пр. № 1-кс/759/481/26
ун. № 759/1444/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000310 від 24.09.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродження м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилався на те, що органом досудового встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, правовий режим власності, засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022, який в подальшому продовжено до цього часу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон про мобілізацію), не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України», до органів військового управління віднесено і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Таким чином, Міністерство оборони України реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва як безпосередньо, так і через органи військового управління, що перебувають у його підпорядкуванні.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення), що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до п. 8 Положення, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, відповідно до покладених обов`язків, зокрема, є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил.

Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закону), військовий обов`язок включає, зокрема, призов на військову службу; проходження військової служби; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до примітки ст. 369-2 КК України, особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

Таким чином, службові особи РТЦК та військово-лікарських комісій (далі - ВЛК) у розумінні ст. 369-2 КК України є особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Разом з тим, пунктом 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому, відповідно до п. п. 1.2, 2.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008, з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби для проведення військово-лікарської експертизи у вигляді медичного огляду створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Згідно з абзацом 3 ч. 10 ст. 1 вказаного Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

За таких обставин, у невстановлений досудовим розслідувавнням час, але не пізніше 03.11.2025 у ОСОБА_4 , який був достеменно обізнаний про вимоги вищевказаних нормативно-правових актів та обов`язок щодо неухильного їх дотримання, виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме службових осіб військово-лікарських комісій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою реалізації свого злочинного умислу на одержання неправомірної вигоди ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, маючи знайомих серед посадових осіб в одній з військово-лікарських комісій при ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яких може вчинити вплив щодо прийняття відповідних рішень як членів військово-лікарських комісій, та які зможуть виготовити документи про непридатність до військової служби з подальшим виключенням з військового обліку громадян, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин і часу, але не пізніше 03.11.2025 довів невстановленому колу осіб про свої можливості здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за грошову винагороду та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 03.11.2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи біля ресторану мережі фаст-фудів « Пузата Хата », що за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 3, під час зустрічі з ОСОБА_8 , яку організувала невстановлена в ході досудового розслідування особа, під час розмови з останнім, який діяв під контролем правоохоронних органів, повідомив про порядок вирішення питання щодо отримання ОСОБА_8 військово - облікових документів, які звільняють його від військової служби та про те, що може здійснити вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , які нібито за грошову винагороду у сумі 26000 (двадцять шість тисяч) доларів США, повинні без проведення належного медичного обстеження внести до довідки військово-лікарської комісії відомості про непридатність до військової служби ОСОБА_8 , пообіцявши, що останній отримає військово - облікові документи, які звільнять його від проходження військової служби.

В подальшому, 03.11.2025 року, близько 12 год. 00 хв. за попередньою домовленістю ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_8 біля ресторану мережі фаст-фудів « Пузата Хата », що за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 3, де повторно повідомив про порядок отримання ОСОБА_8 військово - облікових документів, які звільняють його від військової служби та висловив вимогу про надання йому 26000 (двадцяти шести тисяч) доларів США, необхідних для здійснення впливу на посадових осіб ВЛК та РТЦК та СП, у разі не надання вказаної суми, ОСОБА_8 може бути не знятий з обліку відповідно до п. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий облік та військову службу», а лише виключений, з нього на підставі п. 3 ст. 37 вказаного Закону, тобто тимчасово.

Окрім того ОСОБА_4 під час вказаної зустрічі наголосив, що ОСОБА_8 загрожує кримінальна відповідальність, у зв`язку з чим необхідно останнього не виключати, а знімати з обліку. За вказаних обставин, ОСОБА_8 змушений був погодитися на висловлені умови та на необхідність надання ОСОБА_4 вказаної суми грошових коштів.

05.12.2025 року близько 12 год. 00 хв. за попередньою домовленістю ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_8 на території АЗС мережі «Укрнафта», яка розташована за адресою: м. Київ, проспект Соборності, 28-А.

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу на отримання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_8 , що зможе здійснити вплив на службових осіб військово-лікарської комісії, які без проведення належного медичного обстеження повинні будуть внести недостовірні відомості у військово-облікові документи про наявність у ОСОБА_8 захворювань, що матимуть своїм наслідком непридатність останнього до служби за станом здоров`я, та виключення з військового обліку, а також висловив вимогу про передачу йому грошових коштів у сумі 14000 (чотирнадцять тисяч ) доларів США у якості завдатку, щоб посприяти вплинути на прийняття посадовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме службовими особами військово лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 раніше обіцяного ОСОБА_8 рішення про виключення останнього з військового обліку та без проведення належного медичного обстеження внесення до довідки ВЛК відомостей про непридатність до військової служби ОСОБА_8 , на що останній вимушений був погодитися.

12.12.2025 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_8 на території АЗС мережі «Укрнафта», яка розташована за адресою: м. Київ, проспект Соборності, 28-А, та перебуваючи у автомобілі AUDI A6 2020 р.в., чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та отримав від ОСОБА_8 частину завдатку неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 2 000 доларів США за обіцянку здійснення ним впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на службових осіб військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою виготовлення військово облікових документів, які звільняють від військової служби ОСОБА_8 . Водночас, в ході даної зустрічі ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 фотографії останнього розміром 3смХ4см та ксерокопії всіх сторінок його військового квитка.

З метою доведення свого злочину до кінця, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів, неодноразово здійснював телефонні дзвінки за допомогою месенджерів на телефонний номер, яким користується ОСОБА_8 та продовжував вимагати другу частину завдатку неправомірної вигоди у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США за обіцянку здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, мотивуючи тим, що частину завдатку у сумі 2 000 (двох тисяч) доларів США вже передав відповідним посадовим особам, процес внесення недостовірних відомостей у військово-облікові документи ОСОБА_8 не має зворотньої дії.

У подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів, 20.01.2026 року о 14 год. 20 хв., перебуваючи на території АЗС мережі «Укрнафта», яка розташована за адресою: м. Київ, проспект Соборності, 28-А, перебуваючи в автомобілі AUDI A6 2020 р.в., чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 отримав від останнього другу частину завдатку неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США за обіцянку здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на службових осіб військово лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою виготовлення військово облікових документів, які звільняють від військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор клопотання підтримала та просила задовольнити його, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні слідчого.

Захисники в судовому засіданні заперечували проти застосування до їх підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, особисте зобов`язання, пославшись на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків зазначених в клопотанні слідчого.

Підозрюваний в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечував і підтримав позицію захисників.

Заслухавши пояснення прокурора, захисників, підозрюваного, вивчивши зміст та мотиви клопотання і надані суду письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Крім цього, відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

20.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, що є тяжкими злочином.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків; протоколами оглядів речей та предметів; іншими доказами зібраними у матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність підозрюваного до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Що стосується наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то орган досудового розслідування зазначає, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, як зазначає орган досудового розслідування, існує ризик вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків. Вказаний ризик може виражатись в тому, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема не встановлено всіх працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якими підозрюваний спілкувався, не виключаючи і інших осіб, які надавали консультації останньому, тобто тих осіб які володіють інформацією щодо обставин вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, останній може спілкуватися з особами, які на даний час достовірно не встановлені досудовим розслідування, однак які володіють інформацією щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення, шляхом погодження показань з даними особами, до того як так покази будуть надані уповноваженій особі органу досудового розслідування, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. тому числі до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, на думку органу досудового розслідування, обґрунтовується тим, що характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення з метою особистого збагачення.

Фактичні обставини злочину, інкримінованого підозрюваному, на думку органу досудового розслідування, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою застосування запобіжного заходу.

За сукупності таких обставин, слідчий суддя, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, вважає за необхідне застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор довів, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не зможе на даному етапі запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, уникати спілкування із свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні та належну поведінку, попередити вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно із ч. 4 та 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий у клопотанні просить визначити підозрюваному заставу в розмірі 181 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, оскільки, на його думку, саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя вважає, що розмір застави, визначений підозрюваному, повинен у повній мірі гарантувати виконання покладених на нього обов`язків. Цей розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від порушення встановлених процесуальними нормами та/або покладених судом на нього обов`язків, забезпечувала його належну процесуальну поведінку та не була надмірною. Водночас, слідчий суддя також враховує, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що застава в розмірі 180 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з урахуванням доходів отриманих підозрюваним в наслідок вчинення кримінального правопорушення, не є завідомо непомірною для підозрюваного, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігатиме існуючим ризикам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 20 березня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 180 (сто вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 599 040 (п`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч сорок) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: депозитний рахунок: код ЄДРПОУ - 26268059, банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ, МФО- 820172, рахунок отримувача: UA1012089, призначення платежу: застава за…(П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від (дата ухвали) по справі №.., кримінальне провадження № , внесені (ПІБ особи, що вносить заставу), згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду по вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- уникати спілкування із іншими підозрюваними, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, з дня внесення застави до 20.03.2026.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього згідно цієї ухвали обов`язків, а також, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1