Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/1587/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 рокуселище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 26.10.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Козловки російської федерації, зареєстрованої у АДРЕСА_1 та фактично проживаючої у АДРЕСА_2 , громадянки України, з повною середньою освітою, незаміжньої, тимчасово непрацюючої, раніше несудимої,

в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

25 жовтня 2025 року близько 14:30 год ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , власником та користувачем якої є ОСОБА_6 , умисно, таємно, шляхом вільного доступу з метою викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, викрала з дерев`яної шкатулки, яка знаходилася у шафі спальної кімнати цієї квартири, грошові кошти у розмірі 10 000 грн, які в подальшому розділила між своїми знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у сумі по 2 000 грн кожній, у тому числі і собі, а також використала 1 600 грн за оплату проїзду з селища Міжгір`я до с. Довге Хустського району Закарпатської області та 400 грн у магазині для придбання продуктів харчування, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 10 000 гривень.

Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) шляхом вільного доступу, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, надала показання та підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, та щиро розкаялася в учиненому, а також не заперечила щодо розгляду справи в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 у судовому засіданні не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти розгляду справи в порядку, установленому ч. 3 ст. 349 КПК України, та просив /з урахуванням фактичних обставин цього кримінального провадження, обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченої, відшкодування спричиненої шкоди/ призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. Водночас прокурор просив на підставі статей 75, 76 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із установленням ОСОБА_4 іспитового строку тривалістю в один рік шість місяців та покладенням на неї обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні також не заперечував проти розгляду справи в порядку, установленому ч. 3 ст. 349 КПК України, та просив призначити обвинуваченій мінімальну міру покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду 04.12.2025 письмову заяву, в якій просила судове провадження провести за її відсутності. Щодо можливої призначеної міри покарання обвинуваченій залишила це питання на розсуд суду. Також зазначила, що претензій морального і матеріального характеру до обвинуваченої не має, шкода їй відшкодована в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті та не оспорюються ними.

Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, переконавшись, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої і досудової доповіді органу пробації відносно ОСОБА_4 та визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Суд оцінює, що показання обвинуваченої ОСОБА_4 у повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, а відтак об`єктивних сумнівів у доведеності її винуватості в учинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у суду не має.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження у межах пред`явленого обвинувачення, належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в учиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) шляхом вільного доступу, вчинена в умовах воєнного стану.

За змістом частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною в учиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Керуючись загальними засадами призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, то при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, даних про її особу, яка раніше несудима, позитивно характеризується за місцем проживання, на ОСОБА_10 обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та фтизіатра не перебуває.

З досудової доповіді Хустського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 24.11.2025 відносно обвинуваченої ОСОБА_4 вбачається, що ризик учинення нею повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченої для суспільства чи окремих осіб, оцінюється як середній що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України суд не враховує при призначені покарання обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , а саме вчинення нею кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, оскільки ця обставина, вже передбачена в ст. 185 КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, тобто за ч. 4 цієї ж статті кримінального закону.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_4 міру покарання в межах, установленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, та враховуючи: ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення; її особу; фактичні обставини справи, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання, а також з урахуванням загальних засад призначення покарання суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

При цьому суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування нею покарання у виді позбавлення волі, а відтак, на підставі ст. 75 КК України, суд уважає за можливим звільнити її від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із установленням їй іспитового строку мінімальною тривалістю з одночасним покладенням на неї обов`язків, визначених у ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Водночас суд переконаний, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як нею самою, так і іншими особами.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання, застосованого до неї під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадження на підставі ухвали слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.11.2025 строком до 05.01.2026, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме:

грошові кошти номіналом 1 000 грн шістьма купюрами у сумі 6 000 грн із серійними номерами ЗН 8339603, БК 3373551, ЯБ 0748139, АЗ 8367524, ВС 5367078, ГС 1005452 та грошові кошти номіналом 200 грн двома купюрами у сумі 400 грн із серійними номерами ЕЖ 6019446, АС 0265104, які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити потерпілій.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд уважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави понесені у цьому кримінальному провадженні процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/107-25/13044-Д від 30.10.2025 у розмірі 3 565,60 грн ( казначейство України, одержувач ГУК у Закарпатській області/Ужгородська тг/24060300, р/р UA0007493, призначення: за дактилоскопічну експертизу).

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

З огляду на наведене вище та керуючись статтями 100, 124, 368-371, 373-376, 394, 395 та 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із установленням їй іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік, якщо вона протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази грошові кошти номіналом 1 000 грн шістьма купюрами у сумі 6 000 грн із серійними номерами ЗН 8339603, БК 3373551, ЯБ 0748139, АЗ 8367524, ВС 5367078, ГС 1005452 та грошові кошти номіналом 200 грн двома купюрами у сумі 400 грн із серійними номерами ЕЖ 6019446, АС 0265104, які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесені у цьому кримінальному провадженні процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/107-25/13044-Д від 30.10.2025 у розмірі 3 565,60 /три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять/ гривень 60 копійок ( казначейство України, одержувач ГУК у Закарпатській області/Ужгородська тг/24060300, р/р UA0007493, призначення: за дактилоскопічну експертизу).

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1