Справа №523/5983/26
Провадження №1-кс/523/3365/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , секретаря - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , підозрюваного - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Управління СБУ в Одеській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000140 від 25.02.2026 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лощинівка, Ізмаїльского району, Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду міста Одеси надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області капітана юстиції ОСОБА_4 із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000140 від 25.02.2026, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , являючись громадянином України, будучи прихильником ідеології так званого «русского мира», підтримуючи збройну агресію російської федерації проти України та бажаючи окупації території Одеської області збройними силами рф, а також з метою отримання грошової винагороди на постійній основі, не пізніше 08.01.2026, перебуваючи на території м. Одеси, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою свого мобільного номеру телефону марки «Redmi 6» IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , а саме через месенджер «Телеграм» (сервіс для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами), в якому ідентифікований за номером телефону НОМЕР_3 під ніком « ОСОБА_7 » вступив у злочинну змову з невстановленим співробітником фсб рф, який ідентифікований за номером телефону НОМЕР_4 в месенджері «Telegram» під ніком « ОСОБА_8 », направлену на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності та обороноздатності України шляхом передачі зазначеному невстановленому співробітнику фсб рф зібраних відомостей військового характеру на території м. Одеси, тобто дав добровільну згоду на співпрацю з вказаною особою.

З метою досягнення своїх злочинних цілей, керуючись своїми ідеологічними мотивами, а також з метою отримання на постійній основі грошової винагороди, ОСОБА_6 на виконання загального злочинного плану направленого на вчинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності та обороноздатності України 17.01.2026, за допомогою свого мобільного телефону марки «Redmi 6» IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 здійснив фото фіксацію військового об`єкту в м. Одеса. Після цього реалізуючи злочинний умисел, застосовуючи месенджер «Telegram», із зазначеного мобільного телефону передав (направив) вказаному невстановленому співробітнику фсб рф, який використовує мобільний номер телефону НОМЕР_4 , ідентифікований за вказаним номером телефону в месенджері «Telegram» під ніком « ОСОБА_8 », фотознімки зазначеного військового об`єкта.

В подальшому, 19.01.2026, продовжуючи реалізацію злочинного умислу ОСОБА_6 прибув до того самого військового об`єкта в місті Одеса, де за допомогою свого мобільного телефону марки Redmi 6 IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 повторно здійснив його фотофіксацію, а також визначив і зафіксував географічні координати розташування вказаного військового об`єкта. Надалі, за допомогою зазначеного мобільного телефону, застосовуючи месенджер «Telegram» передав (направив) фотоматеріали разом із географічними координатами розташування військового об`єкта невстановленому співробітнику фсб рф, який використовує мобільний номер телефону НОМЕР_4 , ідентифікований за вказаним номером телефону в месенджері «Telegram» під ніком « ОСОБА_8 », а саме наступних географічних координат: 46.471243,30.755897 та 46.471620,30.756200.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 № 808/528/6/дск від 09.02.2026 у період з 2021 року по теперішній час за вказаними географічними координатами розташовуються окремі підрозділи військової частини НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 реабілітаційний госпіталь).

За вказаними координатами картографічного веб-сервісу GoogleMaps при візуальному спостереженні на місцевості можливо ідентифікувати розташування підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, їх вогневі/укріплені позиції. Розголошення особами в умовах воєнного стану вищевказаних відомостей може завдати шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

У відкритому доступі зазначена інформація Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державним органами не розміщувалася.

Надалі, 23.02.2026 ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного умислу за допомогою свого мобільного телефону марки «Redmi 6» IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 здійснив фото- відеофіксацію, а також визначив і зафіксував географічні координати розташування військової частини в м. Одеса. В подальшому, за допомогою зазначеного мобільного телефону, застосовуючи месенджер «Telegram» передав (направив) фото- відеоматеріали разом із географічними координатами розташування військової частини невстановленому співробітнику фсб рф, який використовує мобільний номер телефону НОМЕР_4 , ідентифікований за вказаним номером телефону в месенджері «Telegram» під ніком « ОСОБА_8 », а саме: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 .

24.02.2026 ОСОБА_6 оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за кваліфікуючою ознакою: діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності та обороноздатності України: наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану.

Повідомлення ОСОБА_6 про підозру обґрунтовується наступними доказами:

- повідомленням про виявлення ознак кримінального правопорушення від 23.02.2026;

- відповіддю на доручення ГВ ЗНД УСБУ № 65.0.4/1/65-195 від 13.01.2026 щодо обставин вчинення ОСОБА_6 обставин вчинення кримінального правопорушення;

- відповіддю на доручення № 65.5.Д.1.3/65.5.Д-705 від 03.02.2026 щодо обставин вчинення ОСОБА_6 обставин вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом про проведення НСРД № 65/5/Д-245 від 23.01.2026, в якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення;

- відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_2 № 808/528/6/дск від 09.02.2026;

- протоколом затримання ОСОБА_6 під час якого зафіксовано, що в його мобільному телефоні марки «Redmi 6» наявне листування та передача географічних координат військових об`єктів невстановленому співробітнику фсб рф.

- протокол огляду мобільного телефону марки «Redmi 6», в якому зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання її винною, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України дозволяє обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий у клопотанні зазначає, що запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 437 - 442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437 - 442-1 КК України.

У зв`язку з вказаними обставинами, орган досудового розслідування просить суд при ухваленні рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави не визначати.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважає мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов до наступного висновку.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної є запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Підставою застосування запобіжного заходу є також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Підозрюваний перебуваючи на свободі, може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується вчинення останнім допомоги державі-агресору в проведенні підривної діяльності проти України. Крім цього, у разі визнання підозрюваного винним, йому загрожує суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, що надає підстави вважати, що він, перебуваючи на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити здійснювати злочинну діяльність;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується причетністю підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України та вчинення кримінального правопорушення в період воєнного стану.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, підозрюваний буде перешкоджати виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає, що слідчим надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Процесуальні дії, проведення або завершення яких потребує додаткового часу:

- отримати відповіді на запити від ІНФОРМАЦІЯ_2 по іншим фактам передачі відомостей ОСОБА_6 ;

- отримати матеріали за результатами проведення НСРД та зняти грифи таємності з документів щодо проведення НСРД;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- виконати вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 24.05.2026 року.

Для проведення та завершення вищевказаних процесуальних дій необхідний строк не менше 2-х місяців.

Отримані в результаті проведення слідчих дій відомості являтимуться доказами причетності підозрюваного ОСОБА_6 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення.

Статтею 22 КПК України презюмується принцип змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При вирішенні питання про продовження строку застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України в сукупності із вищевказаними обставинами враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється; характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваної та приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти, передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.

Обставин які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на свободі, підозрювана буде перешкоджати виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як вбачається з ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства) що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Зазначені ризики не зменшилися, що, згідно з ст. 177 та ст. 199 КПК України, є підставою для продовження підозрюваній строку тримання під вартою.

Щодо посилань сторони захисту на необґрунтованість ризиків слідчий суддя доходить висновку про відхилення таких аргументів з огляду на те, що станом на даний момент досудове розслідування не закінчено, повний обсяг слідчих дій не проведено і ризики такі як: переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення у якому обвинувачується є об`єктивним та не спростовується наведеними аргументами.

У зв`язку з цим доводи сторони захисту суд вважає такими, що не підтверджені належними доказами та не можуть бути взяті до уваги при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню та до підозрюваного ОСОБА_6 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання та зменшення розміру застави судом не встановлено.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991).

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі «Осипенко проти України»). Уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою.

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п.п. 23-24).

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи вказану практику ЄСПЛ, ст. 183 КПК України, яка наділяє слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно застави, однак відповідно до вказаної статті зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Проте, згідно з ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та продовження відносно підозрюваного строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку проведення досудового розслідування.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки не підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування, а під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 197, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Управління СБУ в Одеській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - задовольнити.

Продовжити у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.05.2026 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1