Справа180/639/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Марганець угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2026 року за № 0000045, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Нікополь Дніпропетровської області, громадянин України, із середньою освітою, неодружений, непрацюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

25.11.2025 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 04.02.2026 року приблизно о 12:35 годині він йшов біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою похилого віку. Після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , 04.02.2026 року приблизно о 12:35 годині, перебуваючи на дорозі біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 по цій же вулиці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, проходячи поруч з ОСОБА_6 , діючи відкрито, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, строк дії якого продовжено на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2026 № 4757-ІХ, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої скроні потерпілому ОСОБА_6 , після чого ще 3 удари кулаками обох рук по голові потерпілого, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, від чого ОСОБА_6 впав на землю, де в них відбулась бійка.

Після чого, ОСОБА_6 дістав з кишені штанів мобільний телефон Xiaomi Redmi 12C (модель 22126RN91Y) з об`ємом оперативної пам`яті телефону 4 GB, з об`ємом внутрішньої пам`яті телефону 128 GB, кольору Ocean Blue, IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 3030,00 грн., а ОСОБА_3 шляхом ривка, повторно, умисно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів вказаним телефоном, після чого втік з місця вчинення кримінального правопорушення.

У результаті умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3030,00 грн.

Згідно висновку експерта № 20-Е від 05.02.2026 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців в лобно-тім`яній ділянці справа, на правій бічній поверхні грудної клітини, які згідно висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

07.05.2026 року між прокурором Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 ,якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000045,та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, при її укладанні враховані наступні обставини, передбачені ст.470 КПК України:

- обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю та беззастережно, надав детальні та правдиві показання, дотримувався належної процесуальної поведінки; на виконання постанови про відібрання біологічних зразків від 05.02.2026 добровільно надав зразки своєї венозної крові для проведення експертизи; з ОСОБА_3 проведено слідчий експеримент, в ході якого він добровільно відтворив перебіг скоєння інкримінованого йому злочину;

- ОСОБА_3 інкримінується вчинення тяжкого злочину (закінчена форма тяжкого злочину), що дозволяє укладення угоди про визнання винуватості відповідно до ч.4 ст.469 КПК України;

- наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження;

- наявність суспільного інтересу в запобіганні більшої кількості кримінальних правопорушень, які можуть бути вчинені обвинуваченим;

- відшкодування потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 3030,00 грн. шляхом повернення викраденого майна.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання:

- за ч.4 ст.186 КК України у виді 7 років позбавлення волі,

Також сторони погодились на призначення ОСОБА_3 остаточного покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 року, - у вигляді 7 років 1 дня позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі сторонам, та які передбачені ст.ст.473, 474 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим, а також надав заяву про проведення судового засідання без його участі.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджені в ній вид та розмір покарання. При цьому, ОСОБА_3 зазначив, що визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, і визнає фактичні обставини справи, встановлені слідством.

Крім того, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки його невиконання, передбачені ст.476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди.

Вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України - укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з абз.3 п.3 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

ОСОБА_3 беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, і повністю визнав фактичні обставини справ, встановлені слідством та викладені в обвинувальному акті.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює характер пред`явленого йому обвинувачення. Згідно висновку експерта № 87-к за результатами судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі легкої розумової відсталості. Іспитований в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Прокурор та обвинувачений добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України. Потерпілий не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, про що надав відповідну заяву. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий за вчинення корисливого злочину, вчинив новий злочини в період іспитового строку, соціально не обтяжений, не працює, має постійне місце проживання та місце реєстрації, за місцем проживання характеризується як спокійна, врівноважена людина, конфліктів з сусідами не створював, скарг на його поведінку не надходило. На обліку у лікаря-нарколога ОСОБА_3 не перебуває, спостерігається лікарем психіатром з 26.02.2008 року в диспансерній групі нагляду.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд погоджується з визначеними в угоді про визнання винуватості покаранням.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 підлягає залишенню без змін до набрання вироком законної сили.

Матеріальна шкоди, завдана потерпілому ОСОБА_6 , становить 3030,00 грн. і відшкодована шляхом поверення викраденого.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-26/5057-ТВ в розмірі 1782,80 грн., підлягають стягненню з засудженого в дохід держави.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та призначити узгоджені сторонами вид та міру покарання.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07.05.2026 року у кримінальному провадженні № 0000045, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2026 року, за правовою кваліфікацією ч.4 ст.186 КК України, укладену між прокурором Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 року, і призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) дня позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 04.02.2026 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведення судової експертизи в розмірі 1782,80 грн.

Речові докази:

- мобільний телефон Samsung (модель GT-S6102), чорного кольору, переданий на зберігання його власнику ОСОБА_8 , - залишити останньому за належністю;

- мобільний телефон Xiaomi Redmi 12C (модель 22126RN91Y), кольору Ocean Blue, чохол у виді книжки до мобільного телефону, коробку від мобільного телефону Xiaomi Redmi 12C (модель 22126RN91Y), - передані на зберігання їх власнику ОСОБА_6 , - залишити останньому за належністю;

- кофту темно-синього кольору, поміщену до камери схову ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути ОСОБА_3 ;

- зразки крові ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , поміщені до камери схову ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити;

- диск з відеофайлом з камер відеоспостереження, що встановлені біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , з назвою «WhatsApp Video 2026-02-05 at 09.30.45», диск з 3 відеофайлами з камер відеоспостереження, що встановлені біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , з назвами «WhatsApp Video 2026-02-04 at 19.17.58 (1)», розміром 1,92 Мб, «WhatsApp Video 2026-02-04 at 19.17.58 (2)», розміром 627 Кб, «WhatsApp Video 2026-02-04 at 19.17.58 (3)», розміром 728 Кб - зберігати в матеріалах судової справи № 180/639/26.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1