В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 21 липня 2025 року між прокурором - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілої ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000157 від 22 травня 2025 року стосовно:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Бугаївка, Перевальського району Луганської області, громадянка України, з повною загальною середньою освітою, незаміжня, офіційно непрацююча, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за таких фактичних обставин.

19 травня 2025 року, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебувала за місцем проживання своєї матері ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 , показала останній, що в середині вази, яка стояла в одній з кімнат будинку знаходяться грошові кошти в сумі 22 000 гривень.

В цей час в ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований навчинення крадіжки частини вказаних грошових коштів.

Так, 20 травня 2025 року близько 18 години, точний час в ході досудовогорозслідування не встановлено, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в середині будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись у тому, що всі в будинку сплять та її дії залишаються непоміченими сторонніми особами, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України№ 64/2022 від 24 лютого 2022 року, дію якого продовжено відповідно до Указу Президента України № 235/2025 від 15 квітня 2025 року, шляхом вільного доступу, з належної ОСОБА_4 вази вчинила викрадення грошових коштів в сумі 7000 гривень, після чого поклала їх кишені штанів та довівши свій злочинний умисел до кінця.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 7000 гривень.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 4 cт. 185 КК України.

Укладаючи угоду про визнання винуватості, сторони врахували обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Обвинувачена повністю визнавала свою винуватість у вчиненому діянні, зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони погодились на призначення покарання, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Одночасно, сторони погодились на звільнення обвинуваченої від відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Сторони засвідчили, що їм відомі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0000157 від 22 травня 2025 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченій роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою винуватість в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також засвідчила, що вона цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії обвинуваченої кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Погоджене в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже призначене в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, яка раніше не судима, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, схильна до вживання алкоголю та визначене з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд вважає, що визначене в угоді про визнання винуватості покарання зможе досягти мети визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого та попередження, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачена виконала взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнала свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості узгодили обвинуваченій звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до неї положення ч. 2 ст. 75 КК України та, з огляду на установлені дані про її особу, ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих покарання обставин та враховуючи обтяжуючу покарання обставину, суд вважає за необхідне звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на неї обов`язки, визначені в ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У ході судового розгляду установлено, що згідно з постановою від 22 травня 2025 року грошова купюра номіналом 1000 гривень (серія ВС № 1671017) - визнана речовим доказом.

Вона надана на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 , про що міститься розписка від 22 травня 2025 року.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Вказане питання вирішується судом за правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Отже, на підставі викладених норм, суд вважає, що грошову купюру номіналом 1000 гривень (серія ВС № 1671017) слід залишити власнику ОСОБА_7 .

З огляду на призначене покарання, запобіжний захід суд не обирає.

Цивільний позов та процесуальні витрати - відсутні.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 21 липня 2025 року між прокурором - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілої ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання, передбачене санкцією вказаної норми, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з 03 жовтня 2025 року.

Запобіжний захід - не обирати.

Речові докази: грошову купюру номіналом 1000 гривень (серія ВС № 1671017) - залишити власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України вручити учасникам судового провадження копію повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_8

Київської області