Справа № 296/2840/26
УХВАЛА

Іменем України

12 березня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі матеріали клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м.Житомира, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомленого про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідча звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий вказав, що слідчим відділом УСБУ в Житомирській області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000223 від 09 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.03.2026р. близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебував в приміщенні свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_8 . У ході вказаного конфлікту в ОСОБА_6 виник умисел на позбавлення життя своєї дружини.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 , вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, шляхом підриву гранатою, у вказаний час та місці, ОСОБА_9 у одній з житлових кімнат узяв бойову ручну протипіхотну оборонну гранату «Ф-1», яку привів у бойовий стан, а саме висмикнув кільце бойової чеки, та з метою вбивства своєї дружини, будучи заздалегідь обізнаним у можливості доведення свого злочинного умислу до кінця внаслідок вибуху такої гранати, підійшов до ОСОБА_8 та кинув приведену у бойову готовність гранату Ф-1 у безпосередній близькості від потерпілої, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_8 .

Так, 09.03.2026 о 20 год 00 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 10.03.2026 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Повідомив, що існують ризики визначені ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 щодо клопотання слідчого заперечив, оскільки вважає підозру необгрунтованою та безпідставною. Зазначив, що подія яка сталась є нещасним випадком. Вказав, що ОСОБА_6 є несудимим, має постійне місце проживання. На думку захисника, ризики зазначені у клопотанні необґрунтовані. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію захисника. Заперечив щодо інкримінованого йому злочину.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що 09.03.2026р. о 20 год 00 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 10.03.2026 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

З наданих матеріалів клопотання вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах та дослідженими слідчим суддею доказами, зокрема:

- повідомленнями на спец. лінію «102» Житомирського РУП №2 ГУНП в області;

- протоколом огляду місця події від 09.03.2026;

- довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.03.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 09.03.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.03.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 10.03.2026.

При вирішенні питання про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, слідчий суддя виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, за змістом ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На початковій стадії досудового розслідування докази, долучені слідчим до клопотання, є достатніми, щоб стверджувати, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, не виключає можливість того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого проти життя та здоров`я особи за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, а тому, передбачаючи невідворотність покарання, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

Суд також враховує, що ОСОБА_6 офіційно не працює, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність факторів та обставин, які могли б стримувати підозрюваного від переховування від органів досудового розслідування за межами міста Житомира або області.

Наведене вище свідчить про високу ймовірність прийняття підозрюваним спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний, може незаконно впливати на сина (свідка), який проживає разом з ним, а також сусідів шляхом підкупу, переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, що свідчить про існування ризику визначеного п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України

Орган досудового розслідування, згідно клопотання, не виключає можливості виникнення подібних ситуацій вчинених підозрюваним, та ймовірність продовження кримінального правопорушення чи вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним (п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Таке обгрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки не містить належних доводів у взяємозв`язку із матеріалами кримінального провадження та особою підозрюваного.

Таким чином, наявні матеріали кримінального провадження свідчать про доведеність органом досудового розслідування ризику переховувавання від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, а також про можливість впливу на свідків, які є родичами (син) та сусідами підозрюваного.

Наведене вище нівелює доводи сторони захисту про те, що підозрюваний переховуватись від органів досудового розслідування не збирається й свідчить про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя приймає до уваги доводи сторони захисту, що не проведено належне медичне обстеження підозрюваного після госпіталізації до медичного закладу, оскільки має струс головного мозку, а МРТ не проведено. Окрім того, захисник стверджує, що підозрюваний хворіє на діабет І типу, а тому потребує лікування. На підтвердження даних обставин стороною захисту доказів слідчому судді не надано. Прокурор, у свою чергу, також не надав медичних документів на предмет стану здоровя підозрюваного.

За вказаних обставин, слідчий суддя з метою забезпечення права підозрюваного на медичну допомогу вважає за необхідне зобов`язати орган досудового розслідування забезпечити проведення необхідного судово-медичного та медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 , в тому числі з урахуванням заяви сторони захисту про черепно-мозкову травму та діагнозу цукровий діабет.

Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у т.ч. вік, соціальні зв`язки підозрюваного, наявність постійного міця проживання, обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені ризики, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя, суд відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який рахувати з моменту затримання , а саме з 18:00год. 09.03.2026 до 18:00 год. 08.05.2026 включно, без права внесення застави.

Зобов`язати орган досудового розслідування забезпечити проведення необхідного судово-медичного та медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 , в тому числі з урахуванням заяви сторони захисту про черепно-мозкову травму та діагнозу цукровий діабет, при необхідності - продовження лікування.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 17.03.2026 о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1