1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2378/26 1-кс/335/863/2026
18 березня 2026 року м. Запоріжжя
Під час досудового розслідування проведено ряд заходів, направлених на встановлення осіб, причетних до вчинення злочину, та обставин вчинення кримінального правопорушення, у тому числі заходів, передбачених гл.21 КПК України, за результатами яких слідчими було встановлено, що за вказаною схемою вчинення кримінального правопорушення до Фахового коледжу Класичного приватного університету було працевлаштовано, серед інших ОСОБА_4 .
13.03.2026 слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області, на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2026, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Вищезазначене майно визнано речовими доказами по вищевказаному кримінальному провадженню, про що слідчим винесено відповідну постанову.
Слідчий вважає, що вилучене майно може містити сліди скоєння злочину, а також бути використано як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим на теперішній час виникла необхідність накласти на нього арешт з метою попередження можливого пошкодження, відчуження чи знищення вказаного майна.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у клопотанні.
Представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон «Phone 16» у корпусі рожевого кольору, модель MYЕАЗHN/A, серійний номер НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_5 , із SIM-картою оператора «Київстар» з номером телефону НОМЕР_6 , банківську картку «Універсал Банк» № НОМЕР_8 , мобільний телефон «Google Luxel 6 Pro» у корпусі темно-сірого кольору, а також системний блок темно-чорного кольору разом із материнською платою «P300P512 GM28, 512 GB», відеокартою «GeForce GTX 1660», блоком живлення та процесором. В обґрунтування заперечень зазначив, що вказане майно належить ОСОБА_5 , яка не є учасником кримінального провадження, у зв`язку з чим, на його думку, відсутні підстави вважати його речовими доказами або майном, що підлягає арешту. Крім того, вказав, що ухвалою суду про надання дозволу на проведення обшуку не було передбачено вилучення банківських карток.
Слідчий у судовому засіданні доводи захисника в частині належності мобільних телефонів іншій особі, а не ОСОБА_4 , не спростував. Разом з тим щодо системного блоку зазначив, що він був вилучений за місцем проживання ОСОБА_4 , а будь-яких відомостей чи документів, які б підтверджували його належність ОСОБА_5 , під час проведення обшуку та у судовому засіданні надано не було. Також повідомив, що на накладенні арешту на протокол про адміністративне правопорушення не наполягає.
Власник майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, пояснивши, що будь-яких незаконних дій він не вчиняв.
Власник майна ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що два мобільні телефони, банківська картка «Універсал Банк» № НОМЕР_8 , а також системний блок належать їй на праві приватної власності.
Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши його доводи та матеріали кримінального провадження, надані в його обґрунтування, слідчий суддя встановив такі обставини та дійшов до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 11.03.2026, надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вилучення речей та предметів які становлять інтерес для досудового розслідування, а саме: засоби стільникового зв`язку, за допомогою яких фігуранти у провадженні обговорювали вчинення злочину, чорнові записи, комп`ютерна техніка та електронні носії інформації, відомості з електронної системи електронного кабінету викладача, документи щодо працевлаштування та діяльності ФК КПУ та КПУ, грошові кошти отримані злочинним шляхом.
З клопотання слідчого встановлено, що арешт майна ОСОБА_4 обґрунтовується необхідністю забезпечення збереження речових доказів у тому ж вигляді, у якому воно перебуває, з метою попередження його можливості зникнення, відчуження або пошкодження, оскільки незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Обшук слідчим проведено 13.03.2026, клопотання слідчого про арешт майна подано до суду поштовим зв`язком 14.03.2026, що свідчить про дотримання слідчим строків подання клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Що стосується вимоги про накладення арешту на мобільний телефон «Phone 16» у корпусі рожевого кольору, модель MYЕАЗHN/A, серійний номер НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_5 , із SIM-картою оператора «Київстар» з номером телефону НОМЕР_6 , банківську картку «Універсал Банк» № НОМЕР_8 та мобільний телефон «Google Luxel 6 Pro» у корпусі темно-сірого кольору, протокол № 570 про адміністративне правопорушення від 06.03.2025 відносно ОСОБА_4 на 1 арк. (копія), то слідчий суддя вважає, що клопотання в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки слідчим не надано належних та допустимих доказів того, що вказані речові докази, відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речового доказу у кримінальному провадженні, по якому на даний час здійснюється досудове розслідування.
Зокрема, стороною обвинувачення не доведено, що зазначені мобільні телефони та банківська картка використовувалися як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому, як встановлено у судовому засіданні, вказані мобільні телефони та банківська картка належать іншій особі, яка не є підозрюваною чи іншим учасником кримінального провадження, що додатково свідчить про відсутність правових підстав для обмеження її права власності.
Заперечення адвоката щодо того, що в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку не зазначалося вилучення банківських карток, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання, оскільки банківські картки є тимчасово вилученим майном, а слідчий навів обґрунтовані аргументи, що вони відповідають ознакам речового доказу.
За вказаних обставин, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173, 369-372 КПК України, -
Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено 13.03.2026 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме на:
-мобільний телефон «iPhone 14 Pro Max» у корпусі фіолетового кольору, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , із SIM-картою оператора «Київстар» з номером телефону НОМЕР_3 , у чохлі з візерунком «природа»;
-банківську картку «Універсал Банк» № НОМЕР_7 ;
-банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_9 ;
-банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_10 ;
-банківську картку № НОМЕР_11 ;
-мобільний телефон «OnePlus 7 Pro» у корпусі чорного кольору, модель GM1910, IMEI: НОМЕР_12 , IMEI: НОМЕР_13 ;
-системний блок темно-чорного кольору разом із материнською платою «P300P512 GM28, 512 GB», відеокартою «GeForce GTX 1660», блоком живлення та процесором.
В іншій частині клопотання залишити без задоволення.
Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокуророві, власникові майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складено 19 березня 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1