УХВАЛА

11 травня 2026 року

м. Київ

справа № 544/968/17

провадження № 51-1364 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 28 травня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_5 ,

установив:

Пирятинський районний суд Полтавської області вироком від 28 травня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудив за частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 69 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 05 лютого 2026 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнив, апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_7 залишив без задоволення. Вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 28 травня 2021 року стосовно ОСОБА_5 скасував, а кримінальне провадження №0000366 за частиною третьою статті 286 КК закрив на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з відсутністю в діянні складу цього кримінального правопорушення.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що потерпілий не погоджується з вказаними судовими рішеннями.

Перевіривши подану скаргу на відповідність статті 427 КПК, Суд дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням потерпілому строку для усунення недоліків з огляду на таке.

Відповідно до вимог частин другої та третьої статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.

Згідно з частиною п`ятою статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

У частині першій статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною першою статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для їх скасування, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Однак наведених вимог кримінального процесуального закону потерпілий не дотримався.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, потерпілий, крім іншого, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення. Таким чином, потерпілий просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її надано судами першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі статтею 438 КПК не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.

У зв`язку із цим Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд є судом права, а не факту і відповідно до статті 433 КПК перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

змінити судове рішення.

Однак потерпілий у мотивувальній частині касаційної скарги просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а у прохальній частині цієї скарги просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції від 05 лютого 2026 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, чим допустив суперечності у скарзі.

При цьому всупереч вимогам частини п`ятої статті 427 КПК потерпілий не долучив до касаційної скарги копію оскаржуваного вироку Пирятинського районного суду Полтавської області від 28 травня 2021 року.

Крім того, потерпілим додано до касаційної скарги ухвалу Полтавського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року, отриману з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка є деперсоніфікованою, з якої неможливо ідентифікувати осіб.

Водночас в порушення вимог частини третьої статті 427 КПК потерпілий не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Разом з тим, при скеруванні скарги через підсистему «Електронний кабінет» було залишено поза увагою, що її функціонування у Касаційному кримінальному суді Верховного Суду здійснюється з урахуванням вимог процесуального законодавства.

Так, відповідно до статті 35 КПК, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник кримінального провадження зобов`язаний у випадках, передбачених цим Кодексом, надати доказ надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам кримінального провадження копій наданих документів.

Частиною шостою статті 427 КПК передбачено, що до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на засудженого, який тримається під вартою.

Тому, у разі звернення потерпілого, він зобов`язаний надати відповідні копії з додатками для надіслання іншим учасникам провадження або докази надсилання їх згаданим учасникам, що не було додержано.

Отже, вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами статті 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись частиною першою статті 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 28 травня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3