Справа № 507/1003/25
Провадження № 1-кп/507/57/2025

В И Р О К
21.11.2025 рокуселище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любашівка Подільського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , судимого вироком Одеського апеляційного суду від 25.11.2024 року за ч.2 ст. 156 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України із іспитовим строком 3 роки,
про обвинувачення у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст. 3011 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представник потерпілої ОСОБА_7
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_8
захисник: адвокат ОСОБА_9
ВСТАНОВИВ:
У обвинуваченого ОСОБА_3 у невстановлений час, однак не пізніше 19.08.2023 року, та в невстановленому місці, виник злочинний умисел направлений на умисне зберігання дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження.
Зокрема, серед завантажених файлів у папці під назвою «Images» наявні зображення, які ідентифікуються під назвами:
Після цього, обвинувачений ОСОБА_3 протиправно зберігав зазначені медіа файли, які містять дитячу порнографію, у мобільному телефоні «Redmi», модель «M2004J19AG», в корпусі чорного кольору, з серійним номером: « НОМЕР_1 », ІМЕІ-код 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ-код 2: НОМЕР_3 , із ємністю 1 Гб, та на встановленій на ньому операційній системі програмного забезпечення «Android» - «10 QP1А.190711.020», без мети збути чи розповсюдження, до тих пір, поки вказаний мобільний телефон, не було вилучено працівниками поліції 19.08.2023 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Своїми діями, ОСОБА_3 зберігав дитячу порнографію без мети збуту чи розповсюдження, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 301-1 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе частково та розповів, що дійсно на його телефоні в ході досудового розслідування, були виявлені файли, які містять дитячу порнографію. Однак, він вказані файли спеціально не завантажував та не переглядав. Можливо вони завантажились при перегляді ним соціальних мереж, або їх завантажив хтось з його знайомих, так як свій телефон він надавав знайомим для користування. Просив суворо не карати, не позбавляти волі.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, зокрема:
-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2024 року згідно якого внесено відомості за ч.1 ст. 301-1 КК України щодо факту зберігання невстановленою особою дитячої порнографії (т.1 а.с. 80);
-Ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 21 серпня 2023 року про надання дозволу на проведення обшуку по АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 121-122);
-протоколом обшуку від 19 серпня 2023 року з якого видно, що в ході обшуку в домоволодінні по АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_12 , було вилучено одяг ОСОБА_12 , покривало, мобільний телефон «REDMI» чорного кольору із чохлом чорного кольору (т.1 а.с. 105-118);
-постановою про визнання речових доказів від 19 серпня 2023 року, з якої видно, що телефон марки «REDMI» чорного кольору із чохлом чорного кольору, який поміщено до сей-пакету НПУ PSP2251762 визнано речовим доказом (т.1 а.с. 1119-120);
-Ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 21 серпня 2023 року згідно якої на вилучений при обшуку мобільний телефон «REDMI» чорного кольору з чохлом чорного кольору накладено арешт (т.1 а.с. 123-124);
-Оглянутим в судовому засіданні мобільним телефоном «REDMI 9» номер моделі «М2004J19AG», серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ 1 « НОМЕР_2 » ІМЕІ 2 « НОМЕР_3 »,
-Постановою про визнання речовими доказами від 19 грудня 2024 року з якої видно, що мобільний телефон «REDMI 9» номер моделі «М2004J19AG», серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ 1 « НОМЕР_2 » ІМЕІ 2 « НОМЕР_3 » визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та долучено до матеріалів провадження (т.2 а.с. 249-250);
Дата та час створення файла з назвою «3562cf2c69c9f5da67ea02db4950f689.thumb» виявленого за шляхом «/Мобільний телефон/Графічні файли. zір/Графічні файли/Звіт.files/2» на карті пам`яті з маркувальними написами «Kingston», «MicroSD», «32GB» зазначено 31.03.2023 року 16:24:11 годин.
Дата та час створення файла з назвою «9211 .jpeg» виявленого за шляхом «/Мобільний телефон/Графічні файли. zір/Графічні файли/Звіт.files/3» на карті пам`яті з маркувальними написами «Kingston», «MicroSD», «32GB» зазначено 25.04.2023 року 21:09:50 годин.
-Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеса від 30 квітня 2025 року про накладення арешту на мобільний телефон «REDMI 9» номер моделі «М2004J19AG», серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ 1 « НОМЕР_2 » ІМЕІ 2 « НОМЕР_3 » (т.3 а.с. 117-118).
Захисник обвинуваченого вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінуємих йому діянь не доведена належними та допустимими доказами, а тому просив його виправдати за недоведеністю вини. Так, дійсно на телефоні обвинуваченого було знайдено файли, які містять дитячу порнографію. Однак, телефон у ОСОБА_3 вилучили працівники ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області напередодні проведення обшуку в його домоволодінні, при цьому не склавши ніяких документів. Після цього, при проведені обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 працівники поліції вилучили телефон, однак в протоколі обшуку не зазначили ІМЕІ вказаного телефону. Крім цього, при розгляді іншого кримінального провадження, по якому даний телефон був визнаний речовим доказом, вироком суду було вирішено телефон повернути обвинуваченому. Однак, працівники поліції не повернули телефон ОСОБА_3 , а знову визнали його речовим доказом та долучили до матеріалів провадження. На його думку, телефон працівниками поліції отримали в незаконний спосіб, а тому він є неналежним доказом, як і всі докази, які отримані при дослідженні інформації з телефону. Тому, просив визнати телефон недопустимим доказом, а ОСОБА_3 виправдати за всіма статтями обвинувачення.
Суд не погоджується із наведеними захисником доводами виходячи з наступного. З матеріалів кримінального провадження видно, що при проведенні обшуку 19.08.2023 року в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_3 було вилучено його телефон «REDMI», який було поміщено до сейф пакету PSP225176, що підтверджується відеозаписом слідчої дій. Вказаний обшук в подальшому був санкціонований судом. Дійсно, працівниками поліції не були зазначені ІМЕІ телефону, однак вказаний факт не спростовує вилучення саме телефона, який в подальшому оглядався та досліджувався експертами. В судовому засіданні ОСОБА_3 , оглянувши телефон, який був наданий стороною обвинувачення, пояснив, що дійсно вказаний телефон схожий та його телефон. В подальшому вказаний телефон в запакованому стані був переданий експертам і на ньому були виявлені файли з дитячою порнографією, а також особисті фотографії обвинуваченого, що підтверджує належність телефону обвинуваченому. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 напередодні обшуку передав свій телефон поліції і більше його не отримав, суду не надано, а тому суд вважає вказаний факт не підтвердженим. Щодо використання даного телефону в іншому провадженні, суд зазначає, що дійсно в іншому кримінальному провадженні вказаний телефон було визнано речовим доказом (кримінальне провадження за ч.2 ст. 156 КК України) та на нього було накладено арешт. Після цього, обвинувальний акт за ч.2 ст. 156 КК України було направлено до суду, а матеріали кримінального провадження стосовно зберігання дитячої порнографії були виділені в окреме провадження, що підтверджується постановою про виділення матеріалів в окреме провадження із переліком матеріалів від 02 лютого 2024 року. У вказаному переліком під номером 21 вказано речовий доказ мобільний телефон REDMI чорного кольору із чохлом чорного кольору (т. 1 а.с. 71-73). В подальшому, постановою слідчого від 19 грудня 2024 року мобільний телефон «REDMI 9» номер моделі «М2004J19AG», серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ 1 « НОМЕР_2 » ІМЕІ 2 « НОМЕР_3 » визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та долучено до матеріалів провадження, а 30 травня 2025 року на вказаний телефон ухвалою слідчого судді було накладено арешт (т.2 а.с. 249-250). Вказаний телефон, а саме наявність на вказаному телефоні файлів з дитячою порнографією, не було предметом кримінального провадження відносно обвинуваченого за ч.2 ст. 156 КК України, а тому посилання сторони захисту на повторне використання одних і тих же доказів є безпідставним. За таких обставин, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання адвоката про визнання телефона недопустимим доказом не має.
Враховуючи наведене, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, вважає, що докази, які зібрані стороною обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, є належними, допустимими і достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, оскільки ці докази доповнюють один одного та у своїй сукупності разом з іншими доказами є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 3011 КК України, тобто зберігання дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження.
Крім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 08.03.2023 року близько 08 год. 50 хв., перебував за місцем свого проживання, а саме у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник протиправний злочинний умисел спрямований на виготовлення дитячої порнографії.
Відповідно до норм Міжнародною Конвенцією про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, а також Конвенцією Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, виробництво та обіг у будь-якій формі продукції порнографічного характеру в Україні заборонено, а дитячою порнографією визнається зображення у будь- який спосіб дитини чи особи, яка виглядає як дитина, у реальному чи змодельованому відверто сексуальному образі та/або задіяної у реальній чи змодельованій відверто сексуальній поведінці, або будь-яке зображення статевих органів дитини в сексуальних цілях.
Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи суспільну мораль/ тобто систему етичних норм, правил поведінки, що склалися у суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей в частині заборони поширення серед населення вульгарно-натуралістичної, цинічної, непристойної фіксації статевих актів із зображенням у будь-який спосіб дитини, маючи на меті виготовлення творів порнографічного характеру, які містять дитячу порнографію, ОСОБА_3 , використовуючи мобільний телефон «Redmi», модель «M2004J19AG», в корпусі чорного кольору, з серійним номером: « НОМЕР_1 », ІМЕІ-код 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ-код 2: НОМЕР_3 , із ємністю 1 Гб., та встановлену на ньому операційну систему програмного забезпечення «Android» - «10 QP1A.190711.020», за допомогою камери зазначеного мобільного телефону створив відеозапис «VID_20230308_104455.mp4», об`ємом 588 МБ, тривалістю 5 хвилин 17 секунд, який відносяться до творів порнографічного характеру, за своєї участю та участю дитини - неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про вік якої ОСОБА_3 було достеменно відомо.
Вищевказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. З ст. 3011 КК України - виготовлення дитячої порнографії.
На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення, прокурором надані наступні докази, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:
-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2024 року згідно якого внесено відомості за ч.1 ст. 301-1 КК України щодо факту зберігання невстановленою особою дитячої порнографії (т.1 а.с. 80);
-Ухвала слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 21 серпня 2023 року про надання дозволу на проведення обшуку по АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 121-122);
-протокол обшуку від 19 серпня 2023 року з якого видно, що в ході обшуку в домоволодінні по АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_12 , було вилучено одяг ОСОБА_12 , покривало, мобільний телефон «REDMI» чорного кольору із чохлом чорного кольору (т.1 а.с. 105-118);
-постанова про визнання речових доказів від 19 серпня 2023 року, з якої видно, що телефон марки «REDMI» чорного кольору із чохлом чорного кольору, який поміщено до сей-пакету НПУ PSP2251762 визнано речовим доказом (т.1 а.с. 1119-120);
-мобільним телефоном «REDMI 9» номер моделі «М2004J19AG», серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ 1 « НОМЕР_2 » ІМЕІ 2 « НОМЕР_3 »;
-Ухвала слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 21 серпня 2023 року згідно якої на вилучений при обшуку мобільний телефон «REDMI» чорного кольору з чохлом чорного кольору накладено арешт (т.1 а.с. 123-124);
-Рапорт про встановлення особи, згідно якого встановлено, що зображена особа жіночої статі на вищевказаних відеозаписах є ОСОБА_6 (т.2.а.с. 160-161);
-Висновок експерта № 24-2433 від 10.07.2024 року та роз`яснення експертів від 09 грудня 2024 року, згідно якого Цифровий відеозапис під назвою «VID 20230308_104455.mp4», що міститься у теці за посиланням: «/Відеофайли/Звіт.files/1», на наданому на дослідження носії інформації, а саме: карті пам`яті типу microSD, виробника «Kingston», об`ємом «32GB» з адаптером виробника «Kingston», є порнографією, але не належить до дитячої порнографії (т. 2 а.с. 212-221);
-Протокол огляду предмета від 16 грудня 2024 року з якого видно, що було оглянуто телефон марки REDMI номер моделі «М2004J19AG» чорного кольору з картою пам`яті MicroSD об`ємом 1 Gb. При огляді вмісту карти пам`яті в теці «DCIM» «CAMERA» виявлено відеофайл з назвою «VID_20230308_104455.mp4». Відеозапис, який міститься у вказаному файлі містить зображення порнографічного характеру. (т.2 а.с. 233-237);
-Постанова про визнання речовими доказами від 19 грудня 2024 року з якої видно, що мобільний телефон «REDMI 9» номер моделі «М2004J19AG», серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ 1 « НОМЕР_2 » ІМЕІ 2 « НОМЕР_3 » визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та долучено до матеріалів провадження (т.2 а.с. 249-250);
-Ухвала слідчого судді Київського районного суду м.Одеса від 30 квітня 2025 року про накладення арешту на мобільний телефон «REDMI 9» номер моделі «М2004J19AG», серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ 1 « НОМЕР_2 » ІМЕІ 2 « НОМЕР_3 » (т.3 а.с. 117-118).
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину в скоєні інкримінованого йому діяння за ч.3 ст. 301-1 КК України не визнав повністю та пояснив. що дійсно в 2023 році він познайомився з ОСОБА_6 та зустрічався з нею. В березні 2023 року він разом із ОСОБА_6 перебував в себе вдома, де вони займались сексом. За пропозицією ОСОБА_6 , він знімав процес зайняття сексом на свій мобільний телефон. Про вік ОСОБА_16 він не знав, а дізнався, що вона неповнолітня під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню. В квітні 2025 року він із ОСОБА_6 одружився.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що взимку 2023 року вона познайомилась із обвинуваченим ОСОБА_3 в соціальних мережах, так як вона проживає в іншому населеному пункті. Якийсь час вони зустрічались і 08 березня 2023 року поїхали до ОСОБА_3 додому. Вдома в нього вони займались сексом, за її пропозицією, процес зайняття сексом вони знімали на мобільний телефон ОСОБА_3 . Про те, що вона неповнолітня, вона ОСОБА_3 не повідомляла. В квітні 2025 року вони одружились.
Оцінивши досліджені докази по матеріалах кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_3 базується на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, можливість збору нових доказів вичерпана. Докази, на які посилався орган досудового слідства та прокурор, не вказують на наявність в діянні ОСОБА_3 складу криімнального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 301-1 КК України.
Суд вважає, що показання обвинуваченого у суді про його невинуватість, доказами, на які посилається орган досудового слідства та прокурор, не усуваються.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення доведена. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до змісту ст. 92 КПК обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цьому кримінальному провадженні зроблено не було.
Кваліфікуючою ознакою ч.3 ст. 301-1 КК України є виготовлення дитячої порнографії. Згідно примітки до ст. 156-1 КК України під дитячою порнографією в цій статті та статті 301-1 цього Кодексу слід розуміти зображення у будь-який спосіб дитини чи особи, яка виглядає як дитина, у реальному чи змодельованому відверто сексуальному образі або задіяної у реальній чи змодельованій відверто сексуальній поведінці, або будь-яке зображення статевих органів дитини в сексуальних цілях.
ОСОБА_3 інкримінується виготовлення дитячої порнографії, а саме файлу - «VID_20230308_104455.mp4». Згідно Висновку експерта № 24-2433 від 10.07.2024 року та роз`яснення експертів від 09 грудня 2024 року файл «VID_20230308_104455.mp4» не є дитячою порнографією (т. 2 а.с. 212-221). Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що вона не повідомляла обвинуваченого ОСОБА_3 про свій неповнолітній вік, а про її вік він дізнався в поліції. Вказані свідчення потерпілої повністю підтвердив і ОСОБА_3 .
Будь-яких доказів, що файл «VID_20230308_104455.mp4» є дитячою порнографією, або доказів того, що ОСОБА_3 достеменно знав про неповнолітній вік ОСОБА_6 в моменті створення вказаного файлу, прокурором в суді не надано та можливості надання доказів вичерпані.
Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, винуватість категорія кримінального права, яка означає доведеність доказами вчинення злочину конкретною особою.
Суд приходить до висновку, що жодних належних доказів того, що ОСОБА_3 виготовив дитячу порнографію, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 301-1 КК України суду не надано, а тому відсутність однієї з обов`язкових ознак складу злочину виключає ухвалення обвинувального вироку за ч. 3 ст. 301-1 КК України, оскільки обвинувачення не доведене.
ч. 1 ст. 373 КПК України передбачено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:
1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Виправдувальний вирок ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.
За таких обставин, відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 301-1 КК України, належить ухвалити виправдувальний вирок, так як його вина в скоєні вказаного кримінального правопорушення не доведена належними та допустимими доказами.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, проживає з батьками, одружений, не працює, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 є визнання вини за ч.1 ст. 301-1 КК Уераїни.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не має.
На підставі ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всіх матеріалів справи, особи обвинуваченого, пом`якшуючої вину обставини, з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив правопорушення вперше, посередньо характеризується, не має судимості, одружений, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та йому можливо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємої статті КК України з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Вироком Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, із визначенням іспитового строку 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив до ухвалення вироку Одеським апеляційним судом, а тому остаточне покарання ОСОБА_3 необхідно призначити за ч.4 ст. 70 КК України.

Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК. Постанова ОП ККС від 23.09.2019 у справі № 199/1496/17 (провадження № 51-2631кмо19).

Підстав для зміни запобіжного заходу - домашньогр арешту до вступу вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , не має.

Процесуальні витрати в сумі 23939 грн. 12 коп. складаються з витрат на проведення: судових портретних експерти: 3029 грн. 12 коп. + 3029 грн. 12 коп., 17207 грн.; судової комплексної психологічно-мистецтвознавчої експертизи 8330 грн. 08 коп., судової комп`ютерно-технічної експертизи 9550 грн. 80 коп.

Процесуальні витрати в сумі 17880 грн. 88 коп. за проведення експертиз необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а процесуальні витрати в сумі 6058 грн. 24 коп. (за проведення судових портретних експертиз) необхідно віднести на рахунок держави, так як вказані експертизи проводились по обвинуваченню, за яким ОСОБА_3 підлягає виправданню.

За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.

Враховуючи, що мобільний телефон «REDMI 9» номер моделі «М2004J19AG», серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ 1 « НОМЕР_2 » ІМЕІ 2 « НОМЕР_3 », карту пам`яті MicroSD марки «Kingstone» об`ємом 32 Gb номер 32420-006.А00LF, де виявлено відеофайл та графічні зображення, які відносяться до дитячої порнографії, був використаний як знаряддя умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, у відповідності до ст. ст. 961, 962 КК України він підлягає спеціальній конфіскації, тобто примусовому безоплатному вилученню у власність держави.

Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 370, 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 301-1 КК України та виправдати його за не доведеністю його вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301-1 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 301-1 КК України та призначити йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми, обіймати посади з доступом до інформаційно-телекомунікаційних систем, розробкою/адмініструванням програмного забезпечення, та іншою діяльністю з використанням комп`ютерних мереж строком на 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми, обіймати посади з доступом до інформаційно-телекомунікаційних систем, розробкою/адмініструванням програмного забезпечення, та іншою діяльністю з використанням комп`ютерних мереж строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 17880 гривень 88 коп.

Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Застосувати спеціальну конфіскацію до Мобільного телефону «REDMI 9» номер моделі «М2004J19AG», серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ 1 « НОМЕР_2 » ІМЕІ 2 « НОМЕР_3 », карти пам`яті MicroSD марки «Kingstone» об`ємом 32 Gb номер 32420-006.А00LF, тобто примусове безоплатне вилучення у власність держави, скасувавши арешт на вказане майно, накладений ухвалами слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 21 серпня 2023 року та ухвалою слідчого судді Київського районного суду Одеської області від 30 квітня 2025 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.

Копію вироку вручити прокурору, потерпілій ОСОБА_6 , законному представнику потерпілої ОСОБА_17 , представнику потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику адвокату ОСОБА_9

Суддя: ОСОБА_1