Справа № 502/268/26
УХВАЛА

11 березня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву

ОСОБА_3

про

поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,-

В С Т А Н О В И В :

12.02.2026 в порядку ст. 33 ЦПК України судді Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 передано заяву ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 1-125/2007 про стягнення з ОСОБА_4 на користь стягувача 111 851 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що вироком Кілійського районного суду Одеської області від 11 липня 2007 року у справі №1-125/2007 стягнуто з ОСОБА_4 на користь заявника 111851 гривню.

22 лютого 2012 року заявнику видано виконавчий лист, який він неодноразово подавав до ДВС. Боржник відбув покарання та ухиляється від добровільного виконання покладених на нього зобов`язань.

Після неодноразової подачі вищевказаного виконавчого листа до ДВС його втратили та 12.02.2013 року заявник отримав дублікат виконавчого листа.

З дублікатом виконавчого листа заявник знов звертався до ДВС, але рішення суду не виконувалося. Останній раз він звернувся до Кілійської ДВС за примусовим виконанням рішення суду у 2016 році.

Лише у травні 2020 року заявнику, після його звернення до Кілійської ДВС, був повернутий виконавчий лист, поштою звичайним листом, без постанови про відмову у прийнятті виконавчого листа до виконання.

Вважає, що строк пропущений ним з поважних причин, з огляду на запровадження карантину: Постановою КМУ №211 від 11.03.2020 з 12.03.2020 в Україні запроваджено карантин. Згідно з п. 10-2 Розділу ХІІI Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчих документів перериваються на період дії карантину (тривав до 30.06.2023) та воєнний стан: Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до того ж п. 10-2 Розділу ХІІIІ Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчих документів перериваються на період дії воєнного стану.

Враховуючи, що на законодавчому рівні строк пред`явлення був зупинений (перерваний) спочатку карантином, а потім воєнним станом, право стягувача на примусове виконання рішення суду має бути захищене, а тому заявник просив суд:

-поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 1-125 виданий 22.02.2012 року Кілійським районним судом Одеської області.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги т просив їх задовольнити.

Боржник ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник Кілійського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали заяви та кримінального провадження, оцінивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 11.07.2007 року по справі № 1-125/07 визнано винним ОСОБА_4 за ст. 192 ч.4 КК України та призгачено покарання 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного йому майна. Строк відбуття покарання вирішено обчислювати з дня затримання 25.01.2007 року. Міру покарання до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в СІЗО-22 міста Ізмаїл. Цивільні позови задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 85,172 гривні; на користь ОСОБА_6 - 24800 гривень; на користь ОСОБА_3 111,851 гривню; на користь ОСОБА_7 13000 гривень; на користь ОСОБА_8 10,659 гривень; на користь ОСОБА_9 75,747 гривень /т. І а.с.229/.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.11.2007 року апеляція захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_4 та апеляцію засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 11.07.2007 року відноно ОСОБА_4 змінено, виключено з вироку стягнення цивільного позову з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 85172 гривні. В іншій частині вирок залишено без змін /т. ІІ а.с.6-8/.

16.01.2008 року ОСОБА_3 за адресою його місця проживання, судом був направлений виконавчий лист по справі №1-125/207 та розяснено щодо звернення до відділу ДВС, що підтверджується супровідним листом, наявним в матеріалах справи /т.ІІ а.с. 22/.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 06.02.2012 року заяву задоволено. Видано ОСОБА_3 дублікат виконавчого листа у справі №1-125/2007 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 НОМЕР_1 гривню /т. ІІ а.с.25/.

Згідно дублікату виконавчого листа №1-125/2007 виданого Кілійським районним судом Одеської області 22.02.2012 року встановлено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 12.02.2013 року. Згідно наявних відміток державного виконавця про виконання рішення (вироку) або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення вбачається, що:

- 18.04.2013 року виконавче провадження закінчено згідно п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягнення не проводилось;

- 15.05.2013 року відмовлено згідно ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- 04.06.2013 року - виконавче провадження закінчено згідно п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягнення не проводилось;

- 05.12.2013 року повернуто п. 5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- 16.12.2016 року відмова п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» /т. ІІ а.с. 27-28/.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 539 потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 535 КПК України, в разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день вчинення виконавчих дій - 16.12.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ст. 23 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з положеннями ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Разом з тим, поновлення строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання можливо лише за умови встановлення об`єктивної неможливості дотримання стягувачем відповідних вимог закону щодо строків на їх пред`явлення.

Згідно положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Судом встановлено, що 2013 року та 2016 року виконавчий лист повертався стягувачу, про що свідчать позначки на виконавчому листі про повернення виконавчого документа стягувачу. Отже, відбулося переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому з огляду на положення п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» стягувач мав право звернутися із виконавчим листом в межах строків, встановлених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (три роки з моменту повернення виконавчого листа).

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день повернення виконавчого документа 16.12.2016 року) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

Суд зауважує, що поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання може бути поновлений лише за наявності поважних на це причин, однак закон не конкретизує, які саме обставини є поважними причинами.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Суд враховує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими. Безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Доказів отримання ОСОБА_3 виконавчого листа, як він зазначає лише у травні 2020 року, суду надано не було. Проте, отримавши повернутий виконавчий лист, заявник звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання лише у лютому 2026 року, при цьому, навіть за умови підтвердження заявником доводів щодо отримання від органу державної виконавчої служби виконавчого документа у травні 2020 року, вказаний трирічний строк все одно є таким, що пропущений.

Зазначені заявником обставини для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд не може визнати поважними, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як не вказано і те, що вказані обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Керуючись ст. ст. 258-261, 433 ЦПК України, п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 16.12.2016), суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1