Провадження №1-кп/712/1173/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про направлення копій матеріалів кримінального провадження до Державного бюро розслідувань для проведення перевірки у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001020 від 13.10.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебуває кримінальне провадження обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України.

09.01.2026 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про направлення копій матеріалів кримінального провадження до Державного бюро розслідувань для проведення перевірки (в порядку ст.206 КПК України). Клопотання обґрунтоване тим, що за результатами ретельного аналізу матеріалів кримінального провадження захисником встановлено істотну невідповідність фактичних обставин, зафіксованих у продовженні до протоколу огляду від 16-17.04.2025, матеріалах негласних слідчих (розшукових) дій, з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, направленими до суду. Таким чином, до офіційних процесуальних документів - клопотань про обрання та продовження запобіжного заходу, повідомлення про підозру та обвинувального акту - були внесені відомості та фактичні обставини епізоду, які не відповідають даним, зафіксованим первинними процесуальними документами, і якими сторона обвинувачення намагалася обґрунтувати законність кримінального переслідування, та допустимість обмеження прав громадянина. Будь-яка зміна, доповнення або трансформація фактичних обставин, які зафіксовані первинними процесуальними документами, зокрема, протоколом огляду та матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, і які покладені в основу обвинувачення за відсутності належного процесуального оформлення, набувають ознак внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційного документа, що охоплюється об`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України. Враховуючи вищевикладене, захисник просить: постановити ухвалу, у якій викласти встановлені судом обставини, та направити копії матеріалів кримінального провадження, зокрема, обвинувального акта, клопотання про продовження тримання під вартою, а також матеріалів тому 2 даного кримінального провадження, до Державного бюро розслідувань для надання їм належної правової оцінки.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника про направлення копій матеріалів кримінального провадження до Державного бюро розслідувань для проведення перевірки. Прокурор зазначив, що на стадії підготовчого судового засіданні, коли судом не досліджувались матеріали кримінального провадження, в т.ч. висновок семантико-текстуальної експертизи, неможливо перевірити відповідність фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті, клопотанні про продовження запобіжного заходу, іншим матеріалам кримінального провадження. За вказаних обставин, прокурор вважає, що клопотання захисника є передчасним.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, суд встановив таке.

Підготовче судове засідання в судовому провадженні є самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якої є визначення судом можливості на законних підставах призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

У підготовчому судовому засіданні суд не надає оцінки обставинам, зазначеним в обвинувальному акті, а лише вирішує питання чи обвинувальний акт відповідає вичерпним вимогам Кримінального процесуального кодексу України та чи не містить він недоліків, які б перешкоджали призначенню на його підставі судового розгляду.

Питання встановлення наявності чи відсутності складу певного кримінального правопорушення у діянні особи, вагомості доказів висунутого обвинувачення та його обґрунтованості суд має право вирішити у змагальному судовому процесі під час розгляду справи по суті.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У ч.2 ст. 291 КПК України перелічено відомості, які має містить обвинувальний акт.

Частина четверта статті 291 КПК України передбачає подання до суду обвинувального акта з додатками. Надання суду інших матеріалів кримінального провадження до початку судового розгляду законом не передбачено.

Суд зазначає, що питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті фактичним обставинам справи, про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення, вирішення питання про допустимість чи недопустимість доказів, не може бути предметом розгляду під час підготовчого судового провадження, оскільки на цій стадії судового провадження суд позбавлений можливості дослідити докази, такі докази можуть бути досліджені лише під час судового розгляду.

Також, суд враховує, що за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. До цього ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому обсязі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Таким чином, питання щодо відповідності фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, клопотаннях прокурора щодо запобіжних заходів, іншим матеріалам кримінального провадження, суд вважає передчасним, з огляду на те, що оцінка викладених в обвинувальному акті обставин і їх відповідність формулі кваліфікації не вирішується на стадії підготовчого провадження і по суті є питанням доведеності вини, а оцінка зібраним і дослідженим доказам надається виключно за результатами розгляду кримінального провадження по суті при постановленні вироку суду.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення під час досудового розслідування та судового провадження даного кримінального провадження, відтак, суд не знаходить підстав для направлення відповідного повідомлення та копій матеріалів кримінального провадження до Державного бюро розслідувань. Водночас, сторона захисту не позбавлена можливості звернення до ДБР із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення, якщо за її позицією, відбувся відповідний факт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.206, 291, 350, 369, 370, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про направлення копій матеріалів кримінального провадження до Державного бюро розслідувань для проведення перевірки залишити без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1