печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1315/26-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002136 від 04.08.2025

ВСТАНОВИВ:

14.01.2026 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

Сторона обвинувачення подала до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 надав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002136 від 04.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 354, ч. 4 ст. 354, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що впродовж січня - липня 2024 року службові особи Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) м. Бахмут та інші особи, які, діючи за попередньою змовою та використовуючи своє службове становище, налагодили схему незаконного отримання прибутку шляхом видачі або продовження строку дії уже встановлених груп інвалідності за грошову винагороду.

Зокрема, голова Міжрайонної МСЕК м. Бахмут, яка займає відповідальне становище, безпосередньо отримувала неправомірну вигоду, діючи у злочинній змові з іншими учасниками, в тому числі з лікарями лікувальних закладів та цивільними особами, які виконували посередницькі або технічні функції у реалізації злочинного плану.

У свою чергу, громадяни України, маючи на меті встановити чи продовжити собі строк дії раніше встановленої групи інвалідності, без дотримання встановлених законом процедур, вступивши у попередню змову із іншими особами, шляхом поштових відправлень через відділення ТОВ «Нова пошта» здійснювали надання неправомірної вигоди голові Міжрайонної МСЕК м. Бахмут.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002136, задокументовано та припинено діяльність міжрегіональної злочинної групи, яка діяла на території Полтавської області, учасники якої за грошову винагороду організували незаконну видачу довідок (МСЕК) про встановлення групи інвалідності в тому числі чоловікам призовного віку котрі мали на меті перетнути державний кордон України. До складу групи також входили голова міжрайонної Бахмутської МСЕК, члени цієї ж комісії та інші особи з числа пособників.

Після здійснення повідомлення про підозру, учасникам міжрегіональної злочинної групи - колишній голові Міжрайонної Бахмутської МСЕК та її члену, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На даний час підозрювані утримуються в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Під час проведення досудового розслідування та судового розгляду, підозрювані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня голова Міжрайонної МСЕК м. Бахмута) та її чоловік (співучасника ОЗ) - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надали викривальні покази щодо діючих працівників поліції, які приймали участь у схемі злочинних дій.

Так, з протоколу допиту підозрюваної, - ( ОСОБА_5 ) та огляду її мобільного терміналу, встановлено інформацію щодо активної співучасті у схемі злочинних дій працівника поліції - ОСОБА_7 . Зокрема, в месенджері «Threema» встановлено переписку між колишньою головою Міжрайонної МСЕК (м. Бахмута) ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в якій остання надає список майбутніх інвалідів, яким в подальшому було встановлено фіктивну групу інвалідності.

Таким чином, ОСОБА_7 з метою незаконного збагачення та корисливих мотивів, маючи тісні та стійкі відносини з колишньою головою МСЕК м. Бахмута ( ОСОБА_5 ) основаних на незаконних грошових взаєминах, сприяла військовозобов?язаним особам уникати мобілізації та незаконного перетину державного кордону, чим своїми діями перешкоджала законній діяльності Збройних сил України.

Також із показів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у продовж 2023-2024 років з метою конспірації, приховування та завуальованості своїх злочинних дій, використовувала банківські картки близьких осіб: доньки ( ОСОБА_9 ) та мати ( ОСОБА_10 ), з яких переводила грошові кошти на їх банківські картки в рахунок за виготовлення підробленої первинної медичної документації, направлень на ЛКК та встановлення фіктивної групи інвалідності (МСЕКів). Із свідчень ОСОБА_8 , ОСОБА_11 вказані вище грошові кошти отримувала від військовозобов`язаних осіб та їх близьких родичів, з метою отримання ними відстрочки та подальшого перетину державного кордону.

Спільником ОСОБА_7 являвся, колишній оперуповноважений ДСР НПУ ОСОБА_12 , який також підшуковував військовозобов?язних осіб, яким за грошову винагороду було встановлено фіктивну групу інвалідності.

Спілкування, зустрічі, обговорення списків «інвалідів», отримання та переведення коштів на карткові рахунки ОСОБА_8 , здійснювалось ОСОБА_7 .

Також, із показів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (співучасника ОЗ), останні в період часу з 18.07.2024-19.07.2024 перебуваючи у місті Києві, на вимогу ОСОБА_7 , передали оперуповноваженому ДСР НПУ ОСОБА_13 , грошові кошти в сумі 160 000 (сто шістдесят тисяч) доларів США за позитивне вирішення питання та закриття кримінального провадження, відкритого відносно подружжя ОСОБА_8 та повернення їм речових доказів, після обшуків. Вказане кримінальне провадження № 0000087 внесено18.01.2024 СУ ГУНП у Полтавській області.

13.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2025 у справі № 757/64463/25-к проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її доньки - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:мобільний телефон марки «iPhone 17 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_1 , сім-карта: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_14 ;?мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Мах» ІМЕІ: НОМЕР_3 , сім-карта: НОМЕР_4 ; ?MacBook Air M2, що належать співмешканцю фігурантки ОСОБА_15 .

Вилучене майно відповідає критеріям статті 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України від 20.08.2025 визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що на даній стадії досудового розслідування виникла необхідність у збереженні речових доказів шляхом накладення на них арешту.

Згідно з нормою ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч.2 ст.131 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002136 від 04.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 354, ч. 4 ст. 354, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою слідчого від 13.01.2026 речі, які вилучені за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами.

В клопотанні прокурора вбачаються підстави для накладення арешту на майно, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також, враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-174, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 13.01.2026 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її доньки - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone 17 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_1 , сім-карта: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_14 ;

- ?мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Мах» ІМЕІ: НОМЕР_3 , сім-карта: НОМЕР_4 ;

- ?MacBook Air M2, що належать співмешканцю фігурантки ОСОБА_15 , з метою збереження речових доказів.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором/слідчим у кримінальному провадженні №0002136 від 04.08.2025.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1