Провадження № 1-кп/638/1030/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000878 від 25 жовтня 2024 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000878 від 25 жовтня 2024 року.

20 серпня 2025 року до суду від представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про забезпечення позову, в якому він просить накласти арешт на нерухоме майно, що на праві власності належить відповідачу, ОСОБА_6 , а саме на одну з квартир: квартиру загальною площею 68,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , або квартиру загальною площею 65,8 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої є достатньою та співмірною із розміром заявлених позовних вимог у розмірі 815884,32 грн; заборонити ОСОБА_6 , та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчудження, обтяження або користування зазначеним майном у спосіб, що може призвести до зменшення його вартості чи ускладнити виконання судового рішення у даній справі.

В обґрунтування заяви зазначає, що в провадженні Шевченківського районного суду міста Харкова знаходиться кримінальна справа № 638/12412/26 за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України. У вищезазначеній кримінальній справі ОСОБА_7 подано цивільний позов до обвинуваченого, ОСОБА_6 , про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди в сумі 815 884 /вісімсот п`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят чотири/ гривні 32 копійки. За весь час досудового розслідування відповідач жодним чином не відшкодував завдану позивачу шкоду добровільно, не виявляв бажання врегулювати питання мирним шляхом посилаючись на відсутність коштів. Такі дії та бездіяльність відповідача можуть свідчити про умисне ухилення від виконання потенційного рішення суду та уникнення цивільно-правової відповідальності. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Руєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_6 , останньому на праві власності належить квартира загальною площею 68,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 65,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Представник потерпілого вказує, що, враховуючи характер правовідносин, предмет та підстави позову, значного розміру заявлених позовних вимог, відсутності добровільного відшкодування, наявності у відповідача ліквідного нерухомого майна, а також поведінці відповідача та реальних ризиків відчуження цього майна з метою уникнення виконання можливого рішення суду, вважає, що найефективнішим заходом забезпечення позову, який належить застосувати, вид забезпечення позову, передбачений статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України, а саме, накладення арешту на одну з зазначених квартир відповідача, оскільки це є єдиним реальним способом забезпечити фактичне виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

14 жовтня 2025 року до суду від ОСОБА_6 надійшло клопотання про часткове скасування арешту майна, в якому він просить скасувати арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року у справі 638/9652/25 по кримінальному провадженні № 0000980 від 23 травня 2025 року за ч. 1 ст. 286 КК України, в частині заборони користування та місця зберігання автомобіля Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 та передати ОСОБА_6 , як власнику, автомобіль Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 29 травня 2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Харкова ОСОБА_8 у справі №638/9652/25 задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000980 від 23.05.2025 за ч.І ст.286 КК України за фактом ДТП, яке мало місце 22.05.2025 за участю водіїв автомобіля Renalt Megane, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 і водія мотоциклу Suzuki, д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 та накладено арешт на вищевказані транспортні засоби зберігання яких, згідно постанови КМУ №1104 від 19.11.2012, доручено працівникам майданчика тимчасового утримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Григорія Сковороди, буд.107. Власником автомобіля Renalt Megane, р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , що підтверджується матеріалами провадження, в т.ч. свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , та встановлено судом під час розгляду клопотання прокурора. В ході розслідування у даному кримінальному провадженні була проведена комплексна транспортно-трасологічна, автотехнічна, фототехнічна експертиза та експертиза відео-, звукозапису №8929/8930/8931/8932 від 26.06.2025, згідно висновків якої встановлена обопільна вина обох водіїв автомобіля Renalt Megane, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , та мотоциклу Suzuki, д.н НОМЕР_4 ОСОБА_7 , тобто в діях обох водіїв встановлені порушення ПДР, які з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні цього заходу в частині заборони користування оскільки у справі проведені всі необхідні слідчі дії та експертизи, в ході яких здійснювалось дослідження транспортних засобів, зібрані та зафіксовані у встановленому законом порядку докази, обвинувачений ОСОБА_6 визнає свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, не оспорює встановлені слідством обставин справи, а також висновки експертиз, жодних підстав для продовження цього арешту в частині заборони користування не існує, оскільки потреби суду не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна щодо користування та розпорядження майном.

14 жовтня 2025 року до суду від захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про залучення третьої особи, в якому вона просить залучити в межах поданого у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача АТ «СГ «ТАС».

В обґрунтування клопотання вказує, що 20.08.2025 потерпілим ОСОБА_7 до суду поданий цивільний позов в порядку ст.128 КПК України, в якому просить:- встановити ступінь вини кожного з водіїв у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а саме водія ОСОБА_6 - 80%, водія ОСОБА_7 - 20%;- стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду завдану дорожньо- транспортною пригодою в розмірі 415884 грн.32 коп.; стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 400000 грн.00 коп.;- стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 понесені останнім судові витрати на залучення експерта з оцінки завданої моральної шкоди в розмірі4500 грн та професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн., усього 870384,32 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування шкоди можуть бути відшкодовані страховиком AT СГ «ТАС» в межах чинного полісу внутрішнього страхування №229015144, а також у зв`язку з тим, що розмір страхового відшкодування ОСОБА_6 буде залежати від визначення судом ступеню вини кожного з водіїв у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що в подальшому вплине на права та обов`язки страхової компанії захисник обвинуваченого звернувся до суду з вказаним клопотанням.

14 жовтня 2025 року до суду від захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому вона просить викликати і допитати в якості свідків наступних осіб: ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що Шевченківським районним судом м.Харкова розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні Хз 0000980 від 23.05.2025 відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 22 травня 2025 року близько 17 години 20 хвилин керував технічно справним автомобілем Renalt Megane, р.н. НОМЕР_1 , під час руху по автодорозі на вул.Клочківськійй в м.Харкові, здійснюючи на нерегульованому перехресті маневр повороту ліворуч, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу Suzuki, д.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку, за наслідками чого останньому було спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження. Після ДТП до ОСОБА_6 підходили водії, які зупинились на місці пригоди і бачили, що водій мотоциклу рухався дуже швидко, не гальмував, створював небезпеку руху для інших водіїв, зокрема водій Land Cruiser, р.н. НОМЕР_6 ОСОБА_9 надав запис з відеореєстратора, Також, є свідок водій ОСОБА_11 , номер НОМЕР_7 , яка також може підтвердити вищевказані обставини. Вказані свідки заявлялись під час здійснення досудового розслідування.

12 грудня 2025 року до суду від представника ОСОБА_7 ОСОБА_4 надійшло клопотання, в яком він просить: скасувати арешт на мотоцикл Suzuki, д.н. НОМЕР_4 , накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова у справі № 638/9652/25 по кримінальному провадженню № 0000980 від 23 травня 2025 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частини 1 статті 286 Кримінального кодексу України та передати власнику, ОСОБА_7 на відповідальне зберігання. Зобов`язати працівників майданчика тимчасового утримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, 107 передати власнику, ОСОБА_7 , на відповідальне зберігання мотоцикл Suzuki, д.н. НОМЕР_4 .

В обґрунтуванням клопотання зазначає, що в провадженні судді Шевченківського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000980 від 23 травня 2025 відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України. 29 травня 2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Харкова ОСОБА_8 у справі № 638/9652/25 задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000980 від 23 травня 2025 за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України за фактом ДТП, яке мало місце 22 травня 2025 за участю водіїв автомобіля Renalt Megane, р.н. НОМЕР_8 ОСОБА_6 і водія мотоциклу Suzuki, д.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7 та накладено арешт на вищевказані транспортні засоби зберігання яких, згідно постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 доручено працівникам майданчика тимчасового утримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, 107. Арешт було накладено з метою забезпечення проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000980 від 23 травня 2025 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, а саме проведення автотехнічної експертизи, технічного стану транспортного засобу, а також для проведення слідчого експерименту. На даний час підстави, з якими було пов`язано накладення арешту на мотоцикл Suzuki, д.н. НОМЕР_4 відпали, оскільки слідчі дії з мотоциклом Suzuki, д.н. НОМЕР_4 проведені в повному обсязі, мотоцикл не є предметом або знаряддям злочину, майно не підлягає конфіскації, досудове слідство по справі закінчене та справа передана на розгляд суду, у зв`язку із чим не має підстав, що обґрунтовували б подальше застосування арешту. Вказує, що арешт фактично обмежує право власності потерпілого, гарантоване статтею 41 Конституції України, а також порушує принцип співмірності, визначений статтями 170174 Кримінального процесуального кодексу України.

18 лютого 2026 року до суду від обвинуваченого надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, в якому він зазначає, що заявлена сума відшкодування є явно завишена, проведена оцінка заподіяних збитків викликає сумніви, адже суб`єкт оціночної діяльності не попереджений про кримінальну відповідальність за неправдивість висновку,. оцінка проведена без участі сторони відповідача, у відповідності до Методики не направлялось відповідне запрошення/виклик, сама оцінка не містить остаточної вартості мотоциклу (запчастин.) У відкритому доступі на сайті Моторно-транспортного бюро України міститься інформація про те, що водій мотоциклу Suzuki ОСОБА_7 05.05.2025 застрахував цивільно-правову відповідальність на випадок ДТП в Акціонерному товаристві Страхова група «ТАС», код ЕДРПОУ 30115243, поліс №229015144, що дає можливість потерпілому відшкодувати частину завданих збитків в рамках страхового відшкодування. Розмір страхової суми на 2025 рік складає:-за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 500 000 грн. на одну потерпілу особу та 5 мільйонів грн. на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих осіб; за шкоду, заподіяну майну потерпілих - 250 000 грн. на одну потерпілу особу та 1,25 мільйона грн. на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих осіб. Враховуючи, що половина заявленої суми до відшкодування, стосується стягнення моральної шкоди, яка є явно завищеною і повинна бути доведена у суді, крім того, судом буде розглядатися питання про встановлення ступеню вини кожного з водіїв у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, тому сума заявлена до відшкодування є не узгодженою та на сьогодні не відповідає дійсним обставинам справи. Крім того, в рамках даного кримінального провадження 29 травня 2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Харкова у справі №638/9652/25 накладено арешт на автомобіль Renalt Megane, р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 і мотоцикл Suzuki, h.h.AX1479JA якій належить ОСОБА_7 . На сьогодні арешт не скасований. Вважає, що застосування інших заходів забезпечення позову, запропонованих потерпілим, є недоцільним. Раніше застосований арешт на автомобіль Renalt Megane, при вищеописаних обставинах в цілому забезпечить позовні вимоги.

В судовому засіданні прокурор проти забезпечення позову, проти допиту свідків та скасування арешту на автомобіль Renalt Megane, р.н. НОМЕР_1 заперечувала, щодо залучення до цивільного позову третьої особи та скасування арешту з мотоциклу Suzuki, h.h.AX1479JA якій належить ОСОБА_7 не заперечувала.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні проти забезпечення позову заперечували, клопотання щодо скасування арешту з автомобіля Renalt Megane, р.н. НОМЕР_1 , залучення третьої особи та допит свідків підтримали. Щодо клопотання про скасування арешту з мотоциклу Suzuki, h.h.AX1479JA не заперечували.

Представник потерпілого в судовому засіданні підтримав клопотання щодо забезпечення позову та скасування арешту на мотоцикл Suzuki, h.h.AX1479JA. Щодо клопотання про залучення третьої особи не заперечував. Щодо клопотань про скасування арешту з автомобіля Renalt Megane, р.н. НОМЕР_1 та допит свідків заперечував.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання заявлені обвинуваченим, його захисником та представником потерпілого дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000878 від 25 жовтня 2024 року.

Щодо заяви представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про забезпечення позову.

20 серпня 2025 року до суду від представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 надійшов цивільний позов, який було уточнено 16 лютого 2025 року, в якому представник потерпілого просить: встановити ступінь вини кожного з водіїв у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а саме: водія ОСОБА_6 - 80 %, водія ОСОБА_7 - 20 %; стягнути з відповідача, ОСОБА_6 , на користь позивача, ОСОБА_7 , матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 440102,60 грн; стягнути з відповідача, ОСОБА_6 , на користь позивача, ОСОБА_7 , моральну шкоду в розмірі 400 000 грн; стягнути з відповідача, ОСОБА_6 , на користь позивача, ОСОБА_7 , понесені останнім судові витрати на залучення експерта з оцінки завданої матеріальної шкоди, в розмірі 4 500 грн та професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч.5 ст. 128 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, крім іншого: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.12.2022 року у справі № 760/34352/21 метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті- це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зокрема, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) дійшла до висновків про те, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Дослідженням цивільного позову, та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що потерпілою стороною не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду,

Крім того факт того, що обвинувачений добровільно не відшкодував потерпілому збитки завданих ДТП не є підставою для арешту майна обвинуваченого.

Також, суд звертає увагу представника потерпілого, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Вимоги, які заявляє учасник справи повинні бути чіткими, не мати подвійного тлумачення та не носити невизначеного характеру.

Заявляючи вимоги у заяві про забезпечення позову, про накладення арешту або на одну квартиру або на іншу, заявник покладає на суд принцип доказування співмірності майна з сумою заподіяної шкоди, що буде свідчити про неупередженість судового розгляду та надання пріоритету одній із сторін кримінального провадження.

Щодо клопотання ОСОБА_6 про часткове скасування арешту майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року клопотання прокурора задоволено. Накладено арешт на мотоцикл Suzuki GSX-S1000 д.н. НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; накладено арешт на автомобіль Renault Megane д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зберігання транспортних засобів Renault Megane д.н. НОМЕР_1 та Suzuki GSX-S1000 д.н. НОМЕР_9 , згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, доручено працівникам майданчика тимчасового утримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 107.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна, в тому числі, з метою збереження речових доказів.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України). Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст.170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Суд зауважує, що інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст.174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Метою накладення арешту, згідно ухвали слідчого судді від 29 травня 2025 року, відповідно до п.1 ч.2 ст. 70 КК України, є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна, а підставою для накладення арешту було те, що вилучені речі, відповідно до ст.98 КПК України визнані речовими доказами згідно постанови слідчого, відповідно до п.1 ч.2 ст. 70 КК України є забезпечення збереження речового доказу.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Так, одним з принципів кримінального провадження, за нормами ст.16 КПК України, є недоторканність права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Правовою підставою для накладення арешту на автомобіль є те, що вказане майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, має ознаки речового доказу, так як зберіг на собі його сліди, що зумовлює збереження такого речового доказу, а також те, що в даному кримінальному провадженні необхідно провести ряд експертиз для з`ясування причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди..

Арешт накладений обґрунтовано, оскільки арештоване майно відповідає ознакам речового доказу (ч.1 ст.98 КПК України).

Твердження про те, що на теперішній час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту на майно є безпідставним.

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Отже, обов`язок з доведення відсутності подальшої потреби застосування арешту майна покладається саме на особу, яка просить скасувати такий арешт.

Посилання на те, що у вказаному кримінальному провадженні проведено всі призначені експертизи та слідчі дії не спростовує потреби у збереженні речового доказу, оскільки є лише одним з факторів, що має значення, і має оцінюватись поряд з іншими обставинами кримінального провадження (повнота експертного дослідження та зміст висновків експерта, співвідношення таких висновків з іншими обставинами події кримінального правопорушення, потреба в безпосередньому огляді речового доказу.

Скасування арешту майна може призвести до його зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Обмеження права власності заявника здійснено з дотриманням ч.2 ст. 19 Конституції України, за судовою процедурою передбаченою КПК України, а відтак доводи клопотання про обмеження права власності заявника та відповідні негативні наслідки такого, з врахування обставин справи, не є підставами для скасування накладеного арешту майна.

Таким чином, клопотання ОСОБА_6 , про скасування арешту на майно не підлягає задоволенню, оскільки не встановлено обставин, які б свідчили, що застосування заходу у вигляді арешту майна в даному випадку є необґрунтованим, та в подальшому в застосуванні цього заходу минула потреба.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про залучення третьої особи.

20 серпня 2025 року до суду від представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 надійшов цивільний позов, який було уточнено 16 лютого 2025 року, в якому представник потерпілого просить: встановити ступінь вини кожного з водіїв у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а саме: водія ОСОБА_6 - 80 %, водія ОСОБА_7 - 20 %; стягнути з відповідача, ОСОБА_6 , на користь позивача, ОСОБА_7 , матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 440102,60 грн; стягнути з відповідача, ОСОБА_6 , на користь позивача, ОСОБА_7 , моральну шкоду в розмірі 400 000 грн; стягнути з відповідача, ОСОБА_6 , на користь позивача, ОСОБА_7 , понесені останнім судові витрати на залучення експерта з оцінки завданої матеріальної шкоди, в розмірі 4 500 грн та професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч.5 ст. 128 КПК України).

Згідно з приписами ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 572/3632/15-ц правове становище третіх осіб у процесі посідають особи, які мають юридичний інтерес до справи, але інтерес, який не є рівноцінним інтересам сторін (позивача чи відповідача). Інститут третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, зумовлений перш за все необхідністю забезпечити можливість здійснення відповідними суб`єктами права регресу. Якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. При цьому суду належить врахувати, що третіми особами є такі учасники правовідносин, які за правилами ЦК України є особами фізичними, юридичними, або державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів У разі дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю лише двох забезпечених транспортних засобів або за участю лише двох транспортних засобів, з яких забезпеченим є транспортний засіб, власником якого є потерпіла особа, і в якій потерпілій особі заподіяно шкоду виключно у вигляді пошкодження або фізичного знищення такого транспортного засобу, потерпіла особа має право на пряме врегулювання страхового випадку.

Відповідно до полісу №229015144. ОСОБА_7 05.05.2025 застрахував цивільно-правову відповідальність на випадок ДТП в Акціонерному товаристві Страхова група «ТАС».

Таким чином, рішення у справі може вплинути на права та обов`язки Акціонерного товариства Страхова група «ТАС», яке не залучено до участі у справі, суд вважає за необхідне залучити до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство Страхова група «ТАС».

Щодо клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року клопотання прокурора задоволено. Накладено арешт на мотоцикл Suzuki GSX-S1000 д.н. НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зберігання транспортних засобів Renault Megane д.н. НОМЕР_1 та Suzuki GSX-S1000 д.н. НОМЕР_9 , згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, доручено працівникам майданчика тимчасового утримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 107.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Згідно заяви прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова Харківської області ОСОБА_3 , вона не заперечує проти передачі вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику.

Враховуючи обставини кримінального провадження, суд вважає за можливе клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту задовольнити частково, скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 29 травня 2025 року, на мотоцикл Suzuki GSX-S1000 д.н. НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та передати мотоцикл Suzuki GSX-S1000 д.н. НОМЕР_9 на відповідальне зберігання власнику та/або володільцю вказаного майна, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_5 про допит свідків.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 22 травня 2025 року близько 17 години 20 хвилин керував технічно справним автомобілем Renalt Megane, р.н. НОМЕР_1 , під час руху по автодорозі на вул.Клочківській в м.Харкові, здійснюючи на нерегульованому перехресті маневр повороту ліворуч, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу Suzuki, д.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку, за наслідками чого останньому було спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Як зазначає захисник обвинуваченого, після ДТП до ОСОБА_6 підходили водії, які зупинились на місці пригоди і бачили, що водій мотоциклу рухався дуже швидко, не гальмував, створював небезпеку руху для інших водіїв, зокрема водій Land Cruiser, р.н. НОМЕР_6 ОСОБА_9 надав запис з відеореєстратора.

Між тим, суд зазначає, що адвокат належним чином не обгрунтованано, які саме факти можуть підтвердити вказані свідки.

В свою чергу свідок ОСОБА_9 є свідком обвинувачення відповідно до реєстру матеріалів кримінального провадження наданого разом з обвинувальним актом.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_5 про допит свідків.

Крім того, суд роз`яснює захиснику обвинуваченого, що вона не позбавлена можливості заявити це клопотання під час судового розгляду кримінального провадження.

Також, в підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого та представника потерпілого, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Харкова.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 371, 372 КПК України, суддя, -

постановив:

В задоволені заяви представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про часткове скасування арешту майна відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про залучення третьої особи задовольнити.

Залучити Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (, адреса: м. Київ, пр. Берестейський 65) до участі у справі за цивільним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Копію ухвали направити третій особі - Акціонерному товариству «Страхова група «ТАС».

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про допит свідків відмовити.

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту - задовольнити частково.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 29 травня 2025 року, на мотоцикл Suzuki GSX-S1000 д.н. НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Передати мотоцикл Suzuki GSX-S1000 д.н. НОМЕР_9 на відповідальне зберігання власнику та/або володільцю вказаного майна, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 286 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Харкова на 25 лютого 2026 року 15:00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати осіб згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1