Справа № 298/701/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1262/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційних скарг прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стужиця Великоберезнянського району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищезазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк три роки та поклавши на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнено ОСОБА_7 від призначеного йому покарання на підставі п.в ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Вирішено питання з речовими доказами та арештом майна.

Згідно з вироком, 23 квітня 2016 року близько 01 години ночі в с. Кострино Великоберезнянського району, закарпатської області ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ-2108, номерний знак НОМЕР_1 , на центральній дорозі села навпроти будинку №12, в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України: пункту 2.9 а - згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - пункту 10.1- згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. - пункту 12.1 який зобов`язує водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху постійно враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу та безпечно керувати ним, - пункту 12.3 згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечно для інших учасників руху об`їзду перешкоди, - пункту 13.1 - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу - ОСОБА_7 не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав на праве узбіччя дороги, де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . Внаслідок наїзду ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: Відкрита проникаюча ЧМТ. Перелом основи черепа. Множинні забої м`яких тканин голови. Травматичний потрійний перелом нижньої щелепи двохсторонній ангулярний, ментальний справа. Множинні переломи кісток лицевого черепа. Стан після поєднаної краніо-фаціо-хребетної травми. Компресійний уламковий перелом тіла 4 поперекового хребця. Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів, якими найбільш імовірно могли бути виступаючі частини легкового автомобіля (бампер). При цьому первинне контактування відбулося в праву гомілку з послідуючим надання тілу прискорення і ударом об тверді предмети з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії. Вищевказані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п.2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і виникли під час ДТП характерні для пішохода внаслідок наїзду автомобіля і вкладаються в час і місце події, яка мала місце 23.04.2016 року. ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці в середній третині зі зміщенням, закритого перелому латеральної кісточки правої гомілки зі зміщенням. Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів, якими найбільш імовірно могли бути виступаючі частини легкового автомобіля (бампер)При цьому первинне контактування відбулося в праву гомілку з послідуючим надання тілу прискорення і ударом об тверді предмети з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії і потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці, згідно п.2.2.2. правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості і виникли під час ДТП характерні для пішохода внаслідок наїзду автомобіля і вкладаються в час і місце події яка мала місце 23.04.2016 року.

Не погоджуючись з цим вироком, прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 та його представник - адвокат ОСОБА_9 звернулися з апеляційними скаргами.

У своїй апеляційній скарзі сторона обвинувачення просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що не погоджується з висновком суду стосовно того, що висновок №28 від 23 квітня 2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки здобутий органом досудового розслідування всупереч вимогам КПК України, а в матеріалах справи відсутні ухвали слідчих суддів, протоколи вилучення тощо. Через це суд виключив з обвинувачення обтяжуючу обставину керування ОСОБА_7 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також виключив із пред`явленого обвинувачення порушення обвинуваченим вимог п. 2.9а ПДР. Тільки у зв`язку з цим у суду виникла можливість застосувати амністію до ОСОБА_7 .

З наведеним сторона обвинувачення не згодна, оскільки під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_7 визнав себе винним у повному обсязі пред`явленого обвинувачення, у тому числі й щодо вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Стверджує, що висновок №28 від 23 квітня 2016 року складений відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 січня 2015 року №1452/735. Вважає, що інші підтвердження, які вказують на законність отримання висновку, не потрібні.

За цих обставин, враховуючи наведене та беручи до уваги, що злочин вчинено обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», на думку прокурора, неможливе.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок щодо нього змінити в частині вирішення цивільного позову та стягнути з нього на користь ОСОБА_8 1000 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 9000 грн моральної шкоди.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що він готовий відшкодувати потерпілому будь-яку обґрунтовану та підтверджену шкоду, його близькі зверталися до ОСОБА_8 та його матері з цього приводу, проте останні постійно змінювали розмір відшкодування, що, на думку апелянта, свідчить про намір потерпілого збагатитися за його рахунок.

Обвинувачений звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_8 відмовлявся брати від нього кошти та надати відповідну розписку, очевидно з тою метою, щоб він поніс максимальне покарання, а відшкодування шкоди не можна було б визнати пом`якшуючою покарання обставиною.

Вказує, що судом безпідставно не взято до уваги відсутність розрахункових документів (чеків, касових чеків, квитанцій) чи інших документів (рецептів), які виписували лікарі. Наявність лише чеків про купівлю ліків не можуть бути належними та допустимими доказами понесених витрат на лікування.

На думку апелянта у справі відсутні докази того, що смартфон потерпілого знищено внаслідок ДТП. Не заслуговує на увагу і довідка від ФОП ОСОБА_13 , надана потерпілому, що останній потребує лікування та протезування зубів на суму 50 000 грн, оскільки це жодним чином не пов`язано із завданими внаслідок ДТП ушкодженнями. При цьому апелянт зазначає, що ним було повністю відшкодовано шкоду іншому потерпілому у кримінальному провадженні, ОСОБА_12 .

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просять вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання без застосування ст. 75 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянти зазначають, що суд у вироку не виклав у повному обсязі показання потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , а також свідка ОСОБА_14 . Вважають показання свідка ОСОБА_15 про те, що обвинувачений вживав лише безалкогольне пиво недопустимими, оскільки цей свідок є чоловіком рідної сестри обвинуваченого. Звертають увагу, що в ході судового розгляду не було допитано свідка ОСОБА_16 .

Також апелянти посилаються на показання лікаря ОСОБА_17 , який підтвердив, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначають, що суд не надав належної оцінки усім фактичним обставинам справи, а саме: спричинення тілесних ушкоджень потерпілим та залишення потерпілих в небезпеці. При цьому звертають увагу, що обвинувачений не визнав вини та не відшкодував спричиненої шкоди.

Також, потерпілий та його представник зазначають, що у вироку не вмотивовано часткове задоволення цивільного позову.

17 листопада 2025 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження №0000122 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

12 січня 2026 року на адресу суду надійшла заява члена сім`ї (дружини) загиблого ОСОБА_7 ОСОБА_18 , яка просить розглядати справу у її відсутності. Крім того, просить повернути заставу.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 просила закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_11 не заперечила проти задоволення указаного клопотання.

Потерпілий ОСОБА_8 у вирішенні цього клопотання поклався на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, у таке не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та надані суду апеляційної інстанції документи на підтвердження факту смерті обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю з таких підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу та закриває кримінальне провадження.

Окрім цього, згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Положеннями ч. 7 зазначеної норми визначено, що, якщо обставини, передбачені п.п.5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому п.п. 2, 3 ч. 2 цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 вказаної статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених частиною 10 цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог п. 2 ч. 10 ст. 284 КПК України, за наявності підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п. 5 ч. 1 цієї статті (у зв`язку зі смертю обвинуваченого) суд до постановлення ухвали про закриття кримінального провадження направляє у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення повідомлень, одному з близьких родичів або члену сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захиснику обвинуваченого копію клопотання прокурора про закриття кримінального провадження із роз`ясненням права заявити клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження. Кримінальне провадження закривається, якщо у 10-денний строк не надійшло клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження. Клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження розглядається прокурором у строки та порядку, передбачені ст. 220 цього Кодексу.

В ході апеляційного перегляду оскарженого вироку стало відомо, що обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 33 роки, через ушкодження внаслідок обстрілів із ручної вогнепальної зброї, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть остаточним №71 від 27 червня 2025 року, виданим Шосткинським відділенням Державної спеціалізованої установи «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи»; актовий запис про смерть №742 від 03 липня 2025 року виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

На виконання вимог ст. 284 КПК України, клопотання прокурора про закриття кримінального провадження було надіслане члену сім`ї (дружині) обвинуваченого ОСОБА_18 , шляхом його направлення на адресу за місцем її проживання.

Дружина обвинуваченого ОСОБА_18 та його захисник ОСОБА_11 не порушували питання про реабілітацію померлого обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, враховуючи факт смерті обвинуваченого ОСОБА_7 26 червня 2025 року та відсутність висловленої в передбаченому законом порядку близькими родичами або членами сім`ї останнього незгоди із закриттям кримінального провадження, з огляду на те, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 не набрав законної сили, колегія суддів доходить висновку про необхідність його скасування в частині засудження останнього за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, часткового задоволення апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого та представника потерпілого, та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, згідно з п. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

З огляду на те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 підлягає закриттю, обраний щодо нього ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2016 року запобіжний захід у вигляді застави слід скасувати, а внесену заставу в розмірі 30 000 грн - повернути заставодавцю ОСОБА_19 .

Внаслідок закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_7 заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_8 слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства із застосуванням інституту правонаступництва.

З огляду закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого, колегія суддів апеляційного суду вважає, що витрати на проведення автотехнічних експертиз в розмірі 703 грн 68 коп. слід віднести на рахунок держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2016 року на автомобіль марки «ВАЗ-2108», номерний знак НОМЕР_1 , підлягає скасуванню.

Крім цього, з огляду на скасування вироку суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції у порядку ст. 100 КПК України вирішує долю речових доказів, зокрема: легковий автомобіль марки «ВАЗ-2108», номерний знак НОМЕР_1 , посвідчення водія № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ ВАЗ 2108 слід повернути власнику; джинсові штани та уламки скла знищити.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 404, 407, 417 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України закрити у зв`язку зі смертю останнього на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вигляді застави скасувати.

Заставу в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, внесену згідно з квитанцією № ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК» 26 квітня 2016 року на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області (код отримувача 26213408, МФО 312248, банк отримувача Держказначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача 820172), повернути заставодавцю ОСОБА_20 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -залишити без розгляду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2016 року на автомобіль марки «ВАЗ-2108», номерний знак НОМЕР_1 , - скасувати.

Процесуальні витрати на проведення автотехнічних експертиз в розмірі 703 грн 68 коп. віднести на рахунок держави.

Речові докази:

-легковий автомобіль марки «ВАЗ-2108», номерний знак НОМЕР_1 , посвідчення водія № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ ВАЗ 2108 повернути власнику;

-джинсові штани та уламки скла знищити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4