ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/6020/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/417/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309 КК України
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із повною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, без офіційного місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

1) вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2001 року за ч. 1 ст. 141, ч. 3 ст. 140 КК України до 3-х років позбавлення волі;

2) вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22 березня 2002 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

3) вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 листопада 2004 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

4) вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2008 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;

5) вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2011 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі;

6) вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

7) вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 15 грудня 2017 року за відбуттям строку покарання;

8) вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 21 лютого 2023 року за відбуттям строку покарання;

9) вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15 січня 2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт (не відпрацьовано),-

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15 січня 2024 року, перевівши на підставі ч.1 ст.72 КК України 200 годин громадських робіт в 25 днів обмеження волі, та остаточно визначено до відбуття 2 роки 25 днів обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Як встановив суд, 29.07.2024, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території Холодногірського району міста Харкова, по провулку Різниківському, будучи особою, яка вживає психотропні речовини, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій, бажаючи цього, з метою подальшого особистого вживання, знайшов на земельній ділянці поблизу будинку № 1А по провулку Різниківському у місті Харкові 1 (один) згорток білого кольору.

Після чого, ОСОБА_7 забрав вищевказаний згорток, та усвідомлюючи, що у вказаному згортку може знаходитися психотропна речовина PVP, залишив його при собі, для власного вживання.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, якi вважав за необхідне, для незаконного придбання психотропної речовини - PVP, без мети збуту.

Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії у сфері обігу психотропних речовин, з метою незаконного їх зберігання, без мети збуту, помістив вищевказаний згорток до правої зовнішньої кишені штанів, у які останній був одягнутий, та прослідував вздовж провулку Різниківському у місті Харкові, до місця мешкання, а саме: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_7 , у зазначений спосіб почав незаконно зберігати придбану ним особливо небезпечну психотропну речовину PVP, для власного вживання, без мети збуту.

Протиправні дії ОСОБА_7 , пов`язані з незаконним зберіганням вищевказаної психотропної речовини, обіг якої заборонено, були припинені 29 липня 2024 року співробітниками сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, які згідно рапорту зупинили його приблизно о 16 год. 45 хв. біля домоволодіння № 1А по провулку Різниківському у місті Харкові для здійснення опитування. При цьому діючи правомірно, з урахуванням вимог ст. ст. 32, 33 Закону України «Про Національну поліцію» у ОСОБА_7 , було перевірено документи та проведено опитування особи, в ході чого останній повідомив, що при ньому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, у зв`язку з чим було викликано слідчо оперативну групу.

Надалі, прибувший за викликом оператора «102» дізнавач у складі СОГ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, 29.07.2024 у період часу з 17 год. 12 хв. до 17 год. 17 хв. під час огляду місця події за адресою: м. Харків, пров. Різниківський, поблизу будинку № 1А, у присутності двох понятих та за участі ОСОБА_7 виявив та вилучив 1 (один) паперовий згорток білого кольору, всередині з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-24/22596-НЗПРАП від 14.08.2024, надана на експертизу речовина, масою: 0,2711 г, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP в перерахунку на масу речовини, становить: 0,1758 г.

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав, без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, що віднесена до психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме в застосуванні закону, який не підлягає застосуванню, що, в тому числі, потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 15 січня 2024 року, перевівши на підставі ч.1 ст.72 КК України 200 годин громадських робіт в 25 днів обмеження волі, та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 25 днів.

Зазначає, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, умисно не виконав вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 15 січня 2024 року, вчинивши нове кримінальне правопорушення, що дає підстави вважати, що призначене покарання із застосуванням ст.75 КК України є необґрунтованим і таким, що не є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, було здійснено в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій останнього за ч.1 ст.309 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів поданої апеляційної скарги, конкретних обставин справи, а також фактичного змісту вироку, не в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України.

Так, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, з огляду на дискреційні повноваження, суд вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком, відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, останній раз 15 січня 2024 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт, який на даний час не виконаний, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді 2 років обмеження волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Разом з цим, суд першої інстанції належним чином не мотивував свого рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України та не обґрунтував підстав, з яких він дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.

Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням насамперед фактичних обставин справи та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів находить таким, що не відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям, які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зокрема, судом першої інстанції не приділено належної уваги тому, що кримінальне правопорушення, за скоєння якого ОСОБА_7 визнано винним, являє собою підвищену суспільну небезпеку, оскільки злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії та токсикоманії, має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому. Більш того, категорія цих правопорушень має велику свою актуальність в умовах воєнного стану та має негативний вплив на правосвідомість громадян.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, а саме 9 разів, які не погашені в установленому законом порядку, реально відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до правослухняної поведінки в суспільстві. Більш того, ОСОБА_7 останній раз засуджений вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 15 січня 2024 року за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, продовжив свою злочинну діяльність, вчинивши нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України.

Більш того, судом першої інстанції також недостатньо враховані відомості про особу обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків, неодружений, неповнолітніх дітей або батьків похилого віку на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, стабільного джерела доходу не має, суспільно-корисною працею не займається.

Суд апеляційної інстанції враховує також, що в межах даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 до суду не з`являвся, у зв`язку з чим прокурор заявляв клопотання про оголошення останнього у розшук, яке задоволено ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року.

Зазначена процесуальна поведінка обвинуваченого на стадії судового провадження, на думку колегії суддів, не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення, а тому досягнення мети покарання без ізоляції його від суспільства є неможливою.

Наведене беззаперечно негативно характеризує особу ОСОБА_7 , тому колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

На переконання колегії суддів, щире каяття ОСОБА_7 та повне визнання своєї провини у вчиненому, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, з огляду на всі викладені вище обставини, які враховуються при обранні заходу примусу в їх сукупності, не вказують на наявність достатніх підстав для застосування до обвинуваченого приписів ст.75 КК України, натомість свідчать про доцільність призначення йому покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.309 КК України.

Таким чином, застосування положень ст.75 КК України до обвинуваченого є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не сприяє меті покарання виправленню ОСОБА_7 та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, що призвело до призначення останньому більш м`якого покарання, яке не є справедливим і пропорційним ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409, п2 ч.1 ст.413 КПК України з ухваленням судом апеляційної інстанції вироку відповідно до п. 4 ч.1 ст.420 КПК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком, а також те, що дії обвинуваченого становлять велику суспільну небезпеку, та особу обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває,офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, стабільного джерела доходу не має.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, колегія суддів визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.309 КК України, яке буде відповідати вимогам статей 50,65 КК України, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Враховуючи, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, в період невідбутого покарання за попереднім вироком, колегія суддів, вважає необхідним призначити остаточне покарання ОСОБА_7 із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15 січня 2024 року.

Будь-яких законних підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, в тому числі призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегією суддів не встановлено, оскільки матеріали цього кримінального провадження не містять пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Цих відомостей не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції 15 жовтня 2025 року на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року, то останньому на підставі ч.1 ст.72 КК України, необхідно зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням обмеження волі.

Поряд з цим належить врахувати, що, відповідно до вимог ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку, суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 15 січня 2024 року у виді 200 годин громадських робіт, що, згідно ч.1 ст.72 КК України, відповідає 25 дням обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 25 (двадцять п`ять) днів.

На підставі п. «б» ч.1 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення (затримання в порядку ст.190 КПК України), з 15 жовтня 2025 року по 16 жовтня2025 року включно, із співвідношення 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні обмеження волі.

Строк відбування покарання у виді обмеження волі ОСОБА_7 рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

В решті вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді: