Справа № 496/1920/26
Провадження № 1-кс/496/417/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , відеоконференція,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ліски Кілійського району Одеської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який момент затримання перебував на посаді стрілець-помічник гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого 04.09.2017 Біляївським районним судом в Одеській області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, звільнений 28.07.2023 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

за матеріалами кримінального провадження за №0000260 від 12.03.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області, звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При цьому посилається на те, що ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на посаді стрілець-помічник гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127- 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 09 березня 2026 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивав спиртні напої спільно з декількома місцевими жителями села Троїцьке та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Надалі, в процесі відпочинку між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 раптово виникли особисті неприязні відносини, які переросли у бійку, в ході якої у ОСОБА_5 виник прямий умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті людини, посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, почав умисно наносити численні удари руками в область голови та тулуба ОСОБА_7 . Внаслідок вказаних умисних дій ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер на місці. Після чого, на ранок 10.03.2026 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , бажаючи уникнути кримінальної відповідальності за свої дії, виніс тіло ОСОБА_7 з приміщення будинку та викинув у колодязь, який розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано о 03:46 12.03.2026 в порядку ст. 208 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на обставини викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 , заперечувала проти задоволення клопотання, при цьому посилалася на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, її підзахисний не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування, суду, впливати на свідків чи вчинити інше правопорушення, тому просила застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події, а саме за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 в ході якого виявлено та вилучено речові докази, а також тіло ОСОБА_7 в колодязі;

- протоколом додаткового огляду місця події, а саме за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 в ході якого було додатково зафіксовано сліди ковзання, тертя та волочіння на ґрунтовому покритті від домоволодіння АДРЕСА_4 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в ході якого було проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_5 , та вилучено речі в котрих на момент вчинення злочину перебував останній та на яких маються сліди речовини бурого кольору;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , співробітника ДПС України, котрому стало відомо про вбивство місцевого жителя та котрий виявив у колодязі тіло ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , котра вказала, що ОСОБА_5 зізнався їй у вбивстві та показав колодязь у якому вона побачила тіло вбитого, та боялась повідомляти відразу до поліції у зв`язку зі страхом зі своє життя;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , під час якого останній визнав свою вину та розповів обставини вчинення ним злочину;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 під час якого останній відтворив обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 .

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.

ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років позбавлення волі, або довічне позбавлення волі.

Тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання підозрюваної винуватою, відсутність постійного місця роботи, вказує на реальність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрювана може переховуватись від органів досудового слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий вказує, що свідками у кримінальному провадженні є особи з числа оточення ОСОБА_5 , враховуючи характер інкримінуємого злочину, є підставою вважати, що вразі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням підозрюваної під вартою, остання буде чинити незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до викривлення показань, що є обґрунтуванням ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім, цього встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинене з застосуванням насильства, вказане підтверджує той факт, що ОСОБА_5 в подальшому може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, тому встановлена наявність ризиків, та все вищевказане свідчить, що відносно підозрюваного, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки інші менш суворі заходи не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України та дотримання ним належної поведінки.

Таким чином, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є цілком обґрунтованими, так як вищевикладене дає достатні підстави для обрання виключного запобіжного заходу.

Обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, а також вищеперерахованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, суд вважає недоцільним визначати їй розмір застави.

Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, тому клопотання старшого слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали - 60 днів, а саме: з 13 березня 2026 року до 11 травня 2026 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 30.03.2026 року, з урахуванням розрахунку ДСА України щодо необхідної кількості суддів для здійснення ефективного правосуддя, яка суттєво перевищує кількість суддів визначену рішенням ВРП від 24 серпня 2023 р. 852/0/15/ - 23, чисельність суддів Біляївського районного суду, з урахуванням рівня навантаження, має складати 47 осіб (штатна кількість - 11 суддів, але фактична кількість суддів в Біляївському районному суду Одеської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ на теперішній час - 6 суддів (без урахування суддів, які на лікарняному, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження, тому з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку складання повного тексту ухвали суду.