Справа № 541/3358/25
№ провадження 1-кп/541/99/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000625 від 17.06.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, особи з інвалідністю другої групи, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого - 04.04.2025 вироком Миргородського міськрайонного суду за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчинені кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ;

17 червня 2025 року близько 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходився в приміщенні автовокзалу, розташованого за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Воскресінська, 9, помітив на сидінні в залі очікування мобільний телефон мари Oppo А18 об`ємом пам`яті 4/128 GB, який належить ОСОБА_5 , з огляду на що в нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Після чого, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючим в період воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому неодноразово продовжений, скориставшись тим, що власниця майна та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, діючи повторно, таємно викрав з сидіння у залі очікування автовокзалу мобільний телефон Oppo А18 об`ємом пам`яті 4/128 GB, вартість якого згідно висновку експерта від 23.06.2025 № СЕ-19/117-25/593-ТВ становила 3501 гривню 23 копійки, який обернув на свою користь.

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраданні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, що є кваліфікуючими ознаками скоєного, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначила про відсутність претензій матеріального характеру до обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 17 червня 2025 року перебуваючи на автовокзалі в м.Миргород, побачив, що на сидінні у залі очікування автовокзалу лежить мобільний телефон, який він забрав собі, оскільки особистого мобільного телефону не має і потім вийшов на вулицю і дивився відео на YouTube. Після чого, цього ж дня до нього підійшли працівники поліції і він добровільно віддав телефон.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними і дослідженими у суді доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.06.2025, відповідно до якого ОСОБА_5 повідомила про те, що 17.06.2025 близько 15 год 30 хв, невідома особа, з сидіння у залі очікування автовокзалу в м. Миргород, викрала мобільний телефон Орро A18;

- протоколом огляду місця події від 17.06.2025, відповідно до якого зафіксовано та оглянуто місце вчинення злочину, розташоване у приміщенні автовокзалу за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Воскресінська, 9;

- заявою ОСОБА_4 щодо добровільної видачі працівникам поліції викраденого ним телефону;

- протоколом огляду речей від 17.06.2025, відповідно до якого у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон Орро A18, який останній викрав 17.06.2025 на автостанції в м.Миргород;

- висновком експерта № CE-19/117-25/593-ТВ від 23.06.2025, за результатом проведення судової товарознавчої експертизи, відповідно до якого ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки Орро A18 об?ємом пам?яті 4/128 GB, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 17.06.2025 становила 3501 гривню 23 копійки;

- протоколом огляду речей та документів від 25.06.2025, відповідно до якого оглянуто DVD-R диск з відеозаписами з камери відеоспостереження приміщення автовокзалу за адресою: м. Миргород, вул. Воскресінська, 9, на якій зафіксовано факт крадіжки ОСОБА_4 телефону з сидіння у залі очікування автовокзалу в м. Миргород.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по справі, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, доведена поза розумним сумнівом, і його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні просив ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.04.2025 у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п?яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який є особою з інвалідністю другої групи, не одружений, дітей на утриманні не має, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на обліку у Миргородському міському секторі філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, раніше судимий: 04.04.2025 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Обставинами, які пом?якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 6б КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Ухвалюючи вирок суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого, згідно з якою, зокрема, ризик повторного вчинення правопорушення обвинуваченим розцінюється як високий.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст. 50, 65 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Судом також встановлено, що вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.04.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік. У відповідності з п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Отже, ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення протягом визначеного вироком суду іспитового строку.

Частиною 3 ст. 78 КК України визначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 із відповідними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що частиною 2 ст. 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

За вказаних обставин остаточне покарання відносно ОСОБА_4 слід визначити з застосуванням положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368 -371, 373 -376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.04.2025 у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 5 (п?яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з часу фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон Орро A18 об?ємом пам?яті 4/128 GB, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній за належністю;

- DVD-R диск із відеозаписами «2001_D1», який зберігається у матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи на суму 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві ) гривні 80 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1