Номер провадження 1-кп/205/672/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року місто Дніпро

Колегія суддів Новокодацького районного суду міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000781 від 10.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження №0000781 від 10.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

13 жовтня 2025 року до суду надійшла скарга захисника ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» щодо ненадання належної медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_5 .

У скарзі зазначено, що ОСОБА_5 , який утримується в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», неодноразово звертався до адміністрації з повідомленнями про погіршення стану здоров`я та загострення хронічних захворювань. На переконання сторони захисту, адміністрацією установи не забезпечено повноцінного медичного обстеження та лікування, що, на думку заявника, є порушенням прав обвинуваченого.

Захисник також звертає увагу на те, що 24.03.2025 року ним було подано до суду клопотання про проведення медичного огляду ОСОБА_5 . Відповідь на нього отримано 18.09.2025 року (лист №1120-ДН-25), у якій зазначено про наявність у обвинуваченого декількох хронічних захворювань.

У скарзі захисник наводить перелік діагнозів та аргументи щодо ненадання необхідної медичної допомоги:

Гіпертонічна хвороба ІІ ст. та хронічне порушення мозкового кровообігу І ст. За твердженням захисника, лікування обмежувалося контролем артеріального тиску без призначення нейропротекторної, антиагрегантної терапії та без проведення необхідних інструментальних досліджень.

Цефалгічний синдром.Захисник зазначає, що лікування мало лише симптоматичний характер, без призначення седативної терапії та без надання психологічної допомоги.

Ангіопатія сітківки обох очей. На думку сторони захисту, лікування за цим діагнозом не проводилося, не здійснювалися офтальмологічні огляди та контроль внутрішньоочного тиску.

Деформуючий артроз правого плечового та кульшового суглобів ІІ ст. Захисник вказує, що не призначено хондропротекторної терапії та не проводилися інструментальні дослідження для контролю динаміки захворювання.

Хронічний простатит. Як зазначено у скарзі, лікування обмежувалося лише періодичним призначенням антибіотиків без підтримуючої терапії та без проведення необхідних лабораторних досліджень.

Хронічний холецистопанкреатит (стадія ремісії). Сторона захисту стверджує, що не забезпечено призначення ферментних препаратів, гепатопротекторів, не здійснювалося лабораторне обстеження та не надано рекомендацій щодо дієти.

У зв`язку з викладеним захисник ОСОБА_7 просить суд:

1. Визнати бездіяльність службових осіб Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» щодо ненадання належної медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_5 незаконною.

2. Зобов`язати керівництво ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» невідкладно організувати проведення комплексного медичного обстеження ОСОБА_5 комісією профільних лікарів (кардіолога, невропатолога, офтальмолога, ортопеда-травматолога, уролога, гастроентеролога).

3. Зобов`язати вищевказані установи забезпечити ОСОБА_5 повний курс стаціонарного або амбулаторного лікування у відповідності до висновків комісії та чинних стандартів медичної допомоги.

4. Зобов`язати керівництво ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» забезпечити проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 для фіксації поточного стану здоров`я та наявності ознак його погіршення за час перебування під вартою.

5. Витребувати з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» повну медичну документацію ОСОБА_5 за весь період його утримання, а також документи, що підтверджують або спростовують факт його відмови від лікування 17.04.2025 року.

6. Зобов`язати керівництво філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» підготувати та направити медичну документацію ОСОБА_5 на розгляд Експертної комісії з питань визначення зв`язку захворювань з проходженням військової служби (ЕКОПФО) для встановлення його інвалідизуючих діагнозів та відповідної групи інвалідності.

7. Витребувати з Національної служби здоров`я України (НСЗУ) інформацію з електронної системи охорони здоров`я (eHealth) щодо всіх медичних записів, направлень та рецептів, створених стосовно ОСОБА_5 медичною частиною ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» за весь період його утримання.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, навівши доводи викладені у ній.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Прокурор у судовому засіданні віднесла вирішення питання на розсуд суду.

Потерпіла у судовому засіданні віднесла вирішення питання на розсуд суду.

Колегія суддів, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, вислухавши доводи захисника, заслухавши думку обвинуваченого та прокурора, приходить до наступного висновку.

Положення Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3); ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню (ст.28); кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст.55); кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68) знайшли своє втілення у статті 11 КПК України.

Так, ч.6 ст.206 КПК України передбачає, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Чинний кримінальний процесуальний закон не містить прямого регулювання випадків подання таких заяв особою не на стадії досудового розслідування, а під час судового розгляду кримінального провадження або перегляду рішення суду в апеляційному порядку.

Разом із тим, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.

За викладених обставин суд вважає за можливе застосувати в даному випадку загальні засади кримінального провадження, зокрема, засаду законності, яка закріплена ст.9 КПК України, відповідно до ч. 1 якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Також ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я ув`язнених, яке має адекватно охоронятись.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Відповідно до п.135 Рішення Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), у справі «Кушнір проти України» від 11 березня 2014 року (заява № 42184/09), Суд зазначає, що влада повинна забезпечити всеосяжне спостереження за станом здоров`я затриманого та його лікування під час перебування під вартою, своєчасні і правильні діагнози й лікування та, якщо цього вимагає медичний стан ув`язненого, регулярний і систематичний контроль і всебічну терапію, спрямовану, по можливості, на лікування захворювань затриманого або запобігання їх загостренню, а не на усунення симптомів. Влада повинна також показати, що були створені всі необхідні умови для призначеного лікування. У той самий час при оцінці адекватності лікування слід керуватися перевіркою на належне старання, бо зобов`язання держави надати лікування важко хворому затриманому є зобов`язанням дії, а не зобов`язанням результату.

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року, «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).

Як встановлено судом, в провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження №0000781 від 10.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у якому до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 , утримується в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Із наданого листа філії ЦОЗ ДКВС України у Дніпропетровській та Донецькій областях від 18.09.2025 року встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під постійним медичним наглядом у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)». За час перебування в установі йому неодноразово проводились медичні огляди, лабораторні дослідження, інструментальні обстеження (ЕКГ, ФЛГ, УЗД), консультації терапевта, невропатолога, психіатра, офтальмолога, стоматолога та інших спеціалістів.

У ОСОБА_5 встановлені хронічні захворювання: гіпертонічна хвороба ІІ ст., артроз суглобів, хронічний простатит, хронічний холецистопанкреатит, кісти нирок, ангіопатія сітківки, цефалгічний синдром. Призначене лікування він отримує у повному обсязі, окрім випадку документально зафіксованої відмови від терапії від 17.04.2025 року.

Стан здоров`я обвинуваченого на теперішній час характеризується як стабільний, відповідає наявній патології, ознак погіршення або необхідності в ургентному лікуванні не встановлено. Медична допомога надається відповідно до призначень, обвинувачений забезпечений наглядом медичних працівників АПВ ДБЛ №4.

Разом з тим, обвинуваченим та його захисником не додано до скарги доказів того, що він звертався за медичною допомогою, та йому було відмовлено у наданні такої, або така допомога, якої він потребує в умовах лікувального закладу вказаного типу не може бути наданою.

Слід зауважити, що відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» нагляд за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення здійснюється прокурором шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Постанови і вказівки прокурорів щодо додержання встановлених законодавством порядку і умов тримання осіб, взятих під варту, підлягають обов`язковому виконанню адміністрацією місць попереднього ув`язнення.

Однак обвинуваченим та його захисником не надано будь-яких доказів звернення до прокурора з вищевказаних питань.

Оцінюючи вимоги захисника, зазначені у пунктах 1, 2, 3, 4 та 6 скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

Щодо вимоги №1 визнати бездіяльність службових осіб ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» незаконною.

Суд встановив, що ОСОБА_5 перебуває під постійним медичним наглядом, йому проводилися численні медичні огляди, лабораторні та інструментальні дослідження, консультації спеціалістів, а також призначене лікування, яке він отримує у повному обсязі, крім зафіксованої письмової відмови від лікування 17.04.2025 року. Обвинуваченим та його захисником не надано доказів того, що адміністрація установи відмовляла у наданні медичної допомоги чи перешкоджала її отриманню, або що необхідне йому лікування не може бути забезпечене в умовах СІЗО чи філії ЦОЗ ДКВС України.

За таких обставин, суд не вбачає ознак незаконної бездіяльності службових осіб установи.

Щодо вимог №2 та №3 зобов`язати провести комплексне обстеження комісією лікарів та призначити курс стаціонарного або амбулаторного лікування.

Відповідно до законодавства, питання необхідності проведення обстеження, обсягів діагностичних заходів та доцільності стаціонарного лікування відноситься виключно до компетенції медичного працівника, а не суду. Суд не має повноважень втручатися у лікувально-діагностичний процес, визначати конкретних спеціалістів або обсяг медичних втручань.

З огляду на це, суд зобов`язує філію ЦОЗ ДКВС України лише вирішити питання щодо необхідності додаткового обстеження, але не має правових підстав самостійно призначати чи регламентувати його зміст, види лікування та коло лікарів.

Щодо вимоги №4 забезпечити проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 .

Частина 6 статті 206 КПК України передбачає обов`язкове проведення судово-медичного обстеження у випадку, якщо особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання під вартою.

ОСОБА_5 таких заяв не робив, фактів насильства чи жорстокого поводження не зазначено, а у скарзі йдеться виключно про обсяг та якість медичної допомоги.

У зв`язку з відсутністю передбачених законом підстав для проведення судово-медичної експертизи, вимога задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги №6 направити медичну документацію ОСОБА_5 на ЕКОПФО для встановлення інвалідності та визначення зв`язку захворювань зі службою.

Процедура встановлення інвалідності та направлення документів на експертну комісію проводиться відповідно до порядку, визначеного МОЗ України. Ініціювати таке направлення мають право лише лікуючі лікарі або комісія закладу охорони здоров`я за наявності медичних показань.

Суд не наділений повноваженнями втручатися у порядок встановлення інвалідності, визначати підстави для направлення документів або зобов`язувати медичні установи ініціювати процедуру МСЕК/ЕКОПФО.

Таким чином, вимога виходить за межі компетенції суду та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, а саме в частині: витребувати з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» повну медичну документацію ОСОБА_5 за весь період його утримання, а також документи, що підтверджують або спростовують факт його відмови від лікування 17.04.2025 року; та витребувати з Національної служби здоров`я України (НСЗУ) інформацію з електронної системи охорони здоров`я (eHealth) щодо всіх медичних записів, направлень та рецептів, створених стосовно ОСОБА_5 медичною частиною ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» за весь період його утримання.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 206, 309, 369 - 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Витребувати з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та філії ЦОЗ ДКВС України у Дніпропетровській та Донецькій областях повну медичну документацію ОСОБА_5 за весь період його утримання, а також документи, що підтверджують або спростовують факт його відмови від лікування 17.04.2025 року.

Витребувати з Національної служби здоров`я України (НСЗУ) інформацію з електронної системи охорони здоров`я (eHealth) щодо всіх медичних записів, направлень та рецептів, створених стосовно ОСОБА_5 медичною частиною ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» за весь період його утримання.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11