МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/437/25

Провадження № 1-кп/210/380/25

22 вересня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

сторони та учасники кримінального провадження, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 07 січня 2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000033 щодо:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь Донецької області, громадянин України, із середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, офіційно не працевлаштований, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України,

та Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , за письмової згоди потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості та реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000033 від 07 січня 2025 року надійшов до суду 24 січня 2025 року.

27 січня 2025 року призначено підготовче судове засідання на 31 січня 2025 року, про що постановлена відповідна ухвала. У підготовче судове засідання обвинувачений не з`явився.

Загалом, судом призначалося підготовче судове засідання тринадцять разів. Обвинувачений ОСОБА_5 з`явився до суду лише один раз 25 березня 2025 року, однак не з`явився його захисник, відповідно суд був позбавлений можливості розглянути кримінальне провадження та угоду про визнання винуватості по суті.

Суд вживав заходи з метою виклику обвинуваченого в судове засідання, зокрема скеровував повістки про виклик до суду засобами поштового зв`язку, які повернулись на адрес суду із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.53, 71).

Крім того, судом постановлювалися ухвали про привід, які не виконано, та суду не представлено матеріалів, з яких можливо було б перевірити, які заходи вживались на встановлення місцезнаходження обвинуваченого та які заходи вживались стороною обвинувачення з метою контролю за виконанням ухвал про привід.

Враховуючи неможливість встановлення місця знаходження обвинуваченого, суд поставив питання на обговорення доцільність розгляду угоди про визнання винуватості та подальший рух кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що оскільки обвинувачений не з`являється його слід оголосити у розшук.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 , зауважила, що з обвинуваченим не спілкується, з приводу неявки її підзахисного послалася на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників підготовчого провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, угоду про визнання винуватості, суд прийшов до наступних висновків.

Як встановлено з обвинувального акту, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

22 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0000033, відомості про яке внесено до ЄРДР 07 січня 2025року, укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000033 від 07 січня 2025року, з одного боку, та між обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, у присутності захисника ОСОБА_4 , за письмової згоди потерпілих.

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_5 , повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавленням волі та за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавленням волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - остаточно призначити основне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Також, сторони узгодили відповідно до ст.75 КК України звільнити обвинуваченого в частині основного покарання від відбування покарання з випробовуванням.

Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а за частиною 2 статті 190 КК України - до нетяжких, тому за цією ознакою підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості, суд не вбачає підстав для її затвердження, оскільки:

- умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб (п.3 ч. 4 ст. 474 КПК України);

- існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися (п. 4 ч. 4 ст. 474 КПК України).

Судом встановлено, що в обвинувальному акті зазначені адреси проживання (не реєстрації) потерпілих, проте поштова кореспонденція повертається до суду з підстав відсутності потерпілих за адресами, вказаними в обвинувальному акті. Інші засоби сповіщення, зокрема телефонограми, суд позбавлений можливості використати, оскільки у обвинувальному акті не вказано контактних номерів телефону. Тобто суд позбавлений можливості з"ясувати думку потерпілих, чи підтримують вони свою згоду на укладання угоди, та чи була така згода добровільною.

Тобто, наявні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним та сторони не примирилися (п. 4 ч. 4 ст. 474 КПК України).

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 не проживає за адресою, вказаною в обвинувальному акті як його фактичне місце проживання, місця реєстрації на території Криворізької територіальної громади не має, та будучи обізнаним з тим фактом, що до суду скеровано угоду про визнання ним винуватості, після першої явки до суду, перестав з"являтися на судові засідання, тому суд вважає, що таке ставлення обвинуваченого до явки до суду, може свідчити про те, що укладання угоди не було добровільним (п. 4 ч. 4 ст. 474 КПК України), а її тому умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а саме обвинуваченого та потерпілих (п.3 ч. 4 ст. 474 КПК України).

Також з матеріалів справи вбачається, що копії матеріалів кримінального провадження, внесеного 07 січня 2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000033 шодо ОСОБА_5 , які перебувають в розпоряджені суду вилучено, оскільки проводилося досудове розслідування СУ ДБР за фактами притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності службовими особами ВП № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно з підпункту «б» пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених частиною 7 ст. 474 КПК та повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити у затверджені угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

В той же час, згідно абзацу частини 7 статті 474 КПК України у випадку відмови суду в затвердженні угоди про визнання винуватості досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Згідно ч.7 ст.474 КПК України, в разі відмови суду в затвердженні угоди, судове провадження продовжується в загальному порядку.

Дослідженням реєстру матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні встановлено, що 17 січня 2025 року ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного, 22.01.2025 та вже 22.01.2025 року відкрито матеіріали складено угоду про визнання винуватості та обвинувальний акт.

У період часу з 17.01.2025 року по 22.01.2025 року з обвинуваченим та потерпілими не проводилося, тому на думку суду угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором була укладена фактично під час досудового розслідування, отже, а тому на час проведення підготовчого судового засідання, враховуючи що обвинувальний акт не містить відомостей про дійсне місце знаходження потерпілих та обвинуваченого, що унеможливлює розгляд як угоди так і обвинувального акту, підстави для продовження судового розгляду відсутні.

Частиною 1 статті 474 КПК України встановлено, що якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження (ч. 2 ст. 474 КПК України).

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу (п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України).

Частиною 2 статті 474 КПК України визначено, що розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 474 КПК України суд має з`ясувати позицію обвинуваченого, зокрема чи обвинувачений розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та роз`яснити його права.

Крім того, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Оскільки обвинувачений та потерпілі не з`являються до суду, сповістити їх та забезпечити явку до суду не виявилося можливим, оскільки за адресами мешкання, які вказані в обвинувальному акті останні не проживають (відсутні), про що вбачається з відомостей поштової кореспонденції, яка повернулася до суду, встановити позицію обвинуваченого та потерпілих щодо укладеної угоди неможливо, щодо наслідків затвердження угоди, суд приходить до висновку, що в затвердженні угоди слід відмовити.

У разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії досудового розслідування, судове провадження за згодою сторін кримінального провадження продовжується в загальному порядку. Однак у даному випадку суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд, оскільки не відома позиція обвинуваченого, тому суд приходить до висновку про необхідність повернути обвинувальний акт прокуророві.

Суд приходить до висновку, що неявка обвинуваченого та потерпілих в судове засідання унеможливлює розгляд угоди, а тому суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди, а кримінальне провадження, внесене 07 січня 2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000033 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Передбачених статтею 335 КПК України підстав для оголошення в розшук обвинуваченого суд не вбачає, оскільки відповідно до вимог ст.22 КПК України прокурор не надав на стадії підготовчого судового засідання доказів ухилення ОСОБА_5 від явки за викликом суду, як того вимагає норма ст.335 КПК України, оскільки з матеріалів справи встановлено, що судові виклики, направлені за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, обвинувачений не отримує. Ухвали про привід працівниками поліції не виконуються, та будь-яких доказів, які б підтверджували вжиті заходи нареальне виконання ухвал про привід суду не надано.

Враховуючи неможливість розгляду угоди про визнання винуватості, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, зокрема з підстав невідповідностей його положенням статті 291 КПК України.

Суд виходить із того, що КПК України не містить імперативних процесуальних норм, які б забороняли судді місцевого суду повертати обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою про визнання винуватості зі стадії підготовчого засідання.

Так судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.

Аналогічно, сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч.1 ст.337 КПК України).

Згідно положень п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», якщо угоди (незалежно від її виду) досягнуто під час досудового розслідування, після виконання процесуальних дій, передбачених ст.ст.290, 291 КПК України, складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт разом із підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

Отже, прокурор не може звернутися до суду з угодою, не склавши обвинувальний акт. Відповідно, угода про примирення чи визнання винуватості не може існувати окремо від обвинувального акту.

У підготовчому судовому засіданні суд має право, серед іншого, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України (п.3 ч.3 ст.314 КПК України).

Таким чином, розгляд угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків, неможливий. В протилежному випадку це б призвело до розгляду угоди поза межами висунутого обвинувачення.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до вимог ч.4ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Даними вимогами законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості:

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

Згідно з визначеннями, закріпленими у статті 3 закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до визначень, закріплених у статті 2 закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні":

1) адреса житла - місцезнаходження житла особи, що включає такі дані (за наявності): область, район, місто (село, селище), район у місті, вулиця (шосе/проспект/бульвар/алея/площа/майдан/провулок/узвіз/з`їзд/проїзд/лінія/просіка/тупик тощо), номер будівлі (будинку/корпусу/блоку/секції тощо), номер квартири (кімнати тощо).

2) витяг з реєстру територіальної громади - документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу.

Згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . , місце реєстрації не зазначено. Проте, з поштової кореспонденції, яка скеровувалась за цієї адресою вбачається, що одержувач відсутній за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 52-53, 69-71).

З відповіді Інгулецького ою" ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває та не призивався на військову службу за мобілізацією (а.с. 41).

Додатково суд звертався із запитом до Міністерства оборони України, з відповіді якого встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , при цьому на військову службу під час мобілізації на особливий період не призивався (а.с.47).

28 травня 2025 року в Металургійному районному суді Головним слідчим управлінням ДБР проведено невідкладний обшук, під час якого копію матеріалів справи за обвинуваченням ОСОБА_5 вилучено у зв"язку із проведенням досудового розслідування кримінального провадження № 0000700 за підозрою службових осіб ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, у тому числі за ч. 2 ст. 372 КК України (Притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності).

Невідкладний обшук легалізовано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.06.2025 у справі № 757/25092/25-к.

Ухвала про привід обвинуваченого від 26.06.2025 року не виконана, відомостей про вжиті заходи на виконання ухвали суду не надано, прокурором контроль за виконанням ухвали не здійснювався.

На виконання ухвали про привід обвинуваченого від 04.08.2025 р. надано рапорт, з якого вбачається, що встановити місце знаходження обвинуваченого ОСОБА_5 не надолося можливим. (а.с. 82-83), проте суду не представлено матеріалів, які вживались заходи на виконання ухвали суду.

Згідно з відповіддю Управління праці та соціальнгого захисту населення Виконкому Металургійної районної у місті ради, ОСОБА_5 не перебуває на обліку як ВПО (а.с. 84).

За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади ОСОБА_5 не зареєстрований на території Криворізької міської територіальної громади.

У судове засідання, призначене на 22.09.2025 року надано рапорт про неможливість доставки ОСОБА_5 у судове засідання, оскільки встановлено, що останій в лавах ЗСУ. Будь-яких матеріалів, з яких ця інформація встановлено оперуповноваженим СКП ВП № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, суду не представлено, так само й не представлено довідок, які б цю інформацію пілтверджувалася.

У судовому засіданні прокурором також не надано доказів щодо дійсності інформації, зазначеній у рапорті від 22.09.2025 року, а також не надано матеріалів, які вживались для доставки ОСОБА_5 до суду.

На стадії досудового розслідування до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді особистого зобов"язання, проте незважаючи на те, що обвинувачений лише один раз з"явився у судове засідання, прокурором не ставилося питання про обраня більш суворого запобіжного заходу.

Також у судовому засіданні встанволено, що Захисник ОСОБА_4 спілквалася з обвинуваченим ОСОБА_5 лише під час підписання угоди, зв"язок з ним не підтримує, телефонних номерів їй не відомо, місце його перебування ій також не відомо.

Згідно обвинувального акту потерпіла ОСОБА_7 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . , місце реєстрації не зазначено. Проте, зтрекінгу поштового відправлення за № 660 , адресованого потерпілій ОСОБА_7 вбачається, що одержувач відсутній за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно обвинувального акту потерпілий ОСОБА_8 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , місце реєстрації не зазначено. Проте, зтрекінгу поштового відправлення за № 989 , адресованого потерпілому ОСОБА_8 вбачається, що одержувач відсутній за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно обвинувального акту потерпіла ОСОБА_9 мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , місце реєстрації не зазначено. Проте, зтрекінгу поштового відправлення за № 144 , адресованого потерпілій ОСОБА_9 вбачається, що одержувач відсутній за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно обвинувального акту потерпіла ОСОБА_10 мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , місце реєстрації не зазначено. Проте, зтрекінгу поштового відправлення за № 497 , адресованого потерпілій ОСОБА_9 вбачається, що одержувач відсутній за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно обвинувального акту потерпілий ОСОБА_6 мешкає за адресою: АДРЕСА_6 . , місце реєстрації не зазначено. Проте, зтрекінгу поштового відправлення за № 393 , адресованого потерпілому ОСОБА_6 вбачається, що одержувач відсутній за адресою: АДРЕСА_6 ..

Суд зауважує, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Тобто, адреси мешкання обвинуваченого та потерпілих, які зазначені в обвинувальному акті, не відповідають дійсності, оскільки як обвинувачений, так і потерпілі не проживають за цими адресами, що вбачається з матеріалів справи.

За таких обставин, суд позбавлений можливості проводити судові засідання відповідно до вимог, які закріплені в КПК, зокрема сповістити та викликати обвинуваченого та потерпілих, з"ясувати їх позиції, тощо.

При цьому, суд не наділений повноваженнями оголошовувати приводи до потерпілих, а так само й накладати на них стягнення за неявку до суду за відсутності доказів їх належного сповіщення. Зазначення в обвинувальному акті адрес мешкання, які не відповідають дійсності, призводить до порушення права на доступ до суду.

Постановллюючи ухвалу про повернення обвинувального акту, суд враховує мотиви та висновки, викладені в Постанові ОП ККС ВС від 15 квітня 2024 року, справа № 753/25892/21, провадження № 51-3076 кмо 23:

Повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору у зв`язку з тим, що вони не відповідають вимогам КПК (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК), не відновлює досудове розслідування.

В ухвалі про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору суд першої інстанції не вправі зазначати про неповноту чи неправильність досудового розслідування, неправильність кримінально-правової оцінки діяння та про необхідність проведення органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій.

Сторона обвинувачення після постановлення судом ухвали про повернення прокурору обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру і до звернення до суду з обвинувальним актом чи клопотанням, які приведено у відповідність до вимог КПК, має право виконати лише ту сукупність процесуальних дій, які є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК та забезпечення виконання ухвали суду.

Якщо сторона обвинувачення після повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру проводила слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії та/або приймала процесуальні рішення, які не є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК та забезпечення виконання ухвали суду, то отримані у кримінальному провадженні за результатами здійснення таких дій докази повинні визнаватись недопустимими, як отримані після закінчення досудового розслідування.

Прокурор може повторно звернутися до суду із обвинувальним актом чи клопотанням в межах розумного строку, без невиправданих затримок у часі, після закінчення виконання процесуальних дій, які були необхідними на виконання ухвали суду для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК і подальшого звернення з ними до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314-317, 336, 474 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 22 січня 2025 року, укладеної у кримінальному провадженні №0000033, відомості про яке внесено до ЄРДР 07 січня 2025 року, між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , за письмової згоди потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Кримінальне провадження, внесене 07 січня 2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000033 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України - повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 24 вересня 2025року та проголошено 24 вересня 2025 року о 16 год.00 хв. в залі судового засідання № 7 Металургійного районного суду міста Кривого Рогу (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Миру, 24, 3-й поверх, каб. 309).

Суддя: ОСОБА_1