У Х В А Л А

Справа № 134/979/17

Провадження № 1-кп/126/11/2025

25 березня 2026 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000234 від 22.07.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубече

Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, працюючого Голубецьким сільським головою Крижопільського району

Вінницької області, не судимому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 22.07.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, пославшись на те, що строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 49 КК України закінчились.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що його 25.10.2015 обрано Голубецьким сільським головою Крижопільського району Вінницької області.

Згідно положень ч. 1 ст. 12, п. 13 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села та розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою.

Таким чином, ОСОБА_4 , обіймаючи постійно посаду Голубецького сільського голови Крижопільського району, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, відповідно до примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Так, 27.11.2015 ОСОБА_4 на першій сесії Голубецької сільської ради 7 скликання, в числі інших, виніс на розгляд депутатів питання щодо надання Голубецькій сільській раді дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,3 га із земель громадської забудови. За результатами обговорення даного питання, більшість депутатів проголосували «проти», у зв`язку з чим дозволу на розробку технічної документації надано не було.

У подальшому ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що відповідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, незважаючи на відсутність необхідної кількості голосів для прийняття рішення, 27.11.2015, перебуваючи у приміщенні Голубецької сільської ради Крижопільського району за адресою: с. Голубече, вул. Т. Марцин, 1, Крижопільський район, діючи умисно, маючи намір незаконно укласти договір про розроблення технічної документації із землеустрою, засвідчив власним підписом рішення Голубецької сільської ради від 27.11.2015 № 15 - 1/2015, у п. 1 якого міститься завідомо неправдива інформація про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,3 га із земель громадської забудови.

Після цього, на підставі вищевказаного підробленого рішення, між Голубецькою сільською радою (замовник) в особі сільського голови ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 (виконавець) укладено договір від 15.12.2015 № 1158/15, на виконання умов якого останнім проведено роботи з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, 27.11.2015 ОСОБА_4 на першій сесії Голубецької сільської ради 7 скликання, в числі інших, виніс на розгляд депутатів питання щодо надання Голубецькій сільській раді дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,3 га із земель громадської забудови.

За результатами обговорення даного питання, більшість депутатів проголосували «проти», у зв`язку з чим дозволу на розробку технічної документації надано не було.

У подальшому ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що відповідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, незважаючи на відсутність необхідної кількості голосів для прийняття рішення, 27.11.2015, перебуваючи у приміщенні Голубецької сільської ради Крижопільського району за адресою: с. Голубече, вул. Т. Марцин, 1, Крижопільський район, діючи умисно, маючи намір незаконно укласти договір про розроблення технічної документації із землеустрою, засвідчив власним підписом рішення Голубецької сільської ради від 27.11.2015 № 15 - 1/2015, у п. 1 якого міститься завідомо неправдива інформація про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,3 га із земель громадської забудови.

Після цього, на підставі вищевказаного підробленого рішення, між Голубецькою сільською радою (замовник) в особі сільського голови ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 (виконавець) укладено договір від 15.12.2015 № 1158/15, на виконання умов якого останнім проведено роботи з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч інтересам територіальної громади, зловживаючи своїм службовим становищем, засвідчив власним підписом акт приймання - передачі виконаних робіт від 15.12.2015 № 1158/15. Після чого, згідно платіжного доручення від 18.12.2015 № 1 на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_6 перераховано грошові кошти у сумі 27000 грн., з яких 6900 грн. безпідставно перераховано за виконання робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , чим місцевому бюджету Голубецької сільської ради завдано матеріальної шкоди на суму 6900 грн..

Такі дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 366, тобто видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів (службове підроблення) та за ч. 2 ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Відомості про вищевказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за № 0000234 від 22.07.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 191 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Таким чином, законом безальтернативно встановлено обов`язок суду розглянути вказане клопотання відразу після надходження, незалежно від стадії провадження.

Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові по справі № 598/1781/17 від 17 червня 2020 року звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, від слідства та суду не ухилявся.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено 25.10.2015 та 27.11.2015 року, тобто більше десяти років тому. Вказане, з урахуванням вимог ст.12 КК України та санкції ч. 1 ст. 366 КК України, якими передбачено покарання за вказане кримінальне правопорушення у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років; ч. 2 ст. 191 КК України обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, свідчить що ОСОБА_4 може бути звільнений від кримінальної відповідальності із зазначених у клопотанні підстав.

Відповідно ч. 3 ст. 285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Таким чином, законом визначено необхідність отримання обов`язкової згоди на закриття провадження виключно від обвинуваченого і лише у випадку заперечення обвинуваченим щодо закриття провадження, судове провадження може проводитись в загальному порядку.

Після роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_4 вказаного, останній просив суд, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі ст. 284 КПК України.

При цьому, обвинуваченому, судом роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, які ОСОБА_4 зрозумілі.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив звільнити його від кримінальної відповідальності, не заперечував щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд оцінивши всі обставини у справі, дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнити обвинувачуваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрити.

За змістом ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта. Оскільки у цьому кримінальному провадженні обвинувальний вирок не ухвалювався, а постановлено ухвалу, якою закрито кримінальне провадження, судові витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Процесуальні витрати на залучення експертів за проведення експертиз в загальній сумі 1981 грн. 80 коп., відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України нам підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Судові витрати на залучення експертів за проведення експертиз на загальну суму 1981 грн. 80 коп. віднести на рахунок держави.

Кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000234 від 22.07.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1