Справа № 522/1286/26
Провадження по справі № 1-кп/522/2416/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні Приморського районного суду м. Одеси в залі № 106 у м. Одесі клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 та заяву потерпілого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, на підставі ст. 46 КК України, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001103 від 16.08.2025 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Рудницьке, Піщанського району, Вінницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм-експедитором в ТОВ «Логотранс», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів через ВКЗ),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0001103 від 16.08.2025 року, стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , до суду надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, на підставі вимог ст. 46 КК України, оскільки ОСОБА_3 вперше вчинив з необережності нетяжкий злочин, з потерпілим примирився, відшкодував потерпілому в повному обсязі завдані збитки.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти закриття кримінального провадження №0001103 від 16.08.2025 року та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, відповідно до вимог ст. 285, 286 КПК України та ст. 46 КК України, у зв`язку з тим, що він примирився із обвинуваченим ОСОБА_3 , та останній в повному обсязі відшкодував йому завдані збитки.

Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України їм роз`яснені та зрозумілі.

Встановлено, що 15.08.2025 року, приблизно о 14 годині 50 хвилин, більш точного, встановити не вдалось, водій ОСОБА_3 , керував технічно справним автомобілем марки «MAN L2000», реєстраційний номер НОМЕР_1 в світлий час доби, по сухій, чистій асфальтобетонній проїзній частині вул. Канатній зі сторони пров. Олександра Матросова в напрямку пров. Бісквітного, з подальшим маневром повороту ліворуч до прибудинкової території будинку №101б по вул. Канатній та будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил та, розуміючи, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, проявив злочинну недбалість, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно, не реагуючи на її зміну, перед виконанням маневру повороту ліворуч, повинен був переконатись в безпечності виконання даного маневру, а саме переконатись у відсутності транспортних засобів на достатній для виконання даного маневру відстані, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, чим допустив зіткнення з мопедом «Suzuki Address V125S», р/н НОМЕР_2 (на червоному фоні), під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вул. Канатній праворуч в попутному для водія автомобіля напрямку прямо в напрямку пров. Бісквітного в м. Одесі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій мопеда «Suzuki Address V125S», р/н НОМЕР_2 (на червоному фоні) ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів правих ребер: задніх відрізків 7-го, 8-го, 9-го ребер по задній пахвовій лінії; 9-го, 10-го, 11-го ребер по колохребтовій лінії; шийок 11-го та 12-го ребер, які супроводжувалися забоями (3-го, 6-го, 9-го та 10-го сегментів правої легені), підшкірною емфіземою м`яких тканин правої половини грудної клітки з переходом на м`які тканини спини та шиї справа та явищами малого двобічного пневмотораксу (накопичення в плевральних порожнинах мінімального об`єму повітря); закритих переломів правих поперечних відростків 1-го та 2-го поперекових хребців; лівого нижнього суглобового відростку 5-го поперекового хребця; закритих переломів тіла та верхньої гілки правої лобкової кістки з розповсюдженням ліній переломів на передню стінку, дно та дах правої клубової ямки; закритого вертикального перелому крижі зліва; закритого крайового внутрішньо-суглобового перелому епіфіза променевої кістки правого передпліччя з незначним зміщенням уламків, які згідно п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Також встановлено, у даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «MAN L2000», реєстраційний номер НОМЕР_1 , регламентувалися вимогами п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля «MAN L2000», реєстраційний номер НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді належним чином виконуючи вимоги п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля «MAN L2000», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України та знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином водій ОСОБА_3 своїми необережними діями у формі злочинної недбалості допустив порушення вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, які вказують на те, що:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 10.3 «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч»

- чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Зазначив, що раніше до відповідальності не притягувався та шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі, що в судовому засіданні підтвердив й потерпілий.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника обвинуваченого, просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження стосовно нього закрити, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з їх примиренням, оскільки обвинувачений відшкодувала йому завдані збитки в повному обсязі. Жодних матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого у нього немає.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, на підставі ст. 46 КК України, та не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши надані матеріали, клопотання та заяву, прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що й не заперечується сторонами кримінального провадження, що діяння, яке поставлено обвинуваченому ОСОБА_3 в вину, дійсно мало місце та містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, і він винен у його вчиненні, але існують умови та підстави звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачені ст. 46 КК України.

Згідно зі ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК України) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Внаслідок такого примирення потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує завдані нею збитки або усуває заподіяну шкоду. При цьому саме потерпіла особа в даному випадку пропонує конкретні форми та механізм такого відшкодування або усунення. Якщо ж потерпілий незадоволений відшкодуванням, то застосування ст. 46 КК України є неможливим.

Таким чином, законодавець у ст. 46 КК України передбачив обов`язкову підставу (умову) для застосування даного виду звільнення від кримінальної відповідальності це відшкодування винним потерпілому завданих ним внаслідок вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину збитків або усунення заподіяної шкоди.

Потерпілим у даному провадженні є ОСОБА_5 , якому ОСОБА_3 у повному обсязі відшкодувала шкоду завдану кримінальним правопорушенням.

Так, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений раніше не судимий, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, є неумисним нетяжким кримінальним правопорушенням, виходячи з визначеної ст. 12 КК України класифікації, вчинений у тверезому стані, він відшкодував шкоду потерпілому та претензії з його боку до обвинуваченого відсутні, який також під час підготовчого засідання не заперечував проти закриття справи, у зв`язку з примиренням з обвинуваченим, та подав відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, питання про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, відповідно до якої, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 є раніше не судимою особою, вчинив кримінальне правопорушення, яке є необережним нетяжким злочином, у тверезому стані, свою вину визнав повністю, примирився із потерпілим, відшкодувала йому завдану шкоду, щиро розкаявся, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не значиться, учасники кримінального провадження не заперечували проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням з потерпілим, суд, переконавшись у добровільності їх позиції, які розуміють роз`яснені їм наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, вважає за необхідне клопотання захисника обвинуваченого задовольнити та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, та на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закрити.

Закриття кримінального провадження, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Крім того, Приморською окружною прокуратурою м. Одеси, в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР, в порядку ст. 128 КПК України, було подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Водночас кримінальний процесуальний закон не передбачає вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження.

Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим не є реабілітуючою підставою, то потерпіла особа не позбавлена можливості звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди.

Беручи до уваги, що обвинувальний вирок не ухвалюється та не постановляється ухвала про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру стосовно ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що цивільний позов, поданий прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР, в порядку ст. 128 КПК України, слід залишити без розгляду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

На підставі ст. 122, 124 КПК України з ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави судові витрати, витрачені на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судових експертиз: судової інженерно-транспортної експертизи, вартістю 4457 гривень 00 копійок; судової транспортно-трасологічної експертизи, вартістю 17828 гривень 00 копійок; судової інженерно-транспортної експертизи, вартістю 4011 гривень 30 копійок. На підтвердження вказаних витрат прокурором було долучено відповідні документи.

На підставі ст. 174 КПК України, слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2025 року на автомобіль «MAN L2000», д/н НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрованого серії НОМЕР_4 , виданого 03.02.2018 року, належить ТОВ «ЛОГО-ТРАНС»; та на мопед «SUZUKI ADDRESS V125S», д/н НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 100, 124, 174, 285, 286, 288, 314, 315, 372, 376, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, на підставі ст. 46 КК України, - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного із потерпілим, на підставі вимог ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001103 від 16.08.2025 року, стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, витрачені на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судових експертиз:

- судової інженерно-транспортної експертизи, вартістю 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень 00 (нуль) копійок;

- судової транспортно-трасологічної експертизи, вартістю 17828 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень 00 (нуль) копійок;

- судової інженерно-транспортної експертизи, вартістю 4011 (чотири тисячі одинадцять гривень), 30 (тридцять) копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2025 року на автомобіль «MAN L2000», д/н НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрованого серії НОМЕР_4 виданого 03.02.2018 належить ТОВ «ЛОГО-ТРАНС», мопед «SUZUKI ADDRESS V125S», д/н НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати.

Цивільний позов, поданий прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР, в порядку ст. 128 КПК України, залишити без розгляду.

Речові докази:

- DVD-R диски зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль «MAN L2000», д/н НОМЕР_3 , вважати повернутим власнику;

- мопед «SUZUKI ADDRESS V125S», д/н НОМЕР_2 , повернути власнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_8