490/1659/17 24.02.2026
н/п 1-кп/490/884/2026
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 490/1659/17
У Х В А Л А

24 лютого 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяви потерпілого ОСОБА_5 про: відвід прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , призначення прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора у кримінальному провадженні, звернення до Вищої ради правосуддя щодо дій прокурорів у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000170, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Калініно Тульчинського району Вінницької області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

встановив:

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про відвід прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні; призначення прокурорів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прокурорами, які здійснюватимуть повноваження прокурора у зазначеному кримінальному провадженні; направлення судом подання до Вищої ради правосуддя щодо дій прокурорів у кримінальному провадженні.

Заяву мотивовано тим, що прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є компетентними для підтримання державного обвинувачення, зокрема: з червня 2025 року не надано суду матеріали досудового розслідування, на підставі яких складено та скеровано обвинувальний акт; не надано та не забезпечено дослідження матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій та відомостей про їх відкриття стороні відповідно до ст. 290 КПК України; не надано інформації щодо статусу грошових коштів потерпілого, які перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування понад дев`ять років; прокурори ухиляються від надання суду інформації, необхідної для розгляду справи.

Потерпілий зазначає, що судовий розгляд без матеріалів досудового розслідування є порушенням вимог ст. 2, 7, 9, 22, 26, 290, 314-315 КПК України. На думку потерпілого, зазначені обставини в сукупності викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурорів, що, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, є підставою для відводу прокурорів.

Потерпілий підтримав заяву про відвід прокурорів; зазначив, що прокурори є некомпетентними для підтримання державного обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження; звернув увагу, що прокурори не можуть надати відповіді щодо місця зберігання залучених для проведення негласних слідчих (розшукових) дій грошових коштів потерпілого та не обізнані щодо результатів досудового розслідування у виділеному кримінальному провадження стосовно іншої особи, яка зазначена як співучасник в обвинувальному акті. Крім того, потерпілий зазначив, що наведені обставини є підставою для ініціювання судом звернення до Вищої ради правосуддя із поданням щодо дій прокурорів ОСОБА_6 та керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_12 . Щодо прокурорів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зазначив, що вказані прокурори входили до складу групи прокурорів під час досудового розслідування, вони є обізнаними про обставини кримінального провадження та можуть гідно підтримати державне обвинувачення в суді.

До Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону було направлено повідомлення про звернення потерпілого із заявою про відвід прокурору ОСОБА_6 ; будь-яких пояснень від прокурора до суду не надходило.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення заяви про відвід; зазначив про необґрунтованість заяви у цілому.

Захисник та обвинувачений зазначили, що дії прокурорів є такими, що дають підстави для задоволення заяви про відвід прокурорів; щодо інших питань поклалися на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши заяву потерпілого, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 77 КПК України, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Наведені потерпілим підстави для відводу прокурорів та пояснення на обґрунтування заяви про відвід фактично є незгодою із діями прокурорів під час підтримання державного обвинувачення в судовому провадженні.

У сукупності наведені обставини не є такими, що викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурорів, та не є достатніми для задоволення заяви потерпілого про відвід прокурорів.

Відповідно до ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування; у разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

З наведеної норми вбачається, що визначення групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, віднесено до компетенції керівника відповідного органу прокуратури.

Підстав для визначення групи прокурорів за рішенням суду приписи КПК України не вбачають.

Зважаючи на викладене, заява потерпілого в частині призначення прокурорів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прокурорами, які здійснюватимуть повноваження прокурора у зазначеному кримінальному провадженні, не є такою, що може вважатися обґрунтованою та такою, що містить законні підстави для її задоволення.

Відповідно до ст. 1 Закону України про Вищу раду правосуддя - Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Статтею 3 зазначеного Закону визначено повноваження Вищої ради правосуддя, зокрема ухвалення рішення стосовно порушення прокурором вимог щодо несумісності та розгляд скарги на рішення відповідних органів про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора.

Відповідно до ст. 43 Закону України Про прокуратуру прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 44 та ст. 73 вказаного Закону дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів.

Відповідно до ст. 45 Закону України Про прокуратуру рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження. Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Рекомендований зразок дисциплінарної скарги розміщується на вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Зважаючи на викладене, заява потерпілого в частині звернення суду до Вищої ради правосуддя із поданням щодо дій прокурора ОСОБА_6 та керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_12 не є такою, що ґрунтується на приписах чинного законодавства України.

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви потерпілого про відвід прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , призначення прокурорів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прокурорами, які здійснюватимуть повноваження прокурора у зазначеному кримінальному провадженні, звернення із поданням до Вищої ради правосуддя щодо дій прокурора ОСОБА_6 та керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_12 .

Керуючись ст. ст. 37, 77, 81, 372 КПК України, суд

постановив:

- у задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_5 про відвід прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , призначення прокурорів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прокурорами, які здійснюватимуть повноваження прокурора у зазначеному кримінальному провадженні, звернення із поданням до Вищої ради правосуддя щодо дій прокурора ОСОБА_6 та керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_12 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3