Справа 688/5215/25
№ 1-кп/688/285/25
Вирок

Іменем України

26 листопада 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

її представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівці обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001867 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Судилків, Шепетівського району, Хмельницької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючої у військовій частині, одруженої, утримуючої одну неповнолітню дитину, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

03.10.2025 біля 19 год, перебуваючи в кухні будинку АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , та яким користується ОСОБА_6 і її співмешканець ОСОБА_9 , ОСОБА_4 побачила, що останній положив в шафу, яка знаходилася в спальні, грошові кошти, у зв`язку з чим в неї виник умисел на їх викрадення з метою особистого незаконного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в той же день, без значного розриву в часі, скориставшись тим, що ОСОБА_6 та її співмешканець ОСОБА_9 вийшли на вулицю і за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на території України діє воєнний стан, запроваджений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, строк дії якого продовжувався та діє дотепер, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою скоєння крадіжки, зайшла в спальню, де в шафі на полиці виявила грошові кошти в сумі 14 500 грн та 800 євро, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 03.10.2025 становить 48,5039 грн за 1 євро, на загальну суму 38 803,12 грн, які викрала та, заховавши у власному одязі, через деякий час з викраденими коштами залишила будинок, а в подальшому розпорядилися ними на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, таємно викрала грошові кошти ОСОБА_6 на загальну суму 53 303,12 грн, чим завдала потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачена вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті визнала повністю, не заперечувала фактичних обставин справи та правової кваліфікації вчиненого діяння, розкаялася у скоєному. Суду показала, що 03.10.2025 була в гостях у ОСОБА_6 . Була присутня при тому, як ОСОБА_6 та її співмешканець розмовляли про гроші та бачила, як останній поклав значну суму коштів на поличку шафи з одягом в спальні. Скориставшись тим, що потерпіла та її співмешканець вийшли з будинку на вулицю, зайшла в спальню та викрала гроші, поклавши їх до кишені власного одягу та пішла з ними додому. Фактично викрала 800 євро та 14 500 грн. Повністю відшкодувала завдані збитки, у скоєному розкаялася. Визнала факт завдання моральної шкоди потерпілій, щодо розміру відшкодування покладається на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що проживає у будинку по АДРЕСА_2 . 03.10.2025 у них в гостях була ОСОБА_4 . Був пізній час, повідомила чоловікові, що потрібно готуватися до наступного дня на ринок. Хотіла взяти гроші, які зберігалися в шафі, але їх там не було. У них з чоловіком на цьому ґрунті виникла сварка, в цей час ОСОБА_4 швидко зібралася і пішла додому. Зрозумівши, що гроші могла викрасти ОСОБА_4 , намагалась з нею домовитися без звернення до поліції, однак вона не йшла на контакт, тому подала заяву про вчинення злочину. На даний час їй повністю відшкодована матеріальна шкода. Проте їй також завдана і моральна шкода. Внаслідок того, що були викрадені кошти, змушена була позичати кошти у знайомих, оскільки не мала грошей навіть на хліб. З цього приводу нервувала, не могла спати. На даний час відчуває сором перед знайомими, що з нею трапився такий випадок. Також їхні знайомі обговорюють, що нібито вона «підставила» ОСОБА_10 . Просила позов про відшкодування моральної шкоди задовольнити. Також понесла витрати на адвоката, оскільки збитки їй відшкодовані частинами, а саме: спочатку повернуті 800 євро та 7500 грн, а решту суми ОСОБА_4 повернула 04.11.2025, тому вона змушена була звертатися до адвоката за захистом власних інтересів.

Прокурор ОСОБА_3 вказуючи на те, що обвинувачена повністю визнала свою винуватість в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, фактичні обставини нею та потерпілою не оспорюються, просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та потерпілої, дослідити письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, письмові документи про судові витрати та речові докази та докази, що стосуються цивільного позову.

Обвинувачена ОСОБА_4 подала до суду заяву, у якій зазначила, що в повному обсязі розуміє характер пред`явленого їй обвинувачення та погоджується з його формулюванням. Суду пояснила, що беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, просила не досліджувати докази, зібрані стороною обвинувачення, оскільки не оспорює фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченої, підтвердив, що обвинувачена повністю визнала свою винуватість в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, фактичні обставини нею та потерпілою не оспорюються, просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Зазначив, що визнання обвинуваченою своєї винуватості та її відмова від дослідження доказів не порушує її права на захист, відповідає позиції захисту та забезпечує інтереси обвинуваченої.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 просили не досліджувати докази сторони обвинувачення на підтвердження встановлених фактичних обставин, оскільки вони потерпілою визнаються та не оспорюються.

Після з`ясування чи правильно розуміють обвинувачена та потерпіла зміст фактичних обставин, враховуючи, що сумнівів у добровільності їх позиції немає та, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, суд розглянув справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за правилами, передбаченими даною нормою.

Суд зазначає, що за правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Оцінивши показання обвинуваченої та потерпілої, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує дії останньої за ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно досудової доповіді ОСОБА_4 брала участь у підготовці досудової доповіді, була позитивно налаштована на співпрацю, вину визнає, не ідентифікує себе з кримінальною особистістю, не звинувачує інших осіб, має позитивні плани на майбутнє, а саме: не вчиняти правопорушень та забезпечити гідне майбутнє дітям. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, проведення соціально-виховних профілактичних бесід.

Суд встановив, що обвинувачена раніше не судима, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала, повністю та добровільно відшкодувала завдану матеріальну шкоду, щиро розкаялася, засуджує свою протиправну поведінку, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення.

Отже, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України є тяжким; особу винної, яка на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні неповнолітню дитину; обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами суд враховує:

- щире каяття обвинуваченої, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення, а також висловлення жалю з приводу вчиненого діяння та готовність понести покарання.

- активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягає в тому, що під час досудового розслідування так і в судовому засіданні обвинувачена послідовно визнавала свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільно та послідовно розповідала про фактичні обставини вчиненого діяння, не ухилялася від вчинення процесуальних дій;

- добровільне повне відшкодування шкоди завданої злочином, що підтверджується показаннями потерпілої та розписками.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, суд не встановив.

На підставі викладеного, при наявності обставин, які пом`якшують покарання враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка просила призначити покарання без ізоляції від суспільства, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

За змістом ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Положення ст. 75 КК України підлягають застосуванню у взаємозв`язку із приписами статей 50, 65 вказаного Кодексу, за яким визначаються загальні ознаки, мета і засади призначення покарання, згідно з якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідно до положень Загальної частини КК і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема, відомостях про вчинений особою злочин, зміст протиправної поведінки.

Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченою діяння щодо потерпілої, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, позицію потерпілої, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів та досягнення мети покарання в контексті положень статей 50, 65 КК України.

Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинувачену, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, що сприятиме досягнення мети покарання. Покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винної з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та її особи. Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем її проживання.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право на відшкодування такої шкоди.

Відповідно до змісту ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В даному випадку вимогу щодо стягнення моральної шкоди, потерпіла обґрунтовує тим, що перенесла стрес, душевні страждання внаслідок викрадення обвинуваченою її грошей. Нервування та хвилювання у зв`язку з цим, супроводжувалось постійним дискомфортом, поганим самопочуттям, порушенням сну. Розмір морального відшкодування визначила в сумі 20000 грн.

Суд зауважує, що кримінальне правопорушення тягне за собою ряд юридичних наслідків, з яких для потерпілого найважливішим є відновлення його порушеного права, яке досягається в т.ч. за допомогою цивільного позову. При цьому тягар доведення обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги лежить на цивільному позивачеві.

Відповідно до змісту ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України, а в тих відносинах, що не регулюються даним кодексом, застосовується положення Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що принцип змагальності не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Суд встановив, що ОСОБА_4 винна у таємному викраденні грошових коштів на загальну суму 53303,12 грн та заподіяння потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму. Викраденням вказаного майна потерпілій безумовно завдана моральна шкода.

У судовому засіданні обвинувачена визнала позовні вимоги потерпілої, поклавшись у визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на розсуд суду.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю. Суд вважає, що потерпілій вчиненим щодо неї злочином завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою у зв`язку з викраденням її майна, проте зауважує, що розмір відшкодування має бути адекватним завданим стражданням і не може бути завищеним або розглядатися як спосіб отримання прибутку.

З огляду на обставини справи, беручи до уваги засади розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої злочином, який вказаний потерпілою у розмірі 20000 грн є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з обвинуваченої та вважає, що грошова сума у розмірі 10000 грн є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану злочином моральну шкоду, що, з урахуванням глибини страждань потерпілої, а також того, що негативні наслідки вчиненого обвинуваченою діяння не мають незворотного характеру, а завдана майнова шкода відшкодована протягом одного місяця з часу вчинення злочину.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрат, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що потерпіла понесла витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн. Позов про відшкодування шкоди задоволений на 50% (10000грн:20000грнх100%). Отже з обвинуваченої на користь потерпілої підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 5000 грн (10000грн:100%х50%).

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, підлягають скасуванню.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі не має.

Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строком тривалістю 1 рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пунктів 2, 4 частини 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10000 гривень у відшкодування моральної шкоди та 5000 гривень витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.10.2025 на грошові кошти номіналами 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VA, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VD, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VD, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VD, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VС, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VВ, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VВ, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VС, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VD, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VB, 100 (сто) євро із серійним номером SB, 100 (сто) євро із серійним номером EA, 100 (сто) євро із серійним номером EA, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5707000, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706833, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706999, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706998, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706996, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706834, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706835.

Речові докази: грошові кошти номіналами 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VA, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VD, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VD, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VD, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VС, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VВ, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VВ, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VС, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VD, 50 (п`ятдесят) євро із серійним номером VB, 100 (сто) євро із серійним номером SB, 100 (сто) євро із серійним номером EA, 100 (сто) євро із серійним номером EA, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5707000, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706833, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706999, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706998, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706996, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706834, 1000 (тисяча) гривень із серійним номером МВ5706835, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд, з підстав, передбачених статтею 394 КПК.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_11