Справа № 484/1781/17
Провадження № 1-кп/484/4/25
10.10.2025 року м.Первомайськ
Ухвалою суду від 01.07.2021 року вказані кримінальні провадження було об`єднано в одне кримінальне провадження та присвоєно справі єдиний унікальний номер 484/1781/17.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 , згідно висновку експерта №255 від 07.06.2017 року у ОСОБА_9 виявлені проникаюче роговидне поранення з випадінням веселькової оболонки правого ока, різані рани голови. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від дії будь-якого гострого предмета, можливо уламку пляшки і відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які потягли довготривалий розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні заявили клопотання в якому просять звільнити ОСОБА_6 , від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Заслухавши думку прокурора, який не заперечив відносно заявленого клопотання, суд вважає, що ОСОБА_6 слід звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.122 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.
Згідно до ст.49 ч.1 п.п.1,2,3,4,5 Кримінального кодексу України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки :два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст. 284 КПК України).
У порядку визначеному КПК України, суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 суть обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, яка є нереабілітуючою та право заперечувати проти закриття кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України з нереабілітуючої підстави та закриття кримінального провадження.
В матеріалах даного кримінального провадження міститься цивільний позов Прокурора місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державного закладу «Обласної Офтальмологічноїлікарні Миколаївської обласної ради».
Відповідно до ст.129 КПК України рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення та ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить нормам закону.
У випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачу його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності за спливом строків давності про стягнення до кримінальної відповідальності, заявлений цивільний позов прокурора про стягнення матеріальної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.
Виконуючи задумане, розуміючи, що у вказаному будинку нікого немає користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не чинить опір, ОСОБА_6 шляхом вільного доступу зайшов до подвір`я домоволодіння, далі користуючись тим, що вхідних дверей у будинок немає він проник в середину будинку та побачив там різноманітні металеві речі, котрі вирішив викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає та не чинить перешкоди, переслідуючи корисливий мотив незаконно збагатитися, маючи на меті у подальшому продати викрадене майно за що отримати гроші, ОСОБА_6 таємно викрав чорний металобрухт загальною вагою 89 кг з яким з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Згідно довідки вартості одного кілограму чорного металу станом на березень 2019 року складає 5гривень 60 копійок за один кілограм.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 498 грн 40 коп.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з набранням законної сили 09.08.2024 року Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 року, на підставіп.4-1ч.1ст.284КПК України у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України№-3886-ІХ від 18.07.2024 року.
Обвинувачений та його адвокат в судовому засіданні просили закрити кримінальне провадження.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи.
Суд, заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого адвоката про закриття кримінального провадження, дійшов такого висновку.
Так, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким у ст.51 КУпАП, яка передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.
Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.
При розмежуванні дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, як адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП, та кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, визначальним є вартість викраденого майна.
Тобто, для цілей кваліфікації дій особи за складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, вказана норма закону, який передбачає кримінальну відповідальність, застосовується у кореспонденції зі ст.51 КУпАП, якою визначені межі вартості дрібного викрадення чужого майна.
Указана вартість (верхній поріг) для кваліфікації таємного викрадення чужого майна, як адміністративного правопорушення, визначена як у чинній редакції ст.51 КУпАП, так і у редакції, що була чинною станом на дату вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння.
Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, у результаті набрання чинності Законом №3886-ІХ відбулася втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, зокрема передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в межах вартості викраденого майна від 0,2 до 2 НМДГ (розміру податкової соціальної пільги).
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Передбачені ч.1 ст.5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).
Згідно п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Відповідно до абзацу четвертого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні крадіжки на суму 498 грн 40 коп, а відтак обвинувачений підпадає під дію Закону України №3886-ІХ, яким фактично скасовано його кримінальну відповідальність.
На підставі вище викладеного кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України підлягає закриттю.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись п.1ч.2,ст.284,ч.1ст.285, 350КПК України, ст.49 ч. 1 п.п. 3 КК України,
звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Цивільний позов Первомайської місцевої прокуратури в особі Державного закладу «Обласної Офтальмологіної лікарні Миколаївської обласної ради» - залишити без розгляду.
Речові докази: скло від скляної пляшки, що поміщено в пакет №1 та зберігається в камері речових доказів Первомайського РВП ГУНП Миколаївської області знищити.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: чорний мателобрухт вагою 89 кг, що згідно постанови від 13.04.2019 року передано під розписку голові Романобалкіської сільської рад Первомайського району Миколаївської області зберігається в камері речових доказів Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області обернути в дохід держави.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним суду.

Повний текст ухвали складено 13.10.2025 року.

Суддя: