ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1460/24 Номер провадження 11-кп/814/872/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000097 за апеляційною скаргою начальника Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Янтарне Донецької області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, пенсіонер, несудимий,

визнаний невинуватим та виправданий за ч.1 ст.249 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

01 травня 2024 року ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, без належного дозволу, прибув до восьмого заливу Кам`янського водосховища р. Дніпро неподалік с. Солошине Кременчуцького району Полтавської області, де за допомогою алюмінієвого човна зайшов до території нерестовища Кам`янського водосховища.

Перебуваючи на вказаній водоймі, використовуючи заздалегідь придбані та підготовлені дві ліскові сітки, в період нересту здійснив незаконний вилов риби, після чого близько 03 год. 20 хв. 01 травня 2024 року був виявлений працівниками відділу поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_8 незаконно добув рибу по видам та кількості: окунь - 6 шт. на загальну суму 18972 гривень; лящ - 13 шт. на загальну суму 21437 гривень; карась сріблястий - 43 шт. на загальну суму 67983 гривень; краснопірка - 2 шт. на загальну суму 3128 гривень; плоскирка - 1 шт. вартістю 1564 гривень, які відносяться до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам на загальну суму 113084 гривень.

Мотивуючи прийняте рішення, місцевий суд зазначив, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом факт незаконного зайняття ОСОБА_8 рибним добувним промислом та належності йому виявлених під час огляду місця події сіток з рибою.

Крім того, суд критично оцінив протокол огляду місця події від 01 травня 2024 року, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 10 червня 2024 року, поставив під сумнів показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та визнав недостовірним висновок експерта №СЕ-19/111-24/30885-ФХЕД від 04 червня 2024 року.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.1 ст.249 КК України на 2 роки пробаційного нагляду.

При цьому зазначає, що сукупність здобутих доказів підтверджує факт зайняття обвинуваченим незаконним рибним добувним промислом.

Наголошує, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 бачили обвинуваченого в момент, коли він діставав сітки з рибою з річки, а їх показання підтверджуються даними протоколу огляду місця події від 01 травня 2024 року.

Стверджує, що час встановлення сіток обвинуваченим збігається з часом його перебування у зоні дії базової станції оператора зв`язку, що охоплює місце його виявлення працівниками поліції.

Вважає, що відсутність відеозапису, який підтверджує, що ОСОБА_8 ставив та витягував сітки не спростовує його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки нормами кримінального процесуального Закону передбачено варіативність процесуальних джерел доказів.

Не погоджується з висновком місцевого суду про зацікавленість свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 в результатах кримінального провадження. При цьому зауважує, що вказані свідки надали ґрунтовні та об`єктивні показання, їх допит проведено з дотриманням вимог КПК України та вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань і приведені до присяги.

Стверджує, що положення кримінального процесуального Закону не містять заборони з приводи допиту співробітників правоохоронних органів в якості свідків.

Наголошує, що при перегляді відеозапису, що є додатком до протоколу огляду місця події від 01 травня 2024 року, видно, що у човні обвинуваченого наявна рослинність, а днище човна вологе.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також наявному в матеріалах провадження висновку експерта, що підтверджує істотність заподіяної шкоди, у взаємозв`язку з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що передбачено п.2 і п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.

Відповідно до приписів ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:

1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;

3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;

4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок підлягає скасуванню із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначене свідчить, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, порядком оцінки доказів і визначення відповідно до ст.94 КПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Наведені приписи закону при ухваленні вироку місцевим судом не дотримано.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд дійшов до висновку, що докази, надані стороною обвинувачення, не доводять факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Такі висновки суду не містять належного аналізу сукупності доказів спростованого обвинувачення і є передчасними.

Колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі прокурора наведені вагомі та належним чином аргументовані доводи щодо неправильної, на його думку, оцінки місцевим судом певних доказів.

Так, місцевий суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з огляду на те, що вони є працівниками правоохоронних органів і можуть бути зацікавленими в результатах кримінального провадження, а їх показання не підтверджуються іншими доказами.

Проте, суд не навів переконливих мотивів, які б давали підстави сумніватися у правдивості показань зазначених свідків.

За змістом положень статей 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є державними інспекторами відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» та у судовому засіданні повідомили, що спостерігали за допомогою тепловізора обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення під час патрулювання на водоймі.

При цьому показання свідків є стабільними, логічними, послідовними, узгоджуються між собою та, всупереч висновкам місцевого суду, підтверджуються іншими, наданими прокурором доказами.

Об`єктивних даних, які б давали підстави стверджувати про недопустимість як доказів показань цих свідків, місцевий суд не встановив.

Оцінюючи протокол огляду місця події від 01 травня 2024 року, суд залишив поза увагою доданий відеозапис слідчої дії, з якого видно, що днище човна вологе і містить залишки рослинності. З огляду на те, що слідча дія проводилася через декілька годин перебування човна на березі під сонячним промінням, та обставина що дерев`яний настил над частиною днища був сухим, не може бути обґрунтованою підставою для спростування показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Також місцевий суд не навів переконливих доводів для висновку про відхилення в якості доказу протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 10 червня 2024 року з відеозаписом до нього, який підтверджує перебування ОСОБА_8 в зоні дії базової станції оператора мобільного зв`язку, що розташована по АДРЕСА_2 та охоплює територію, на якій був виявлений обвинувачений під час огляду місця події.

Крім того, суд відхилив як недостовірний доказ висновок експерта №СЕ-19/111-24/30885-ФХЕД від 04 червня 2024 року з тих підстав, що він не підтверджує винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.101 КПК висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідному вироку.

Суд першої інстанції не ставив під сумнів встановлення експертом істотної шкоди, що завдана рибному господарству України незаконним виловом риби. Водночас, суд навів доводи щодо допущених експертом описок та оцінки риби незрозумілого походження, проте не скористався правом викликати експерта для допиту з метою роз`яснення висновку (ч. 1 ст. 356 КПК України).

Не дав суд належної оцінки і показанням самого обвинуваченого з приводу мети перебування на човні в акваторії річки Дніпро вночі під час нересту та заборони навігації маломірних суден, в період дії комендантської години та за 300-400 метрів від берега.

На думку колегії суддів, дослідженим судом першої інстанції доказам надано неналежну оцінку, кожний доказ проаналізовано ізольовано один від одного і переважно лише з боку їх достовірності, хоча приписи ст.94 КПК України зобов`язують суд оцінювати сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З огляду на те, що суд всупереч вимогам ст.94 КПК України не дослідив всіх обставин кримінального провадження, необґрунтовано визнав недопустимими та неналежними наведені докази, не оцінив їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, наведені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону неможливо виправити судом апеляційної інстанції.

Тому, згідно з положеннями п.2 і п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, надати належну оцінку усім доказам в їх сукупності, дослідити всі обставини кримінального провадження та у разі, якщо під час нового розгляду в суді першої інстанції винуватість особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення буде доведено в установленому законом порядку, вирішити питання щодо передбаченої законом кримінальним законом відповідальності.

Отже, апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 412, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу начальника Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Скасувати вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_8 і призначити новий розгляд кримінального провадження №0000097 в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4