Справа №751/2501/26
Провадження №1-кс/751/820/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 ,

слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000590 від 10 березня 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, із повною загальною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 лютого 2026 року за ч. 4 ст. 186 КК до покарання із застосуванням

ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 звернувся із клопотанням, погодженим прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 307 КК України.

Із клопотання вбачається, що слідчим відділом Чернігівського районного управління ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000590 від

10 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як зазначає слідчий у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_9 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці, день та час, але не пізніше 10 березня 2026 року, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою протиправного збагачення, розпочали свою діяльність, спрямовану на незаконне придбання, зберігання та подальший збут психотропних речовин.

Реалізуючи спільний злочинний умисел та діючи відповідно до попередньо узгодженого плану, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, спосіб, день та час, але не пізніше 17 години 28 хвилини 10 березня 2026 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно придбали речовину, розфасовану у 21 згорток, частина з яких обмотані в ізоляційну стрічку, яка, як їм було достовірно відомо, містить у своєму складі психотропну речовину.

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи спільно та узгоджено, незаконно зберігали вказану речовину при собі до 17 години 28 хвилин 10 березня 2026 року з метою її подальшого збуту, частина якої містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 2,9841 грама, що великим розміром.

В обґрунтування клопотання слідчий указує на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, пересиланням з метою збуту та незаконним збутом наркотичних засобів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, офіційно не працевлаштований, раніше судимий та не має постійного джерела прибутку. На даний час існує необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий вважає, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, контролю за місцем перебування підозрюваного, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити і спотворити предмети та документи, які були предметом злочину і місце знаходження яких на даний час не встановлено, незаконно впливати на свідків, з метою схилення до дачі неправдивих показань у цьому кримінальному провадженні або іншим чином вплинути на них, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

У судовому засіданні слідчий та прокурор висловили доводи на підтримання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з посиланням на обставини, викладені у клопотанні, і на матеріали, які були долучені до клопотання, та просили його задовольнити. Указали на обґрунтованість підозри, повідомленої

ОСОБА_8 , та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказали, що застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо. При цьому прокурор вважав за можливе визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили відмовити у його задоволенні. Захисник зазначив, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою та не підтверджується належними і допустимими доказами. На його думку, органом досудового розслідування не надано даних, які б свідчили про причетність підозрюваного до збуту наркотичних засобів чи психотропних речовин, а наведені у клопотанні докази не конкретизовані. Крім того, звернув увагу на те, що у повідомленні про підозру не зазначено про наявність у діях

ОСОБА_8 мети збуту. Зазначив, що заявлені у клопотанні ризики є припущеннями та належними доказами не підтверджені. У зв`язку з цим вважав, що на даній стадії досудового розслідування застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки. У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник просив визначити підозрюваному заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав доводи свого захисника.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до такого висновку.

Частиною другою ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Чернігівського районного управління ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000590 від 10березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

10 березня 2026 року о 23 годині 37 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

11 березня 2026 року о 19 годині 15 хвилин ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненого за попередньою змовою груп осіб, у великих розмірах.

Щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчий суддя приймає до уваги рішення ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії», де високий суд зазначив, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з позиції ЄСПЛ, яка відображена, серед іншого, у рішеннях по справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», термін «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, відповідно до рішень ЄСПЛ, зокрема, у справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» та «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що докази, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у зібраних органом досудового розслідування та долучених до матеріалів клопотання доказах, у тому числі: - протоколі огляду місця події від 10 березня 2026 року; - протоколі проведеного в невідкладному випадку обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_8 від 10 березня 2026 року;

- протоколі затримання ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні злочину від

10 березня 2026 року; ??- висновку експерта від 11 березня 2026 року № СЕ-19/125-26/2975-НЗПРАП; - ??висновку експерта від 11 березня 2026 року

№ СЕ-19/125-26/2974-НЗПРАП; - ??протоколі огляду місця події від 10 березня 2026 року; - ??протоколі проведеного в невідкладному випадку обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_9 від 10 березня 2026 року;

- ??протоколі затримання ОСОБА_8 від 11 березня 2026 року; - ??речовими доказами.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_8 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 307 КК України, є обґрунтованою для даної стадії кримінального провадження.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, склад сім`ї, майновий стан.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, на дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_8 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя вважає, що підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні, в даному випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу не перевищує суспільного інтересу в справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції», «Маріянчук та інші проти України».

Крім того, варто зазначити, що застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

При визначенні ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями статей 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «W проти Швейцарії» та «Мангурас проти Іспанії», де високий суд зазначив, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, матеріальне становище ОСОБА_8 , дані про його особу, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених

ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження по суті обвинувачення.

Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 176-178, 181-186,

193-197, 205, 309, 372, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000590 від 10 березня 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 травня 2026 року включно, з подальшим його утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень, яка може бути внесена як підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), на депозитний рахунок (одержувач: ТУ ДСАУ у Чернігівській області; ; банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ; розрахунковий рахунок UA0005960).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі, протягом її дії.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного

ОСОБА_8 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

-прибувати за кожною процесуально вмотивованою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у визначений ними час;

-не відлучатися із м. Чернігова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин даного кримінального провадження, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

-здати на зберігання, у разі наявності, до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності, здати на зберігання органу, який їх видав.

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 10 травня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою яка перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1