УХВАЛА

16 березня 2026 року

м. Київ

справа № 461/11476/15-к

провадження № 51-10039 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 03 червня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року,

установив:

Галицький районний суд м. Львова вироком від 03 червня2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудив за частиною другою статті 149 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК зарахував ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26 червня 2015 року по 07 вересня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнив ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, обмежившись відбутим покаранням.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 04 грудня 2025 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 03 червня 2025 року стосовно ОСОБА_5 - без змін.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень стосовно його підзахисного в касаційному порядку.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику строку для усунення недоліків, оскільки ним недотримано вимог пункту 4 частини другої, частини третьої статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Відповідно до вимог частин другої та третьої статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.

Згідно з частиною першою статті 424 КПК, у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

У частині першій статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною першою статті 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для їх скасування, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Однак наведених вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався.

Так, у вступній та прохальній частинах касаційної скарги захисник оскаржує вирок Галицького районного суду м. Львова від 03 червня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_5 , копії яких додає до касаційної скарги, а в мотивувальній частині цієї скарги не погоджується з вироком Галицького районного суду м. Львова від 04 грудня 2025 року та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07 вересня 2018 року.

Таким чином, захисник допустив суперечності у своїй касаційній скарзі, що позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за його касаційною скаргою та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.

Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник,крім іншого, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення. Таким чином, захисник просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її надано судами першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі статтею 438 КПК не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.

У зв`язку із цим Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд є судом права, а не факту і відповідно до статті 433 КПК перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Також, у своїй касаційній скарзі захисник зазначає, що апеляційний суд не надав мотивованих відповідей на доводи апеляційної скарги сторони захисту, однак не конкретизує, які саме доводи апеляційної скарги залишено без уваги цим судом, та яким чином зазначене перешкодило чи могло перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення.

При цьому захисник, вказуючи у касаційній скарзі, що у цьому кримінальному провадженні під час нового розгляду судами першої та апеляційної інстанцій не виконано попередні вказівки судів апеляційної та касаційної інстанцій, не конкретизує таку позицію.

Водночас, всупереч вимогам частини третьої статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами статті 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись частиною першою статті 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 03 червня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3