Справа № 206/28/26
Провадження № 1-кс/206/183/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 Слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю слідчої ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі клопотання про арешт майна, яке надійшло від СВ відділення поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області слідчої ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , по матеріалам досудового розслідування, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2026 під №0000045 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2026 до Самарського районного суду міста Дніпра надійшло вищевказане клопотання, яке було надіслано слідчим 17.01.2026 року.

Клопотання обґрунтовано тим, 16.01.2026 до ЧЧ відділення поліції №1 Дніпровського РУП №2ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 спричинив умисні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозгова травми, струсу головного мозку, перелому тім`яної кістки ліворуч, субарахноідальної кровотечі, перелому потиличної кістки, крайового перелому соскоподібного відростку ліворуч, колото-різаної травми черевної стінки та грудної клітини - не проникаючі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЖЄО 677). В ході досудового розслідування, 16.01.2026 року, в період часу з 23 год. 56 хв. по 23 год. 58 хв., з метою доказування, документування злочинних дій та встановлення всіх об`єктивних обставин вчиненого кримінального правопорушення, слідчим проведено затримання в порядку ст.208 КПК ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено до відділення поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області вказані у клопотанні речі.

Враховуючи, що вищевазані речі виявлені під час огляду місця події та можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки вони є матеріальними об`єктами, які могли зберегти на собі його сліди та можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим їх визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000045.

Вказані вилучені речі можуть бути визнані доказами вчинення правопорушення злочину та існує ризик їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або подальшого використання.

Підставою для арешту, згідно зі ст. 170 КПК України, вищевказаних вилучених речей є те, що вони є майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, з огляду на вищенаведені підстави та документальні підтвердження.

Метою арешту, відповідно до положень статті 170 КПК України, є збереження вказаних вилучених речей, як речових доказів та їх подальше експертне дослідження з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Оскільки в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу злочину, з метою виконання завдань кримінального провадження, орган досудового розслідування звернувся до суду з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешт майна.

Враховуючи викладене, слідча вважає, що існує необхідність заборонити володіння, користування та розпорядження речами, виявленими та вилученими в ході затримання в порядку ст.208 КПК ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки незастосування вказаних заборон може привести до їх зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Просить клопотання задовольнити та винести ухвалу про накладення арешту.

В судовому засіданні слідча підтримала дане клопотання та просила його задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судовому засіданні були вивчені наступні докази: копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.5,6); протокол затримання особи (а.с.15-18), постановою про визнання речовими доказами (а.с.19-21), та інші матеріали провадження в їх сукупності.

Вивчивши клопотання та матеріали подані до нього, вислухавши думку слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши вищевказані докази в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про те, що матеріали, надані слідчим, вказують на те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, потреби розслідування виправдовують втручання у право власності на речі, та не застосування цих заходів забезпечення кримінального провадження не дають змоги досягти дієвості цього кримінального провадження. Крім того, під час дослідження вищевказаних доказів, було встановлено, що обмеження права власності у даному випадку співмірно із завданням кримінального провадження.

У зв`язку із вищевикладеним та з урахуванням системного аналізу наведених норм Кримінального процесуального кодексу України є обґрунтовані законодавчі та фактичні підстави для накладення арешту на майно, у вигляді заборони на володіння, користування та розпорядження майном вилученим, в ході затримання в порядку ст.208 КПК ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, яке зазначене у клопотанні слідчого, оскільки обґрунтоване припущення органу досудового розслідування про те, що дане майно є речовими доказами, та може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що підлягає перевірці під час досудового розслідування за допомогою низки слідчих (розшукових) дій, у тому числі проведенні відповідних експертиз, тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна, слідчої ОСОБА_3 , СВ відділення поліції №1 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області погодженого із прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , по матеріалам досудового розслідування, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2026 під №0000045 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні під №0000045 від 16.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а саме:

- шкарпетки чорного кольору що поміщені до спецпакету PSP 3039532;

- футболку типу поло синього кольору що поміщені до спец пакету NPU 6127516;

- светр темно-синього кольору що поміщені до спецпакету NPU 6127515;

- піксельну куртку що поміщено до спецпакету до спец пакету NPU 6127514;

- мобільний телефон Xiaomy, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 до спецпакету PSP 1341482;

- мобільний телефон POCO X3 Pro, imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 що поміщені до спец пакету WAR 0099950., які вилучені в ході затримання в порядку ст.208 КПК ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони на володіння, користування та розпорядженням вилученим майном його власнику.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та заінтересованим особам.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1