Справа № 681/36/26
Провадження № 1-кп/681/31/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000113 від 06.03.2023 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полонне Хмельницької області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч 1, 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

До Полонського районного суду Хмельницької області 15.01.2026 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000113 від 06.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 313 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_8 за ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів у складі організованої групи, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, створив та очолив організовану групу, до складу якої залучив ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Метою групи було вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів (канабісу) та психотропних речовин (амфетаміну) на території м. Полонне Шепетівського району та інших регіонів.

ОСОБА_4 , як організатор, розробив план злочинної діяльності, запровадив суворі заходи конспірації, розподілив ролі, організував канал постачання заборонених речовин з м. Києва, контролював фінансові потоки через банківські рахунки та координував збут через месенджери «Telegram» і «Viber».

Злочинна діяльність групи тривала значний проміжок часу, а саме:з серпня 2023 року по березень 2025 року. За цей період ОСОБА_4 та члени його організованої групи систематично здійснювали збут амфетаміну та канабісу у великих та особливо великих розмірах шляхом розміщення «закладок» у м. Полонне та районі. Зокрема, зафіксовано численні факти збуту залегендованим особам « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_14 » (епізоди від 18.04.2023, 02.05.2023, 16.05.2023, 02.08.2023, 14.09.2023, 09.10.2023, 12.10.2023, 16.02.2024, 23.12.2024, 06.01.2025, 19.02.2025, 03.03.2025). Оплата за «товар» здійснювалася на підконтрольні ОСОБА_4 банківські карти.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному зберіганні прекурсорів в особливо великих розмірах. Так, 26.05.2025 під час обшуку за місцем його проживання у АДРЕСА_3 вилучено прекурсор - фенілнітропропен масою понад 20 грамів, який обвинувачений зберігав з метою подальшого використання для виготовлення психотропних речовин.

Також встановлено факти незаконного поводження зі зброєю. ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав за місцем свого проживання у м. Києві вогнепальну зброю та боєприпаси, а саме: перероблений пістолет «EKOL Botan» калібру 9 мм, набої до нього, а також бойову ручну осколкову гранату «М67», які були вилучені працівниками поліції під час обшуку 26.05.2025.

Під час затримання та проведення санкціонованих обшуків у ОСОБА_4 вилучено вже розфасовані та підготовлені до збуту особливо великі партії заборонених речовин, зокрема наркотичний засіб канабіс масою понад 270 г та психотропну речовину амфетамін масою понад 13 г.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

16.01.2026 під час підготовчого судового засідання захисником подано клопотання в інтересах обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.

У клопотанні йдеться про те, що наразі у справі відносно ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 22.01.2026. Захисник наполягає на необхідності його пом`якшення, аргументуючи це тим, що досудове розслідування вже завершено, обвинувальний акт передано до суду, а тому ризики впливу на свідків, знищення доказів або переховування відпали.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, надав викривальні показання та активно співпрацював зі слідством, демонструючи готовність нести відповідальність. Адвокат наголошує на міцних соціальних зв`язках обвинуваченого: він має вищу освіту, позитивно характеризується, раніше не судимий, а також утримує матір (інваліда 3 групи) та здійснює догляд за бабусею (інвалідом 2 групи).

Окремим доводом захисту є те, що всі інші учасники організованої групи, до якої належав обвинувачений, вже знаходяться на альтернативних запобіжних заходах, не пов`язаних із триманням під вартою. На підставі викладеного захисник просить змінити запобіжний захід на домашній арешт або визначити розмір застави.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав це клопотання та просив його задовольнити.

Заслухавши думку учасників процесу, суд доходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та відмову у задоволенні клопотання захисника.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинених у складі організованої групи, за які законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Оцінюючи сукупність обставин, суд дійшов до переконання про наявність обґрунтованого ризику переховування обвинуваченого від суду. Тяжкість ймовірного покарання, у разі визнання особи винуватою (позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна), є суттєвим стримуючим фактором, однак створює реальний психологічний мотив для втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності. Усвідомлення невідворотності тривалого позбавлення волі може спонукати обвинуваченого залишити місце проживання та переховуватися від правосуддя.

Окрім того, суд враховує високий рівень ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні. Оскільки судовий розгляд справи по суті ще не розпочався і свідки безпосередньо судом не допитані, існує загроза, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може вчиняти тиск на вказаних осіб з метою зміни ними своїх показань на його користь. Суд погоджується з доводами прокурора, що оскільки обвинувачений особисто знайомий з іншими учасниками процесу, а їхні показання є ключовими для ухвалення кінцевого рішення, він має прямий мотив впливати на них. Враховуючи, що кримінальні правопорушення вчинялися у складі організованої групи, де ОСОБА_4 виконував роль організатора та керівника, він має авторитет та реальні важелі впливу на співучасників, що значно підвищує ймовірність узгодження позицій чи фальсифікації доказів.

Окремо суд звертає увагу на ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Обставини та характер інкримінованих діянь свідчать про високий рівень підготовки та конспіративності дій ОСОБА_4 під час вчинення злочинів (використання псевдонімів, схованок, зашифрованих месенджерів). Це підтверджує схильність та здатність останнього приховувати та маскувати свої протиправні дії всіма доступними засобами, що дає суду підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може використовувати ці навички для перешкоджання встановленню істини.

Також судом встановлено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення. Обвинувальний акт містить відомості про систематичний характер протиправної діяльності ОСОБА_4 , яка тривала протягом значного проміжку часу (з 2023 по 2025 роки) та налічує численні епізоди. Специфіка інкримінованих злочинів (безконтактний збут через мережу Інтернет та месенджери «Telegram», використання електронних гаманців) свідчить про те, що для продовження злочинної діяльності обвинуваченому не обов`язково залишати житло, достатньо мати доступ до засобів зв`язку. Враховуючи відсутність у нього легального джерела доходів, існує висока ймовірність продовження злочинної діяльності заради збагачення. Це дає підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе ефективно обмежити можливості обвинуваченого відновити протиправну діяльність.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У цьому випадку суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту громадян від розповсюдження наркотичних засобів та забезпеченні належного процесу правосуддя, превалює над правом особи на свободу, враховуючи презумпцію невинуватості.

Аналізуючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд вважає, що ні особисте зобов`язання, ні особиста порука, ні домашній арешт не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризикам. Жоден із цих заходів не забезпечує повної ізоляції особи від суспільства та не унеможливлює використання засобів зв`язку для координації дій з іншими співучасниками або продовження злочинної діяльності.

Вирішуючи питання щодо розміру застави, суд керується положеннями п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України. Законодавець чітко визначив право суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується саме у вчиненні таких злочинів, причому у складі організованої групи, суд, враховуючи підвищену суспільну небезпеку діянь та особу обвинуваченого, вважає за необхідне не визначати розмір застави при продовженні строку тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314-315, 331, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» до 15 березня 2026 року включно.

Розмір застави ОСОБА_4 не визначати.

Ухвала діє по 15 березня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України та не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали складено 16.01.2026.

Суддя ОСОБА_15