Справа № 203/9738/25
Провадження №1-кп/0203/1322/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року м. Дніпро

Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури про закриття кримінального провадження ЄРДР №0003375 від 24.10.2016 за ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2026 прокурор Центральної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СД ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003375 від 24.10.2016 за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 01.10.2016 року, приблизно о 19:20 годині, невідома особа, знаходячись за адресою: м. Дніпро, пр. О. Поля, 46, з хуліганських мотивів погрожував ОСОБА_4 (ЖЄО 20274 від 24.10.2016). 16.02.2017 приблизно о 09:15 год. невстановлена особа, знаходячись в першому під`їзді будинку АДРЕСА_1 на першому поверсі, напала на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_1 , та спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, СГМ, забоїв, гематом обличчя та голови. За своїм характером тілесні ушкодження відносяться до легких. (ЖЄО 3409 від 16.02.2017).

16.02.2017 року по даному факту СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР №0000346, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 398 КК України.

13.04.2017 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР за №0000346, №0003375 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 398 КК України, об`єднано в одне провадження №0003375, про що внесені відомості до ЄРДР.

23.12.2021 старшим слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перекваліфіковані дії невстановленої особи з ч.1 ст.296, ч.2 ст. 398 КК У країни на ч.1 ст.296, ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час проведення досудового розслідування проведено комплекс слідчих (розшукових) заходів, спрямованих на встановлення осіб правопорушників, однак до теперішнього часу осіб, які вчинили вказані кримінальні проступки, встановити не надалось можливим. Необхідної інформації для розкриття даного кримінального правопорушення не отримано та жодній особі у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру. На час подання клопотання минуло понад 8 років з моменту внесення відомостей до ЄРДР, що істотно перевищує граничні строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Зокрема, прокурор зазначає, що потерпілий ОСОБА_4 під час допиту надав показання, що напад пов`язує зі своєю професійною діяльністю за переліком справ, в яких він здійснює повноваження захисника та представника. Вважає що до скоєння правопорушення причетні - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, за отриманою від Державної прикордонної служби України інформацією встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 22.07.2022 року перебуває за кордоном, та даних щодо його повернення не надходило. Стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 встановити його місцезнаходження, актуальні мобільні номери телефонів чи будь-які дані, що надали б можливість забезпечити його участь у кримінальному провадженні, не виявилося можливим, що підтверджується відповідними матеріалами оперативно-розшукових заходів.

З урахуванням викладеного, прокурор посилається на положення ст. 62 Конституції України, ст.ст. 12,49 КК України, ст. 91, п.3-1 ч.1, ч.4 ст. 284 КПК України та просить задовольнити клопотання та закрити кримінальне провадження ЄРДР №0003375 від 24.10.2026 за ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити. Зауважив, що події 2016 року, перевірялися фактичні дані щодо причетності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак, об`єктивних даних їх причетності не встановлено, допитано значну кількість свідків, отримано інформації з базових станції, наразі минуло більше 10 років, речові докази у справі втрачено. Закриття провадження за п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України це імперативна норма, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні з приводу задоволення клопотання прокурора заперечили.

Потерпілий зазначив, що протягом тривалого часу його переслідувала група осіб, йому спричинено тілесні ушкодження, протягом тривалого строку розслідування він чітко зазначає осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, звернув увагу на співучасть у вчиненні злочинів та необхідність встановлення як виконавців, так і замовників. Натомість, за час досудового розслідування змінювався склад групи прокурорів, підхід до кваліфікації, іноді надання вказівок, виконання яких не контролювалося, що призвело до відсутності захисту прав.

Згідно з письмовими запереченнями, долученими до справи, акцентовано увагу суду, що прокурор посилається на проведення протягом 2016-2025 років органом досудового розслідування значної кількості слідчо-розшукових заходів, спрямованих на встановлення осіб, причетних до вчинення злочину, однак встановити місцезнаходження вказаних осіб не виявилось можливим. Натомість зауважують, що під час досудового розслідування кримінального провадження неодноразово порушено права потерпілого, недотримано розумних строків під час досудового розслідування, не проведено слідчих-розшукових дій, затягування органами досудового розслідування проведення слідчих-розшукових дій, у зв`язку з чим потерпілий постійно мав звертатись до органу досудового розслідування із клопотаннями та скаргами та до суду. Окрім того, стороною потерпілого неодноразово було подано клопотання до органу досудового розслідування про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення з ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 398, ч.2 ст. 398 КК України, надання матеріалів для ознайомлення, долучення до матеріалів кримінального провадження доказів та документів а також клопотань відповідно до ст.220-221 КПК України. Вказані клопотання органом досудового розслідування були проігноровані у зв`язку з чим, сторона потерпілого вимушена була неодноразово оскаржувати вказану бездіяльність у суді, який при ухваленні рішень, вказував на порушення слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні чинного законодавства.

У матеріалах кримінального провадження №0003375 містяться наступні документи: заява ОСОБА_4 (т.1, а.с.7-8) про вчинення кримінального правопорушення, пояснення ОСОБА_4 (т.1, а.с.53), протокол допиту потерпілого ОСОБА_4 (т.1, а.с.71-75), протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 (т.1, а.с.165- 178), клопотанням потерпілого ОСОБА_4 про допит свідка (т.2, а.с.69), протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_4 (т.2, а.с.114-117), протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_4 (т.3, а.с. 50-55), протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_4 (т.3 а.с.118-122), протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_4 (т.4, а.с. 40-54) які дають підстави вважати, що погрози вбивством, заподіяння тілесних ушкоджень було здійснено особами на яких вказує потерпілий, оскільки ОСОБА_4 представляв інтереси ОСОБА_11 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у цивільних справах, що пов`язані із поверненням майна, яким протиправно заволоділи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Органи досудового розслідування та прокуратури під час судового розгляду втратили численну кількість речових доказів та процесуальних документів, що підтверджено рапортом дізнавача ОСОБА_13 від 05.07.2022. У свою чергу слідчі органи та органи поліції відповідної перевірки вказаного факту не здійснили. Перевіркою електронної версії клопотання та додатків встановлено, що прокурор надав суду не усі матеріали досудового розслідування, останні надано вибірково, зокрема відсутній рапорт про втрату документів. Протоколи ознайомлення представника потерпілого із зауваженнями.

У контексті Кримінального процесуального кодексу України (КПК), подача прокурором клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК (невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності) може порушувати права потерпілого, якщо останній вказує на конкретних осіб як на винуватців. Це пов`язано з тим, що така підстава закриття вимагає реального невстановлення особи, а не просто відсутності результатів розслідування. Якщо орган досудового розслідування не провів всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин (зокрема, перевірки вказаних потерпілим осіб), то застосування цієї норми є передчасним і незаконним. Порушено права потерпілого: Право на всебічне, повне та неупереджене розслідування (ст. 2, ст. 9 КПК України): Органи розслідування зобов`язані вжити всіх заходів для встановлення істини, включаючи перевірку показань потерпілого. Якщо потерпілий вказує на конкретних осіб, але їх не шукають або не перевіряють належним чином, це порушує принцип об`єктивності розслідування. Тривалість провадження майже 10 років без результатів може свідчити про бездіяльність, що робить посилання на "неможливість знайти" необґрунтованим.

Право на судовий захист і доступ до правосуддя (ст. 55 Конституції України, ст. 6 Європейської конвенції з прав людини): Закриття провадження без належної перевірки позбавляє потерпілого можливості довести вину вказаних осіб у суді та отримати відшкодування шкоди (ст. 56 КПК). Це може бути розцінено як неефективне розслідування, що порушує право на розгляд справи в розумний строк (ст. 6 ЄКПЛ) або, у разі тяжких злочинів, навіть право на життя чи заборону катувань (ст. 2, 3 ЄКПЛ, якщо злочин стосується здоров`я чи життя). Право на ефективний захист інтересів (ст. 56 КПК): Як представник потерпілого, адвокат має право вимагати проведення додаткових дій (ст. 220 КПК), і ігнорування вказівок на осіб порушує це право. Якщо особи, на яких вказує потерпілий, ухиляються (ховаються) від розслідування, то перебіг строків давності зупиняється. У такому разі закриття через давність є незаконним, оскільки строки відновлюються лише з моменту з`явлення чи затримання особи. Прокурор повинен довести ухилення, а не просто "неможливість встановити місцезнаходження".

Верховний Суд (зокрема, Касаційний кримінальний суд ККС ВС) у низці постанов вказує, що закриття провадження за п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК є істотним порушенням, якщо потерпілий вказує на конкретних осіб, а органи розслідування не провели належної перевірки. Підстави для закриття за невстановленням особи та за відсутністю доказів (п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК) є взаємовиключними.

Крім того, потерпілий наполягає на тому, що в діях зазначених ним осіб міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 398, ч.2 ст. 398 КК України при цьому вказує на наявність кваліфікуючих ознак цього злочину.

Суд заслухав позиції учасників кримінального провадження, дослідив представлені суду матеріали, зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частина 6 статті 22 КПК України), а також засади диспозитивності, за якою сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених кримінальним процесуальним законом (частина перша статті 26 КПК України).

Законність як засада кримінального провадження з огляду на частину 2 статті 9 КПК полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі статтею 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закон України про кримінальну відповідальність обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення. Зокрема, у ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому необхідно зауважити, що застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону.

Як зазначено у п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора. При цьому за змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі) та наявність відповідного клопотання прокурора. До того ж, за наявності вказаних умов закриття кримінального провадження на підставі пункту 3-1 ч. 1 ст.284 КПК України є обов`язком суду.

Закриття кримінального провадження є однією з форм його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів.

Суд зважає на усталену судову практику суду касаційної інстанції, який неодноразово зазначав, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) (постанови Верховного Суду від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23), від 18 жовтня 2023 року (справа № 750/1575/23, провадження № 51-4007км23), від 27 березня 2025 року (справа № 466/568/23, провадження № 51-716 км 24) від 09 вересня 2025 року (справа № 469/1433/24, провадження № 51-706 км 25).

Аналогічно до обставин, викладених у вказаних постановах Верховного Суду, у даному кримінальному провадженні, потерпілий неодноразово вказував на конкретних осіб, які могли вчинити злочин, а вжитими органом дізнання заходи були безрезультатними та особу/осіб, які вчинили вказані проступки не було встановлено.

Відтак, суд вважає слушними посилання потерпілого та його представника на практику Верховного Суду, відповідно до якої закриття кримінального провадження на підставі пункту 3-1 частини 1 статті 284 КПК, у якому потерпілий, зазначаючи про те, що кримінальне правопорушення вчинено конкретними особами, на яких, у передбачений КПК спосіб, безпосередньо він вказує органу досудового розслідування, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Мотивів, за яких орган досудового розслідування та прокурор відкинули наведені потерпілим аргументи, не наведено.

Натомість, ще 24.10.2016 слідчим суддею Кіровського районного суду міста Дніпропетровська (справа №203/4893/16-к) зобов`язано відділення поліції внести до ЄРДР відомості щодо вчинення відносно адвоката ОСОБА_4 . ОСОБА_7 та іншими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 398, ч.2 ст. 129 КК України та не взято до уваги доводи прокурора про внесення відомостей до ЄРДР №0003375 за ч.1 ст. 296 КК України, як безпідставні, оскільки не було зазначено кваліфікацію діяння та обставин згідно з заявою заявника.

Зі зверненням на ім`я Генерального прокурора України з проханням внесення відомостей до ЄРДР за ст. 398 КК України за фактами нападу на адвоката ОСОБА_4 та спричинення йому тілесних ушкоджень, у зв`язку зі здійсненням ним представництва потерпілих у кримінальному провадженні, також звертався Комітет захисту прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності згідно з рішенням №35 від 16.02.2017 року.

Під час досудового розслідування правова кваліфікація кримінальних правопорушень змінювалась, у зв`язку з чим, потерпілий неодноразово звертався до органу досудового розслідування з клопотанням про зміну правової кваліфікації, зазначав та, на підтвердження своїх доводів надавав матеріали, що за версією потерпілого підтверджують факт переслідування та спричинення тілесних ушкоджень, у зв`язку з діяльністю, пов`язаною з наданням правової допомоги громадянам ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Крім того, з урахуванням даних судово-медичної та трасологічної експертизи, потерпілий зауважує, що при кваліфікації кримінального правопорушення не враховано знаряддя його вчинення.

Дослідженими матеріалами кримінального провадження не спростовується версія та доводи потерпілого ОСОБА_4 .

Як окремим доводом, в клопотанні прокурор посилається на неможливість проведення слідчих дій з ОСОБА_6 , який перебуває за кордоном та ОСОБА_7 , місцезнаходження якого невідомо, разом з тим, в ході розгляду інформація щодо ОСОБА_6 не знайшла підтвердження. Окремо суд зазначає, що невстановлення місцезнаходження особи, відносно якої є необхідність в проведенні слідчих дій не є обґрунтованою та достатньою підставою для закриття кримінального провадження.

В силу ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Одним з елементів процесуальної самостійності прокурора є повноваження з прийняття процесуальних рішень у випадках, передбачених КПК України, здійснення інших повноважень, передбачених КПК України.

Відтак, в дійсному провадженні при розгляді клопотання суд не має повноважень зобов`язати прокурора прийняти певне рішення або вчинити процесуальну дію. Однак, слід констатувати, що потерпілий також має право на розумні очікування та гарантії від держави щодо захисту його прав від злочинних посягань, в тому числі, під час здійснення професійної діяльності.

Отже, за відсутності процесуального рішення, яке б спростовувало твердження потерпілого про вчинення кримінального правопорушення певною особою та повної перевірки його версії, кримінальне провадження не може бути закрито на підставі пункту 3-1 частини 1 статті 284 КПК.

Керуючись ст.ст.12, 49, КК України, п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2, ч.4 ст. 284, ст.ст.371, 372,376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури про закриття кримінального провадження ЄРДР №0003375 від 24.10.2016 за ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Центральний районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1