізнання за фотознімками проведеного за участі свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , який визнав свою вину у скоєному;

- іншими доказами зібраними у ході досудового розслідування у їх сукупності.

Отже, приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який відносяться дотяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання на строк до восьми років позбавлення волі.

Перевіряючи наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що з процесуальної точки зору «ризик» розглядається як оціночне кримінальне процесуальне поняття. Виходячи з аналізу ст. 177 КПК «ризик» це перш за все ймовірність небажаної поведінки.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, кримінальне процесуальне законодавство не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає підтвердження того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При встановленні наявності ризику переховування від слідства та суду слід враховувати характер висунутого обвинувачення та суворість покарання, яке може бути призначене у разі доведення винуватості. Так, ОСОБА_6 не має офіційного та стабільного джерела доходів і у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, утриманці, він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а тому він може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, при цьому усвідомлюючи загрозу застосування реальної міри покарання у разі визнання його винним судом, може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Водночас, у відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Слідчий суддя вважає, що суворість покарання може бути мотивом та підставою для підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від слідства, суду у співставленні до особи підозрюваного та інших обставин справи. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За відсутності жодного контролю ОСОБА_6 , вільно пересуваючись, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з якими останній знайомий,з метою спонукання їх шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та його результати,що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, враховуючи його особу, відсутність стабільних джерел доходу, наявність у нього погашеної судимості, ОСОБА_6 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобтоіснує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Водночас, у відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя вважає наявними та доведеними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні даного клопотання відповідно до приписів ст. 178 КПК України, слідчий суддя установив, що ОСОБА_6 на даний час не має постійного місця роботи або навчання, офіційного та стабільного джерела доходів, у нього відсутні утриманці, наявність у нього погашеної судимості, стан здоров`я та вік підозрюваного ОСОБА_6 дозволяють утримувати його під вартою.

Вищевказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків та не забезпечить дотримання розумних строків досудового розслідування. Тому, з метою запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_6 вчинити дії, визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно останньому обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що слідчим та прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним, і саме тримання під вартою підозрюваного може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 частини 5 ст. 182 КПК України застава визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму.

Таким чином, головним критерієм для визначення розміру застави є його достатність для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Саме така позиція міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, у п. 25 рішення у справі «Істоміна проти України» Суд зазначив, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти.

Слідчий суддя, враховуючи особу підозрюваного та його майновий стан за можливе визначити підозрюваному заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави, у разі її внесення, на переконання слідчого судді, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, буде достатнім для гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непорним для нього.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоювідносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, який рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 07:53 год. 28 березня 2026 до 07:53 год. 26 травня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням ним застави, покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою ними періодичністю або за викликом;

2) не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками у кримінальному провадженні.

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді застави, в разі її внесення, та обов`язків, покладених на підозрюваного в разі його звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначити до 26 травня 2026 року.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє до 26 травня 2026 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду проголошено 31 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1