Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/546/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 398/6685/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, непрацюючого, проходить службу у Збройних Силах України, на посаді номер обслуги у званні солдата в/ч НОМЕР_1 , не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 16.10.2025 до 14.12.2025, включно та визначено заставу в сумі 90840 гривень, з покладенням певних обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , строком на 60 днів.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2025 року клопотання задоволено та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначено заставу з покладенням певних обов`язків.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Під час розгляду клопотання встановлені ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити або сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, з метою уникнення покарання.

Отже, за висновком слідчого судді встановлені обставини, зокрема наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України свідчить про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтями 179, 181 КПК України, а саме особисте зобов`язання та домашнього арешту, оскільки не зможуть забезпечити на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби за адресою місця його постійного проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що висновки слідчого судді в частині існування передбачених ст. 177 КПК ризиків є необґрунтованими. Жодних доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків слідчий, прокурор не надали. В клопотанні є лише посилання, але відсутнє обґрунтування неможливості запобігання зазначеним у ч.1 ст.177 КПК ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із повною ізоляцією підозрюваного від суспільства.

Вказала, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику з місця проживання, що свідчить про його законослухняність та авторитет у колективі.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 проходить військову службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 , що також свідчить про його суспільну важливість та дисциплінованість.

Вважає, що наявність позитивної репутації та відсутність будь-яких правопорушень у минулому доводять, що він не становить суспільної небезпеки та не має наміру переховуватися чи перешкоджати розслідуванню.

Враховуючи міцні соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_6 , наявність зареєстрованого місця проживання, позитивну характеристику, проходження ним військової служби, з метою дотримання гарантованих основоположних прав людини і свобод, вважає, що до підозрюваного ОСОБА_6 можливо застосувати домашній арешт в нічний час доби, який належним чином забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Розгляд даної апеляційної скарги було призначено у відкритому судовому засіданні, проте в зазначений день та час учасники процесу, зокрема захисник та прокурор, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлялися у встановленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції до апеляційного суду не надходили.

Підозрюваний ОСОБА_6 , який утримується під вартою, про час та місце розгляду апеляційної скарги захисника був повідомлений належним чином, клопотання про його доставку до зали судових засідань не подавав.

Враховуючи наведене апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, ухвалює рішення за результатами письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Як убачається з матеріалів клопотання слідчого, в провадженні слідчого відділення Олександрійського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, знаходиться кримінальне провадження, внесене 16.10.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001775 за ч. 1 ст. 263 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 16.10.2025 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_6 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

16.10.2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Обґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом чергової частини Олександрійського РВП №29131 від 16.10.2025 за фактом повідомлення ОСОБА_8 ; протоколом обшуку від 16.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.10.2025.

Колегія суддів також ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Зазначаючи про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовано послався на ризики, які передбачені ст.177 КПК України, що були встановлені слідчим суддею під час судового розгляду даного клопотання.

Так, у разі визнання винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, йому може загрожувати позбавлення волі строком від трьох до семи років, а тому усвідомивши невідворотність свого вчинку, тяжкість та невідворотність покарання, яке йому загрожує та вільно пересуваючись по території України, підозрюваний зможе почати переховуватись від органів досудового розслідування. Таким чином, існує ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також підозрюваний може зберігати ще боєприпаси, які не були вилучені в ході обшуку 16.10.2025 року, в інших містах, маючи вільний доступ до яких може знищити або сховати їх, що є ризиком, передбаченим п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя вірно зазначив, про те, що свідки даної події є місцевими жителями на яких підозрюваний може вчиняти тиск та незаконно впливати, що є ризиком, передбаченим п.2 ч.1 ст.177 КПК України

На переконання колегії суддів, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний зможе переховуватися останньому від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати інші речові докази, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні .

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, ч.1 ст. 177 КК України, та у разі застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст.176 КПК України, не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Стороною захисту під час розгляду в суді першої інстанції не спростовані доводи клопотання слідчого. Не надані докази в обґрунтування апеляційної скарги стороною захисту і до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також враховує практику ЄСПЛ, так у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, вказано, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Колегія суддів також ураховує те, що підозрюваний ОСОБА_6 неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовець, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , разом з тим не працює, та не має офіційних коштів для існування, що вказує на те, що підозрюваний не має стійких (міцних) соціальних зв`язків та осіб, які б могли забезпечити належний за ним контроль, за його поведінкою та забезпечили виконання ним процесуальних обов`язків у статусі підозрюваного.

Так виходячи з встановлених обставин по справі та оцінюючи особу підозрюваного, обставин вчинення протиправних дій, існує достатньо підстав вважати, що у разі незастосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме змогу переховуватись від органу досудового розслідування, суду, знищити або сховати інші речові докази, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, що перешкодить повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини у кримінальному провадженні.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею правильно оцінені наявні ризики та обґрунтовано задоволено клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів враховуючи всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи запобіжного заходу, вважає, що у конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження. Застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Крім того, колегія суддів враховує, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому, про що слідчим суддею наведено відповідні мотиви в оскаржуваному рішенні.

Доводи захисника про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2025 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4