Провадження № 1-кп/161/1421/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 12 грудня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002434 від 19.09.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м.Володомир-Волинський Волинської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженої, з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 , ч. 3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_4 11 березня 2025 року (точний час органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи про наявність грошових коштів на рахунку ОСОБА_5 , використовуючи належні потерпілому мобільний телефон із сім карткою НОМЕР_1 та банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , видану для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_3 , а також свій власний мобільний телефон марки «iPhone8», в мобільному додатку «ощад24/7», без відому та згоди держателя банківської картки, створила обліковий запис клієнта банку від імені потерпілого ОСОБА_5 в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «ощад24/7», яка згідно Закону України «Про платіжні послуги» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, використовуючи мобільний додаток «ощад24/7», де логіном зазначила номер телефону потерпілого НОМЕР_1 , а пароль - відомий лише їй, після чого здійснила вхід у вищевказаний обліковий запис, чим несанкціоновано втрутилася в роботу інформаційної (автоматизованої) системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «ощад24 7».

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України.

Крім того, 11 березня 2025 року у період часу з 12 години 49 хвилин по 13 годину 10 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні відділення АТ «Ощадбанк», яке розташоване за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, будинок за, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до ст. 1 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IХ від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжений, востаннє Указом Президента України N?26/2025 від 14 січня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №4220-IХ від 15 січня 2025 року, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння чужим майном у особи з інвалідністю, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення подальшого перерахунку грошових коштів із карткового рахунку потерпілого АТ «Ощадбанк» №? НОМЕР_3 на потреби Збройних сил України, які несуть службу на Донецькому напрямку заздалегідь не маючи наміру виконувати свої зобов?язання з перерахунку таких коштів, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, використовуючи добровільно передану ОСОБА_5 банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , видану для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_4 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 у загальній сумі 178 000 гривень, чим завдала потерпілому значної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразили заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві, вчиненому в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень визнала повністю, підтвердивши розуміння нею пред`явленого обвинувачення та не оспорювала наведених в обвинувальному акті фактичних обставин правопорушень, пояснивши, що дійсно, перебуваючи в приміщенні АТ «Ощадбанк» за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 3а, використовуючи належні потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон із сім карткою НОМЕР_1 та банківську картку АТ «Ощадбанк», а також свій власний мобільний телефон марки «iPhone8», в мобільному додатку «ощад24/7», без відому та згоди держателя банківської картки, створила обліковий запис клієнта банку від імені потерпілого ОСОБА_5 в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «ощад24/7», використовуючи мобільний додаток «ощад24/7», де логіном зазначила номер телефону потерпілого НОМЕР_1 , а пароль - відомий лише їй, після чого здійснила вхід у вищевказаний обліковий запис, чим несанкціоновано втрутилася в роботу інформаційної (автоматизованої) системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «ощад24/7». В подальшому під приводом здійснення перерахунку грошових коштів із карткового рахунку потерпілого на потреби Збройних сил України, які несуть службу на Донецькому напрямку заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 у загальній сумі 178 000 гривень.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаялась та просила суд її суворо не карати, оскільки примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані йому збитки.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, претензій до обвинуваченої не має, оскільки збитки нею повністю відшкодовані, щодо призначення покарання покладався на розсуд суду та просив суворо її не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, нею, як і іншими учасниками судового провадження не оспорюються обставини, викладені в обвинувальному акті та судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення її у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч.3 ст.190 КК України , повністю та об`єктивно доведена.

Відтак, суд вважає, що дії обвинуваченої слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки вона вищевказаними своїми діями скоїла заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайством), а також ОСОБА_4 скоїла умисне несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України.

Частиною другою статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених нею діянь, одне із яких є тяжким злочином, а інше нетяжким злочином, їх наслідки, фактичні обставини кримінального провадження, мотиви та форму вини, обстановку вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка у вчиненому щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, добровільно відшкодувала завдану шкоду та примирилась із потерпілим ОСОБА_5 , а тому їх суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Відтак, враховуючи наведене, суд вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_4 слід обрати у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 190 КК України та у виді обмеження волі на певний строк у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 361 КК України.

Згідно частини першої статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відтак, ураховуючи наведене, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (ч.3 ст. 190 та ч. 1 ст. 361 КК України), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на певний строк, що буде необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Разом із тим, виходячи з принципів гуманізації та індивідуалізації покарання, судом враховується особа обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима та вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаялась, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; шкоду відшкодувала повністю, а тому приходить до висновку про застосування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, оскільки виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства, а тому останню слід звільнити від відбування покарання з випробовуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, поклавши на обвинувачену обов`язки, передбачені положеннями ст. 76 КК України, яке, на думку суду, буде справедливе, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт майна не накладався.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , у виді домашнього арешту у певний час доби до набрання вироком законної сили слід залишити без зміни.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 110, 349, 368, 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.361 та ч. 3 ст.190 КК України, призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк обвинуваченій ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення цього вироку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області у виді домашнього арешту на певний час доби, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Айфон 8» в якому наявна сім картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , який поміщено до спецпакету ICR0151565 - повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1