Справа № 642/5986/25
Провадження № 1-кп/642/12/26
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2026 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000850 від 19.06.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Холодногірського районного суд м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000850 від 19.06.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до відомостей обвинувального акта, ОСОБА_4 18.06.2025, близько 18.30 годин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Іллінській м. Харків, під?їжджаючи до перехрестя з вул. Терехівською, рухаючись по прямій у напрямку руху до вул. Кандаурова в м. Харкові, проявляючи злочинну недбалість, діючи необережно,не врахувала дорожню обстановку, не виконала вимоги дорожнього знаку розділу 33 п.п. 2.1 ПДР України «Дати дорогу», не впевнившись у безпеці свого маневру, почала здійснювати виїзд на перехрестя нерівнозначних доріг, з другорядної дороги на головну тим самим не надала дорогу автомобілю «Nissan Rogue» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по головній дорозі по вул. Терехівській в бік Полтавського Шляху м.Харків, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, чим грубо порушила вимоги п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: - п. 16.11 ПДР України «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»; - розділ 33 п.п. 2.1 «Дати дорогу». «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, рухаються головною дорогою.»

Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажирка автомобіля «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/429-А/25 від 30.07.2025, у зв`язку із подією 18.06.2025 мала місце сукупна травма у вигляді таких ушкоджень: закрита черепно-мозкова травма; забій головного мозку з вогнищем контузії правої скроневої частки, садно спинки носу; закритий перелом остистого відростку 7-го шийного хребця; закрита травма грудної клітини, переломи задніх відрізків 8-10 ребер праворуч, забій легень, які в комплексі відносяться до категорії ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я (п.2.2.1 «а», «б», «в» п.2.2.2 Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Згідно з висновком комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №10482/10483/10484/12673 від 27.08.2025 у даній дорожній обстановці водій автомобілю «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , порушила вимоги п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2025 року призначено підготовче судове засідання з викликом учасників кримінального провадження.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2025 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000850 від 19.06.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття цього кримінального провадження з підстав передбачених ст. 46 КК України, тобто у зв`язку із примиренням з обвинуваченою, зазначила, що завдана їй шкода відшкодована в повному обсязі, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченої вона не має.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд закрити відносно неї кримінальне провадження та звільнити її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала щодо заявленого клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, прийшов до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 56 КПК України, на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з обвинуваченим. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та КПК України випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Положеннями ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як на тому наголошено у абз. 3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

У ст. 46 КК України передбачено такі обов`язкові умови (передумови) та підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим:

1) умова - вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

2) підстава - примирення винного з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо:

- вона вчинила злочин вперше;

- вчинене нею діяння належить до кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину;

- її посткримінальна поведінка є позитивною і повністю відповідає змісту дійового каяття, яке включає такі обов`язкові елементи, як: щире покаяння особи; активне сприяння розкриттю злочину;

- повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Для застосування ст. 46 КК України слід встановити, як правило, сукупність всіх перелічених елементів.

Під вчиненням злочину вперше у ст. 46 КК України розуміється, що особа раніше не вчинила будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК, про що на практиці свідчить відсутність: у особи непогашеної або незнятої судимості за раніше вчинений злочин; кримінальної справи, порушеної у зв`язку із вчиненням особою будь-якого злочину. Особою, яка вперше вчинила злочин, з юридичної точки зору слід також визнавати особу, яка раніше хоч і вчинила кримінально каране діяння, але: була виправдана судом за пред`явленим обвинуваченням; була правомірно звільнена від кримінальної відповідальності; була реабілітована; була засуджена без призначення покарання або звільнена від покарання; відбула покарання за діяння, злочинність і караність якого усунена законом (відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 88 вона визнається такою, що не має судимості).

При визначенні особи такою, що вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, необхідно виходити, перш за все, з етимологічного значення цього поняття, а саме: такою визнається особа, яка фактично вчинила злочин перший раз. Разом з тим, при вирішенні цього питання слід враховувати і кримінально-правовий зміст поняття «вчинення злочину вперше». Це означає, що особа визнається такою, що вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин вперше і у випадку, якщо злочин фактично був вчинений нею хоча і не перший раз, але на день його вчинення існували юридичні підстави, що виключали можливість визнання вчинення злочину повторним або рецидивом злочинів. Це має місце, зокрема, якщо за раніше вчинений злочин: особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими КК (в тому числі у зв`язку із закінченням строків давності), згідно з законом про амністію чи на підставі акта про помилування; особа хоча і була засуджена, однак на момент вчинення нового злочину судимість було погашено або знято; особа не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки злочинність раніше вчиненого діяння, скасована новим кримінальним законом.

Також слід зазначити, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою злочину, закон надає їй право заперечувати проти закриття справи.

Зміст ст. 46 КК України свідчить, що передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути лише вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто фізичній особі, якій заподіяна моральна, матеріальна, або фізична шкода і яка визнана потерпілою відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України.

Судом було встановлено, що обвинувачена правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого їй обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої її позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченій у провину, дійсно мало місце, вчинене нею, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самою обвинуваченою.

Крім того, у судовому засіданні судом неодноразово було роз`яснено і встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: 1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до необережного нетяжкого злочину.

Вчинення цього кримінального правопорушення не було пов`язано з перебуванням особи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення.

Так, вирішуючи клопотання суд приймає до уваги те, що обвинувачена раніше не судима, вчинила нетяжкий необережний злочин, не перебувала у стані сп`яніння, примирилася з потерпілою, відшкодувала завдані збитки.

Отже, з огляду на те, що ОСОБА_4 обвинувачується вперше у вчиненні необережного нетяжкого злочину, повністю відшкодувала потерпілій спричинену шкоду та примирилася з нею, що підтвердила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , наявні підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, а також закриття кримінального провадження щодо неї на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Холодногірського районного суду м.Харкова від 03.09.2025 по справі № 642/3675/25 (н/п 1-кс/642/941/25), № 642/3675/25 (н/п 1-кс/642/942/25) відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

При вирішенні питання про розподіл процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд враховує такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закривається на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 на нереабілітуючих підставах і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ККС ВС від 07.10.2021 у справі №584/800/20 (провадження № 51-1800км21) та у постанові ККС ВС від 01.02.2024 у справі №930/497/23 (провадження № 51-4798км23).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 46 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369-372, 376, 392, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України задовольнити.

На підставі статті 46 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винної з потерпілою.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження №0000850 від 19.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення комплексної судової експертизи звуко-, відеозапису, фототехнічної і автотехнічної експертизи №10482/10483/10484/12673 від 27.08.2025 в сумі 39439,44 грн.; автотехнічної експертизи №10485 від 18.08.2025 в сумі 12722,4 грн.; автотехнічної експертизи № 10355 від 16.09.2025 в розмірі 12722,40 грн., а всього - 64 884 (шістдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири) гривні 24 копійки.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 01 липня 2025 року (справа 642/3675/25, провадження № 1-кс/642/941/25) на речовий доказ автомобіль марки «Skoda», моделі «Fabia», сірого кольору, з реєстраційним номером: НОМЕР_3 та ідентифікаційним номером: НОМЕР_4 , 2007 року випуску та повернути його власнику - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 01 липня 2025 року (справа 642/3675/25, провадження № 1-кс/642/942/25) на речовий доказ автомобіль марки «Nissan», моделі «Rogue», чорного кольору, з реєстраційним номером: НОМЕР_5 та ідентифікаційним номером: НОМЕР_6 , 2018 року випуску, власником та користувачем якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та залишити його у володінні, користуванні та розпорядженні власника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речові докази у кримінальному провадженні: 2 оптичних DVD-R диски зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд міста Харкова до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 31.03.2026.

Суддя ОСОБА_1