ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1392/24 Номер провадження 11-кп/814/915/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000245 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 09 жовтня 2025 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобелячок Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою. АДРЕСА_2 , раніше судимого:

03.06.2022 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.1 ст.296, ч.2 ст.125 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

засуджено зач. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначити на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 03.06.2022, та остаточно визначено ОСОБА_10 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 10000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

27.03.2024, в денний час доби (точну годину встановити не представилось можливим), ОСОБА_10 перебуваючи на законних підставах у кв. АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_11 , діючи в умовах воєнного стану, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з ванної кімнати вказаної квартири пральну машину «Whirlpool», AWE 2215, вертикальну, на 5,5 кг, яка належить ОСОБА_7 вартістю 5500 гривень. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.

09.04.2024, в денний час доби (точну годину встановити не представилось можливим), ОСОБА_10 , перебуваючи на законних підставах у кв. АДРЕСА_3 , власником якої являється ОСОБА_11 , діючи в умова воєнного стану, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з кухні вказаної квартири газову плиту «Gefest» 1200 C7 K8, білого кольору, яка належить ОСОБА_7 , вартістю 5000 гривень. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.

Свою апеляційну скаргу обгрунтував тим, що суд неповно врахував дані щодо нього, визнання ним своєї вини у вчиненому, активне сприяння досудовому розслідуванню, надання суду правдивих показань, щире каяття та неодноразове вибачення перед потерпілою.

При цьому вказує, що реальні збитки потерпілій не настали, оскільки майно їй було повернуте та він вжив заходів для відшкодування завданих збитків та моральної шкоди.

Зазначає, що він позитивно характеризується, має постійне місце проживання.

Вказані обставини вважає такими, що пом`якшують покарання. Тому вважає, що він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, потерпілу та представника потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, учасниками провадження не оскаржується та апеляційним судом не перевіряється.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше судимий, те, що нові кримінальні правопорушення вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком, вік та стан здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданої шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Тобто судом враховані всі обставини, які встановлені судом під час розгляду справи та вказані обвинуваченим в апеляційній скарзі. Інших обставин, які б пом`якшували покарання колегією суддів не встановлено.

Крім цього колегія суддів враховує, що обвинувачений вчинив 2 епізоди кримінальних правопорушень щодо однієї потерпілої, дані злочини вчинив через невеликий проміжок часу з дня ухвалення попереднього вироку та в період іспитового строку, що не свідчить про критичне ставлення обвинуваченого до своїх діянь, а вказує на схильність до вчинення злочинів.

У випадку вчинення особою кримінального правопорушення під час іспитового строку покарання, від якого вона була звільнена з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання, призначеного новим вироком. На це вказав Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 15 липня 2025 року по справі №462/7107/24.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 статті 71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З огляду на вказані положення закону, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, призначив ОСОБА_10 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за вироком у цьому кримінальному провадженні невідбутого покарання за попереднім вироком, визначивши йому до відбування 4 роки позбавлення волі, що є більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, та від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Таке рішення є законним.

У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_10 має бути призначене покарання з реальним його відбуванням в умовах виправної установи.

Таким чином, призначене ОСОБА_10 покарання в повній мірі відповідає вимогам кримінального законодавства, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 09 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_10 без змін.

У зв`язку з набранням вироком законної сили ОСОБА_10 взяти під варту в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4