Провадження №1-кп/523/963/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001251 від 18 липня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Пересипським районним судом міста Одеси здійснюється судове провадження у вищевказаному кримінальному провадженні.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою без визначення альтернативи у вигляді застави, мотивуючи тим, що останній обвинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків. При цьому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , залишила вирішення питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно з приписами ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді від 15 вересня 2025 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Надалі, вказаний запобіжний захід продовжувався ухвалами суду від 14 жовтня 2025 року та від 05 грудня 2025 року.

При обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 02 лютого 2026 року.

Наразі, на думку суду, ризик переховування ОСОБА_3 від суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України зберігається, оскільки останній не має офіційного працевлаштування, соціальних зв`язків та обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Судом не завершено з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та перевірку їх доказами, не допитано свідків, а тому ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, також на теперішній час має місце.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд враховує відомості про особу ОСОБА_3 , який офіційно не працює, не має стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні, відповідно до ст. 12 КК України, особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що дає суду обґрунтовані підстави вважати, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені судом при обранні йому запобіжного заходу, не відпали.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи викладене, суд, не вирішуючи такі питання як обґрунтованість обвинувачення чи вагомість доказів, дійшов висновку, що застосування до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та виконання ним процесуальних обов`язків.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в цьому випадку, виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, що не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

За таких обставин клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Водночас, згідно п. 1, 2 ч. 4 ст.183 КК України суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 28 березня 2026 року включно без права внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1