ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

19 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , Піскуна

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на стадії підготовчого судового провадження перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою суду від 17.09.2025 року було задоволено клопотання прокурора, надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу до Приморського районного суду м. Одеси для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та оголошено у розшук останнього.

Захисником ОСОБА_4 до суду подано клопотання про скасування розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 та зупинення судового провадження, у зв`язку із проходженням останнім військової служби. Ухвалою суду від 20.10.2025 року судове провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 відновлено.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, після залишення військової частини 28.02.2025 року не виконував покладенні на нього процесуальні обов`язки, зокрема неодноразово ухилився від явки до суду, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що у обвинуваченого не було змоги прибути до суду, при цьому про минулу дату судового засідання стороні захисту було відомо, проте через хворобу також не було можливості з`явитись. Окрім того, у обвинуваченого ОСОБА_5 помер батько, мати служить, а також він має на утриманні 5-ти місячну дитину.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами 6, 7 статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд також приймає до уваги, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства) що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Суд враховує той факт, що ОСОБА_5 інкримінується умисний тяжкий корисливий корупційний злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, відповідальність за який встановлена у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до 3-х років, з конфіскацією майна та у разі визнання його винуватим і, відповідно до положень ст.ст. 74 та 75 КК України, стосовно нього, не може бути застосовано звільнення від покарання та його відбування.

Окрім того, судом враховується неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого під час судового провадження, зокрема ОСОБА_5 будучи обізнаним що відносно нього в Приморському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження, яке було зупинено, у зв`язку із проходженням ОСОБА_5 військової служби, після залишення ним місця несення служби, а саме 28.02.2025 року, до суду до теперішнього часу не з`являвся. Більш того, в судовому засіданні ОСОБА_5 не надав раціонального пояснення, які саме обставини перешкоджали йому з`явитись до суду. Посилання на не отримання повісток є необґрунтованими, оскільки провадження було зупинено та ОСОБА_5 достеменно було відомо про цей факт і його обов`язок повідомити суд про звільнення зі військової служби.

Вище зазначені обставини свідчать про існування в даному кримінальному провадженні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливе переховування обвинуваченого від суду.

Також, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінального провадженні ще не розпочатий, відповідно до засади безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК України, не допитаний обвинувачений, потерпілий та свідки, отже існують підстави вважати, що обвинувачений може вчинити незаконний вплив на цих осіб.

Водночас, суд вважає, що прокурором не доведено існування в даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Окрім того, судом також враховується, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, що в свою чергу свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків.

При цьому, суд зауважує на тому, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть слугувати єдиною підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що стороною обвинувачення в даному випадку не доведено неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На підстав викладеного, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами, а саме те, що останній має зареєстроване місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки, суд вважає, що в даному випадку для запобігання наявним в даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_4 про зупинення судового провадження відносно ОСОБА_5 , у зв`язку із проходженням останнім військової служби під час мобілізації, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 335 КПК України передбачено, що у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Разом із цим, стороною захисту не надано суду підтверджуючих документів щодо проходження ОСОБА_5 на теперішній час військової служби, при цьому суд зауважує на тому, що письмова згода командира в/ч НОМЕР_1 не свідчить про його зарахування до складу військової частини, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника та зупинення судового провадження.

Керуючись ст.ст. 314, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло, за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та/або у разі оголошення повітряної тривоги з метою перебування в укритті.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатись за межі м. Одеси, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, а також зміну засобів зв`язку;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`являться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Виконання ухвали суду в частині застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на прокурора, який підтримує публічне обвинувачення у кримінальному провадженні, контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 , покласти на співробітників Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Строк дії ухвали суду про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту закінчується 19 січня 2026 року, включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зупинення судового провадження відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/14073/20

Номер провадження № 1-кп/ 522/366/25

Головуючий суддя ОСОБА_1