Провадження № 1-кп/742/413/26
Єдиний унікальний № 742/1637/26
У Х В А Л А

30 березня 2026 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_9 , провівши підготовче судове засідання матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0005944 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Прилуки Чернігівської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Прилуцького міськрайонного суду перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні прокурори підтримали письмове клопотання про продовження обвинуваченій строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення розміру застави.

Своє клопотання мотивують тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 та заподіяння потерпілій ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесне ушкодження.11.12.2025 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.02.2026 з визначенням застави в розмірі 242240 грн. 15.12.2025 ОСОБА_8 внесено заставу. 16.01.2026 колегією суддів Чернігівського апеляційного суду застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.02.2026 без визначення розміру застави. 03.02.2026 слідчим суддею Деснянського районного суду м.Чернігова продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій до 03.04.2026, включно. Враховуючи, що строк запобіжного заходу закінчується 03.04.2026, а встановлені ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України продовжують мати місце і вони не зменшилися, тому виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу. Зокрема, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. У зв`язку з чим існує ризик того, що остання будучи обізнаною у кримінальному праві як працівник правоохоронного органу (поліцейський ВРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області), з метою уникнення кримінальної відповідальності та відбування покарання у виді позбавлення волі може переховуватися від суду. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності. Так, є підстави вважати, що ОСОБА_8 може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які вже допитані у процесуальному статусі свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема на ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що створює такий ризик. Крім того, ОСОБА_8 шляхом впливу на свідків може намагатися штучно створити та підтвердити свою версію події з метою доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Ризик, передбачений п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Ураховуючи стійке коло знайомств у обвинуваченої, яке так чи інакше пов`язане із місцем роботи останньої в Прилуцькому РВП ГУНП в Чернігівській області, зважаючи, що вона раніше тривалий час працювала в органах Національної поліції, а саме в підрозділі зоною обслуговування якого є м.Прилуки Чернігівської області, де було вчинено ДТП, ОСОБА_8 шляхом отримання консультацій, порад чи допомоги від сторонніх осіб, самостійно або ж опосередковано, може вживати інших заходів, які стануть перешкодою у кримінальному провадженні. Такий ризик обгрунтовується тим, що ОСОБА_8 може створювати штучні докази свого захисту, зокрема підбурювати осіб, які взагалі не були свідками вчинення кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих нею захисних версій.

Крім того, враховуючи положення п.2 ч.4 ст.183 КПК України просили не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель дитини.

Потерпілий ОСОБА_5 , законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , та представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої. Просили його задовольнити.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що ризики у відповідності до ст.177 КПК України щодо обвинуваченої, в даному кримінальному провадженні відсутні. Під час розгляду справи стороною обвинувачення не надано детального обґрунтування ризиків та не проведено належним чином їх аналіз. Крім того, просив врахувати наявність у обвинуваченої міцних та стійких соціальних зв`язків, зокрема, постійного місця проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини, адже ці обставини в сукупності свідчать про мінімальні ризики і для їх усунення не було необхідності у застосуванні найтяжчого виду запобіжного заходу. Наголошує, що ризики по справі є надуманими, адже підозрювана своєю поведінкою протягом тривалого часу вже довела про відсутність таких ризиків.

Просив змінити обвинуваченій запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, або, якщо суддя прийде до висновку щодо необхідності застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, то визначити розмір застави.

Обвинувачена підтримала позицію захисника.

Прокурор та потерпілі заперечили з приводу зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший не пов`язаний з позбавленням волі. Прокурор вказав, що з урахуванням обставин справи та стадії судового розгляду, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить завдань судового розгляду.

Заслухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої, суд враховує вимоги п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Будь-яких передбачених законом обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує сааме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Так, за змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.12.2025 застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до 07.02.2026 з визначенням розміру застави в сумі 242240 грн.

Ухвалою колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 16.01.2026 ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.12.2025про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави 242 240 грн., скасовано та постановлено нову ухвалу. Застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.02.2026, без визначення розміру застави.

03.02.2026 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , в межах строку досудового розслідування до 03.04.2026, без визначення розміру застави.

23.02.2026 ухвалою колегії суддів Чернігівського апеляційного суду ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 03.02.2026 залишено без змін.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_20 та заподіяння потерпілій ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Більш того, на стадії судового розгляду, при вирішенні питання щодо продовження строку раніше обраного запобіжного заходу, кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення «поза розумним сумнівом». Ці питання є предметом саме судового розгляду обвинувачення, коли усім наданим доказам повинна бути надана оцінка в судовому рішенні за результатами такого розгляду.

Ризик це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, суд враховує, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, судовий розгляд тільки розпочався та не завершиться до спливу попереднього строку тримання під вартою.

Наведені прокурором ризики в частині можливого переховування обвинуваченої від суду, впливу та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є дійсним та триваючими, ступінь їх обґрунтованості не зменшилась у порівнянні з підставами, які були попередньо покладені в основу для тримання під вартою, і унеможливлюють на даний час можливість зміни обраної обвинуваченій міри запобіжного заходу на більш м`який вид, оскільки альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати її належну поведінку.

Твердження сторони обвинувачення про можливий вплив обвинуваченої на свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на стадію судового розгляду, суд вважає також є достатньо переконливими.

При цьому, з моменту взяття обвинуваченої під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, суттєво не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та продовження, щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не досягли такого рівня, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

За таких обставин, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177178 КПК.

При цьому, твердження захисника щодо відсутності доказів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4ч.1 ст. 177 КПК України були встановлені під час застосування до ОСОБА_8 саме такого виду запобіжного заходу, їх наявність була підтверджена під час неодноразового продовження строку тримання підозрюваної під вартою, в той час, як стороною захисту не наведено належних доводів, які б вказували, що такі ризики зменшилися або перестали існувати.

Наявність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків та позитивної репутації самі по собі не свідчать про безпідставність продовження даного виду запобіжного заходу.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, тому з метою запобігання встановлених ризиків та для досягнення дієвості кримінального провадження, дію запобіжного заходу необхідно продовжити.

З урахуванням викладеного в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, слід відмовити, оскільки такі запобіжні заходи, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про обвинувачену та початкову стадію судового розгляду, не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідності до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського Суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 та враховуючи положення п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави в данному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314-316 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, до 28 травня 2026 року, включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити учасникам справи та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_21