Справа № 751/1469/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/756/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено під час розгляду кримінального провадження, відомості про яке 26 серпня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004241 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, -

було задоволено клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжних заходів щодо обвинувачених та ухвалено продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів до 07 листопада 2025 року включно із залишенням розміру застави у раніше визначених розмірах.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що доведено обставини, які виправдовують продовження обвинуваченим строку застосування запобіжного заходу. Зокрема, врахував тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , те, що у судовому засіданні доведено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України і з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд дійшов висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків доцільно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду адвокатом ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 була подана апеляційна скарга в якій він просить скасувати її та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора і обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту чи зменшити розмір визначеної ОСОБА_9 застави до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, клопотання прокурора та досліджені в судовому засіданні докази у кримінальному провадженні не містять переконливих та обґрунтованих доказів чи даних, які б вказували на обґрунтованість висунутого обвинувачення за ч. 5 ст. 185 КК України та підтверджували причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого злочину. Вказує, що місцевий суд при ухваленні оскаржуваного рішення не обґрунтував та у рішенні не послався на обставини чи дані які свідчать:

- про існування заявлених прокурором ризиків, які суд визнав доведеними;

- про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення;

- про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявлених ризиків.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно зробив висновок про відсутність даних про наявність обставин які б могли вплинути на обрання більш м1якого запобіжного заходу. Захисник стверджує, що місцевим судом було залишено поза увагою характеризуючі дані на обвинуваченого, зокрема, наявність тісних соціальних зв`язків, він одружений, має на утриманні дружину та малолітню дитину, постійне місце проживання. Зазначає, що в порушення вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, місцевий суд встановивши, що обвинувачений офіційно не працює, має на утриманні дружину та дитину, не дослідив питання пропорційності суми застави, необґрунтовано визначив заставу, яка значно перевищує найвищу дозволену законодавством межу;

- адвокат ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати оскаржувану ухвалу, розглянути застосування альтернативних заходів забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов1язання чи застави у помірному для обвинуваченого розмірі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що його підзахисний тривалий час утримується під вартою та у кримінальному провадженні відсутні ризики, визначені ст. 177 КПК України, для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінки доводам, щодо стану здоров`я ОСОБА_10 , який під час перебування під вартою захворів на тяжку хворобу і стан його здоров`я зумовлює періодичні обстеження та лікування, які неможливо забезпечити в умовах слідчого ізолятора.

Заслухавши доповідача, захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.09.2022 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розмірів застави по 2 600 000 грн. з покладенням обов`язків.

Такий запобіжний захід неодноразово продовжувався як під час досудового розслідування, так і в суді, зокрема під час продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 9 вересня 2025 року, було залишено без змін заставу в розмірі 1 610 400 грн. грн.

На даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді суду.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинувачених під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, суттєво не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо них запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченим, суд вірно врахував, обставини, що характеризують особу обвинувачених, зокрема те, що ОСОБА_9 одружений, має на утриманні малолітнього сина 2018 року народження, не працює, раніше судимий. Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_10 , його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, що він неодружений, має на утриманні малолітню дитину, 2019 року народження, матір, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків можливості продовження злочинної діяльності, ухилення від явки до суду.

З огляду на відсутність об`єктивних даних про необхідність надання ОСОБА_10 спеціалізованої медичної допомоги поза межами медичної частини СІЗО, що б унеможливлювало утримання його під вартою, колегія суддів не може визнати вимогу апеляційної скарги такою, що може стати підставою для зміни запобіжного заходу.

Посилання в апеляційних скаргах захисників на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

На час розгляду клопотання прокурора раніше встановлені ризики неналежної поведінки обвинувачених не зменшились аж настільки, щоб суд мав підстави для обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Викладені стороною захисту доводи не спростовують висновків суду щодо наявності обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинувачених. Всім наведеним в апеляційній скарзі обставинам, неодноразово була надана оцінка, як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і під час продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу.

Колегія суддів зазначає, що наразі кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, на час вирішення клопотання прокурора судовий розгляд не завершений, а тому наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не досягли такого рівня, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Твердження апелянта про неврахування судом певних обставин щодо обвинуваченого не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини самі по собі не свідчать про безпідставність продовження даного виду запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, ухвалою слідчого судді при обранні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була передбачена можливість застосування іншого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та визначено її розмір.

Колегія суддів враховує обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинувачених та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які дають підстави для висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які мають бути досягнуті в ході розгляду кримінального провадження, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі визначеним судом першої інстанції, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, буде співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених і виконання ними процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінального правопорушення, його суспільної небезпечності для інших осіб, активної ролі обвинувачених у його вчиненні, об`єктивних обставин, з яких судовий розгляд не завершений, та даних щодо осіб обвинувачених, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4