УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 552/2010/25

провадження № 51-4662 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2025 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року,

встановив:

Як убачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2025 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та кримінальне провадження щодо нього закрито.

Не погодившись із вказаною ухвалою обвинувачений оскаржив її у апеляційному порядку.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2025 року, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, повернуто апелянту.

У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 не погоджується з ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій та просить їх скасувати. При цьому зазначає, що ухвала районного суду є незаконною, оскільки він заперечував проти закриття провадження щодо нього з нереабілітуючих підстав. Водночас апеляційний суд необгрунтовано повернув його апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, порушивши його право на справедливий суд та реабілітацію. При цьому вказує, що 18 вересня 2025 року було проголошено лише резолютивну частину ухвали, а її повний текст він отримав лише 23 вересня 2025 року. Тому вважає, що обчислення строку для подання ним апеляційної скарги починається із вищевказаної дати, а апеляційний суд, повертаючи його апеляційну скаргу, порушив його право на доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги та наданих йому повноважень, у зв`язку із чим Суд не дає оцінку доводам касаційної скарги обвинуваченого щодо незаконності ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2025 року, яка в апеляційному порядку не переглядалася, тому відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України не є предметом касаційного перегляду.

Що стосується доводів касаційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 щодо незаконності ухвали Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року, то вони не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

При цьому статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи обвинуваченого про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про прийняття його апеляційної скарги до розгляду є безпідставними, враховуючи наступне.

За змістом п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КК України апеляційна скарга на іншу ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Правило дотримання семиденного строку на оскарження іншої ухвали суду першої інстанції з дня її оголошення, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, зокрема, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Зазначених вимог закону апеляційний суд дотримався.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. При цьому, головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Тобто, за змістом ст. 376 КПК України дата оголошення судового рішення безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.

Як убачається із копій судових рішень, ухвалу Київського районного суду м. Полтави було проголошено 18 вересня 2025 року, а тому останнім днем подачі апеляційної скарги є 25 вересня 2025 року.

Проте обвинуваченим апеляційна скарга була подана 26 вересня 2025 року, тобто з пропуском семиденного строку апеляційного оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2025 року.

Водночас доводи касаційної скарги обвинуваченого про те, що ним не був пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2025 року, оскільки він отримав копію вказаної ухвали 23 вересня 2025 року, не заслуговують на увагу, враховуючи нижченаведене.

Так, апеляційний суд, з посиланням на п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, правильно зазначив, що оскільки обвинувачений подав апеляційну скаргу після закінчення строку апеляційного оскарження і в ній не порушувалося питання про поновлення цього строку, то його скарга підлягає поверненню. При цьому суд апеляційної інстанції зауважив, що строк апеляційного оскарження для обвинуваченого, який під вартою не перебуває, підлягає обчисленню саме з дня оголошення ухвали, а не з моменту отримання її копії. Крім того, оскаржувану ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2025 року постановлено з викликом обвинуваченого ОСОБА_4 , який брав участь у вказаному судовому засіданні, в якому розглядалось питання про звільнення його від кримінальної відповідальності й закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності.

З урахуванням зазначеного Верховний Суд дійшов висновку про те, що ухвала судді апеляційного суду про повернення апеляційної скарги обвинуваченого відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали апеляційного суду, не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3