Справа № 458/269/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/513/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Турківського районного суду Львівської області від 10 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Турка Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 , ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна.

за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_7 призначено за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна.

Вирішено питання речових доказів, судових витрат, арештованого майна, спеціальної конфіскації.

Згідно вироку суду, 15.03.2023 року начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 передано до Турківського районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2023 року № 0000218 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, 09.12.2024 року в порядку ст. 338 КПК України ОСОБА_7 було змінено кваліфікацію дій та обсягу пред`явленого обвинувачення у зв`язку із тим, що 16.08.2024 року набули чинності зміни до Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовини і прекурсорів» згідно яких «канабіс» та «екстракт канабісу» вилучено з переліку Таблиці І Списку № 1 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 року Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено, а натомість доповнено в Таблицю II Списку № 1 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 - Наркотичні засоби, обіг яких обмежено, в тому, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме вимоги ст. ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до яких обмежується обіг наркотичних засобів, включених до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин часу та місця, з метою подальшого збуту, незаконно придбав речовину рослинного походження «канабіс», який незаконно зберігав по місцю свого проживання та 01.12.2022 року о 16.16 год по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_11 (особа зі зміненими анкетними даними), речовину рослинного походження «канабіс», який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого становить 0,87 грам, який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено відповідно до положень Таблиці II Списку № 1 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовини і прекурсорів», за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 300 гривень. Після проведення оперативної закупки ОСОБА_11 01.12.2022 року добровільно видав придбаний наркотичний засіб працівникам Самбірського РВП ГУНП у Львівській області. Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 307 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, з метою подальшого збуту, діючи повторно, незаконно придбав речовину рослинного походження «канабіс», який зберігав по місцю свого проживання та 05.12.2022 року о 12.13 год по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, повторно, незаконно збув ОСОБА_11 (особа зі зміненими анкетними даними), речовину рослинного походження «канабіс», який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено обіг яких обмежено відповідно до положень Таблиці II Списку № 1 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовини і прекурсорів», маса якого становить 0,86 грам, за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 200 гривень. Після проведення оперативної закупки ОСОБА_11 05.12.2022 року добровільно видав придбаний наркотичний засіб працівникам Самбірського РВП ГУНП у Львівській області. Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинених повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, з метою подальшого збуту, діючи повторно, незаконно придбав речовину рослинного походження «канабіс», який зберігав по місцю свого проживання та 31.12.2022 року приблизно о 17.30 год по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, повторно, незаконно збув ОСОБА_12 речовину рослинного походження «канабіс», який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких обмежено відповідно до положень Таблиці II Списку № 1 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовини і прекурсорів» масою приблизно 1 грам, за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 250 гривень. Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинених повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього, 24.01.2023 року в період часу з 07.38 год до 10.45 год під час проведення обшуку у житловому приміщенні, в якому проживає та зареєстрований ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні кухні в тумбі виявлено та вилучено прозору безбарвну полімерну пляшку без дна та циліндричний корок з отвором, у який вставлений металевий наперсток, на поверхностях яких маються нашарування наркотичного засобу екстракту канабісу, котрий відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено відповідно до положень Таблиці II Списку № 1 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовини і прекурсорів» загальною масою в перерахунку на суху речовину 0,6084 грам, які ОСОБА_7 зберігав без мети збуту, по місцю свого проживання. Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується в незаконному зберіганні без мети збуту наркотичних засобів, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України.

Крім цього, 24.01.2023 року під час проведення обшуку, в період часу з 07.38 год до 10.45 год у житлі ОСОБА_7 , а саме квартирі АДРЕСА_2 , де останній проживає, виявлено та вилучено речовину рослинного походження «канабіс», який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено відповідно до положень Таблиці II Списку № 1 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовини і прекурсорів» загальна маса якого становить 50,20 грам, яку ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, повторно, незаконно придбав та зберігав з метою збуту, по місцю свого проживання. Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинених повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.

На вказаний вирок захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Турківського районного суду Львівської області від 10 квітня 2025 року скасувати, ОСОБА_7 виправдати з підстав передбачених п. 2 ч. 1ст. 373 КГІК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що Сторона захисту просить суд визнати недопустимими доказами протоколи про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 01.12.2022 року та від 05.12.2022 року.

При дослідженні судом з`ємних накопичуваній інформації, які надані прокурором у прозорих поліетиленових пакетах і які є додатками до протоколів НСРД було встановлено, що на конвертах, відсутні будь-які підписи.

З огляду на викладене, враховуючи, що стороною обвинувачення суду не зазначено, яким чином та з якого пристрою відсозанис був зроблений та перенесений на карту нам`яті, а також не надано в якості додатків відповідних технічних носіїв інформації зафіксованої слідчої дії, які б містили підписи слідчого та інших осіб, які брали участь у їх виготовленні, сторона захисту вважає, що вказані докази сторони обвинувачення не відповідають чинному кримінально-процесуальному законодавству, а тому є недопустимими.

Будь-яких даних про те, що до зустрічі ОСОБА_13 з обвинуваченим ОСОБА_14 , останній незаконно збував наркотичні засоби, стороною обвинувачення не надано. Раніше ОСОБА_7 не мав судимості і не перебував під слідством за подібні дії.

У матеріалах справи мається допит свідка ОСОБА_15 , якому за версією слідства ОСОБА_7 продав наркотичний засіб.

Просить взяти до уваги що в процесі проведення досудового слідства було істотно порушенно вимоги кримінального процесуального законодавства в частині не забезпечення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 при проведенні НСРД відносно нього, проведенні обшуку у будинку, де він мешкає не було б вчинено, для того, щоб розкрити злочин, а саме отримати докази його здійснення і почати кримінальне переслідування ...».

При визначенні того, чи обмежилися співробітники правоохоронних органів переважно пасивним встановленням обставин можливого вчинення злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори: наявність підстав для проведення відповідних заходів та роль співробітників правоохоронних органів у скоєнні злочину.

Прокурором не було надано суду будь-яких доказів зовнішньої інформації про готування обвинуваченим до вчинення злочину. Протоколів прийняття заяв про вчинення кримінального правопорушення від будь-яких осіб, які повідомили, що ОСОБА_7 збуває наркотичні речовини чи готується до вчинення будь-яких злочинів, суду надано не було.

Матеріали справи містять докази того, що під час проведення НСРД, працівниками поліції використовувалися заздалегідь ідентифіковані (помічені) гроші. Помітка будь-яким люмінесцентним препаратом грошових коштів не проводилась.

Обвинуваченням не надано даних щодо дати, місця та обставин повернення ОСОБА_13 технічних пристроїв працівникам поліції.

У матеріалах справи відсутній протокол огляду закупника ОСОБА_16 до проведення слідчих заходів. На переглянутому відео зафіксовано як слідчий

ОСОБА_17 проник в кишеню закупника і витягнув з кишені мобільний телефон останнього.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 також не міг надати суду вказану інформацію, посилаючись на те, що він не пам`ятає вказані обставини. Його показання суперечать фактичним даним, які зафіксовано у письмових доказах та самі собою не є достатніми для підтвердження обвинувачення ОСОБА_7 . Крім того, сторона захисту розцінює дії цієї залегендованої особи як провокативні, адже матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які би свідчили, що саме ОСОБА_7 пропонував продаж психотропних речовин за епізодом від 1 грудня 2022 року, а за епізодом від 5 грудня 2020 року свідок дав показання на підтвердження прояву своєї ініціативи щодо придбання у ОСОБА_7 наркотичних речовин. Ці обставини обґрунтовано можна розцінитиі як порушення вимог ч. З ст. 271 КПК України.

Сторона захисту зауважує ,що лінія поведінки закупника ОСОБА_13 до залучення його до участі у НСРД, під час їх проведення та після узгоджувалась з працівниками поліції, факт його спілкування з оперативними працівниками поліції, що мав місце 01.12.2022 року, ініціювання з його боку викриття ОСОБА_7 , дають підстави для висновку, що в даному випадку має місце провокація злочину з метою подальшого викриття.

На думку захисту даний злочин змодельований правоохоронними органами.

Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, яку до початку апеляційного розгляду прокурор змінив та доповнив та в кінцевому просить вирок Турківського районного суду Львівської області від 10.04.2025 стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання як на кваліфікуючу ознаку дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України особливо небезпечного наркотичного засобу та віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення про призначення ОСОБА_7 покарання не врахував обставин, які підлягають врахуванню, не надав цим обставинам оцінку в їх сукупності, викладені у вироку висновки про призначення обвинуваченому покарання не вмотивовані.

Так суд, залишив поза увагою та не надав відповідної оцінки даним про ступінь тяжкості злочинів, особу винного та іншим обставинам справи.

Зокрема не враховано, що ОСОБА_7 у ході судового розгляду кримінального провадження не визнав та не визнає своєї вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, тобто обвинувачений належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки, її осуду та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації - не зробив.

Таким чином, вирок ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки належні і достатні мотиви та підстави призначення покарання не наведені, а покарання, призначене із застосуванням положень цієї статті, є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість.

Окрім того зазначає, що прокурор у справі 18 грудня 2024 року в суді змінив обвинувачення стосовно ОСОБА_7 і виключив по кожному епізоду кваліфікуючу ознаку щодо особливо небезпечного наркотичного засобу, а також змінив кваліфікацію дій ОСОБА_7 по першому епізоду збуту наркотичних засобів шляхом перекваліфікації його дій з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 307 КК України.

Підставою для зміни обвинувачення стало те, що 16.08.2024 набули чинності зміни до Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовини і прекурсорів», згідно яких «канабіс» та «екстракт канабісу» вилучено з переліку Таблиці І Списку № 1 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 - Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено, а натомість доповнено в Таблицю II Списку № 1 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 - Наркотичні засоби, обіг яких обмежено.

Разом з цим, з мотивувальної частини судового рішення убачається, що суд дії ОСОБА_7 кваліфікував правильно за ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, однак вказав по кожному епізоду кваліфікуючу ознаку щодо особливо небезпечного наркотичного засобу та віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора ОСОБА_9 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали своїх процесуальних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторони обвинувачення та захисту підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримано у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, засобами, передбаченими цим кодексом. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, тобто винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, на потерпілого.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів з точки зору їх достовірності та достатності для висновків є перш за все завданням суду першої інстанції. Апеляційний суд має перевірити, чи керувався суд першої інстанції під час оцінки доказів принципами, закладеними Конституцією та кримінальним процесуальним законом, а також чи достатньо мотивовані рішення судів про прийняття або відхилення тих чи інших доказів, чи є ці мотиви логічними і чи приймалися судами всі важливі фактори, необхідні для оцінки окремого доказу чи їх сукупності.

Суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинених повторно, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне зберігання без мети збуту наркотичних засобів.

Як встановлено колегією суддів, в мотивувальній частині вироку фабула обвинувачення викладена, із покликанням на кваліфікуючу ознаку особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, зокрема у частині встановлення такої ознаки щодо канабісу.

Однак, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, прокурор у кримінальному провадженні 18 грудня 2024 року в суді змінив обвинувачення стосовно ОСОБА_7 і виключив по кожному епізоду кваліфікуючу ознаку щодо особливо небезпечного наркотичного засобу, а також змінив кваліфікацію дій ОСОБА_7 по першому епізоду збуту наркотичних засобів шляхом перекваліфікації його дій з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 307 КК України.

Підставою для зміни обвинувачення стало те, що 16.08.2024 набули чинності зміни до Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовини і прекурсорів», згідно яких «канабіс» та «екстракт канабісу» вилучено з переліку Таблиці І Списку № 1 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 - Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено, а натомість доповнено в Таблицю II Списку № 1 Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 - Наркотичні засоби, обіг яких обмежено.

Разом з цим, з мотивувальної частини судового рішення убачається, що суд дії ОСОБА_7 кваліфікував за ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, однак вказав по кожному епізоду кваліфікуючу ознаку щодо особливо небезпечного наркотичного засобу та віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Відтак, на переконання колегії суддів, неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, допущена судом першої інстанції при постановленні оскарженого вироку щодо ОСОБА_7 , є підставами для скасування судового рішення.

Суд вважає, що апеляційний розгляд у цьому випадку не може надати сторонам достатніх процесуальних можливостей для з`ясування обставин справи, важливих для правильної кваліфікації дій засудженого, і вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 слід задоволити частково, а оскаржений вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище, та перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах сторони захисту та обвинувачення, з використанням наданих процесуальних можливостей, співставити ці доводи із наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку з огляду на їх належність, допустимість і достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Турківського районного суду Львівської області від 10 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.ч.1,2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4