Справа № 727/3776/25
Провадження № 1-кп/727/248/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000005 від 07.02.2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженцяс.Довгопілля, Путильського району, Чернівецької області, українця, громадянина України; з неповною вищою освітою, не працюючого; одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 у лютому 2024 року вчинив умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, встановлено, що 06.02.2024 року ОСОБА_6 придбав у невстановлених осіб з метою збуту незаконно виготовлені тютюнові вироби в асортименті, без марок акцизного податку України, які зберігав при собі з метою їх подальшого збуту.

Транспортування придбаних незаконно виготовлених тютюнових виробів від місць придбання до місць зберігання та збуту ОСОБА_6 здійснював за допомогою автомобіля марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 та який фактично використовувався ОСОБА_6 у протиправній діяльності.

06.02.2024 року біля 22 год. 30 хв. на ділянці дороги по вулиці Вокзальній, поруч із будинком 95 в місті Чернівці, працівниками національної поліції був зупинений автомобіль марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , в салоні якого знаходились картонні короби з незаконно виготовленими тютюновими виробами.

Під час огляду місця події на ділянці дороги по вулиці Вокзальна, поруч із будинком 95 в місті Чернівці, в автомобілі марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , працівниками територіального управління БЕБ у Чернівецькій області було виявлено та вилучено 42 картонних коробки з незаконно виготовленими тютюновими виробами - сигаретами без марок акцизного податку України в загальній кількості 21 000 пачок, в тому числі: сигарети марки «Desert morning» у кількості 7500 пачок, сигарети марки «Desert evening» у кількості 3000 пачок, сигарети марки «Camel» у кількості 1000 пачок, сигарети марки «Brut» у кількості 2000 пачок, сигарети марки «Urta mint» у кількості 2500 пачок, сигарети марки «LD red» у кількості 1000 пачок, сигарети марки «Прилуки червоні» у кількості 500 пачок, сигарети марки «Прилуки сині» у кількості 500 пачок, сигарети марки «LD blue» у кількості 1000 пачок, сигарети марки «Kansas» у кількості 2000 пачок, які ОСОБА_6 транспортував з метою їх подальшого збуту.

Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР встановлено, що незаконно виготовлені підакцизні товари заборонені для вільного обігу на території України.

Так, підакцизні товари - це товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які Податковим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Відповідно до норм ст. 215.1 Податкового кодексу України №2755?VІ від 02.12.2010 до підакцизних товарів окрім іншого відносяться тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

Пунктом 226.11 статті 226 Податкового кодексу України визначено, що ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Тютюнові вироби, вилучені у ОСОБА_6 , а саме: тютюнові вироби марок: «Desert morning», «Desert evening», «Camel», «Brut», «Urta mint», «LD red», «Прилуки червоні», «Прилуки сині», «LD blue» та «Kansas» не відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 3935:2004 «Сигарети. Загальні технічні умови».

Також, стороною обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 22.05.2023 року встановлено факт поштового відправлення із відділення № 4 «Нової Пошти» за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 200 за накладною №1476, в якій за ідентифікуючою ознакою відправником є ОСОБА_6 «номер мобільного телефону НОМЕР_2 ». Перевіркою вмісту картонної коробки виявлено тютюнові вироби марки «Marlboro» у кількості 500 пачок без марок акцизного податку України.

Крім того, 25.05.2023 року у пред`явленому ОСОБА_6 обвинуваченні зазначено про встановлення факту поштового відправлення із відділення № 1 «Нової Пошти» за адресою: с.Лішня, вул. Дрогобицька, 35-А, за накладною № 8152, в якій за ідентифікуючою ознакою відправником є ОСОБА_6 «номер мобільного телефону НОМЕР_2 ». Перевіркою вмісту картонної коробки виявлено тютюнові вироби марки «Camel» у кількості 300 пачок без марок акцизного податку України.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Пояснив суду, що 22.05.2023 року та 25.05.2023 року у відділеннях «Нової пошти» не перебував та посилки не відправляв. Його попросив харківський волонтер на ім`я ОСОБА_8 забрати замовлення з м. Кіцмань і відправити на Запоріжжя. Посилки були у картонних коробках, що було всередині коробок йому відомо не було. Він мав забрати посилку безкоштовно. У м.Кіцмань забрав посилки у двох хлопців, які приїхали на мікроавтобусі «Форд Транзит». Поїхав туди на автомобілі марки «Фольксваген Кадді» разом із дружиною. У подальшому, поїхав до м.Чернівці. По дорозі їх зупинили працівники поліції. Обвинувачений відкрив їм автомобіль і коробки для огляду. Виявилось, що там були сигарети. Дозвіл на огляд автомобіля на місці події він не надавав.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що на початку лютого 2024 року вони отримали оперативну інформацію про те, що на автомобілі марки «Фольксваген Кадді» можуть перевозитись безакцизні сигарети. Вони зупинили автомобіль, у ньому перебував обвинувачений та його дружина. Обвинувачений їм сказав, що в коробках в автомобілі перевозить сигарети. Вони викликали БЕП.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що проживає в м.Харків та займається волонтерською діяльністю. Приблизно півтора роки тому він перебував у м.Чернівці та, перебуваючи на Калинівському ринку, домовився про придбання в м.Кіцмань значної кількості сигарет. Йому було відомо, що сигарети були безакцизними. Він купував цигарки для бійців на фронті, там було біля 40 ящиків сигарет. Свідок домовився з ОСОБА_6 про перевезення вантажу з м.Кіцмань до відділення «Нової пошти» в м.Чернівці, звідки сигарети повинні були відправити до Запоріжжя. Він не повідомляв ОСОБА_6 , який товар у коробках. За послуги перевезення свідок за домовленістю мав заплатити ОСОБА_6 3000 гривень.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що працює в УПП в Чернівецькій області. У лютому 2024 року їм працівниками внутрішньої безпеки було передано інформацію про те, що автомобілем марки «Фольксваген Кадді» перевозять безакцизні сигарети. Він зупинив автомобіль по вул.Вокзальній м.Чернівці, за кермом перебував чоловік. Після цього свідок сів до службового авто, а до водія підійшов працівник внутрішньої безпеки.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що був присутнім у якості понятого під час огляду транспортного засобу обвинуваченого. Пам`ятає, що це було взимку. До участі у слідчій дії його запросили працівники поліції. У його присутності було оглянуто автомобіль та виявлено багато чорних коробок, біля 40, всередині яких були цигарки. Під час огляду ОСОБА_6 був спокійний та не був здивований, коли побачив цигарки, поводив себе так, ніби це його сигарети. Під час проведення слідчої дії за його участю здійснювалось фіксування на відеокамеру. Очевидцем подій, які не були зафіксовані на відеозаписі, він не був.

Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення по факту подій 06.02.2024 року, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, окрім показів свідків, підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:

-Витягом з ЄРДР №000005 від 07.02.2024 року, з якого вбачається, що 06.02.2024 року під час проведення огляду місця події в автомобілі марки «Volkswagen Caddy» д.н. НОМЕР_1 у ОСОБА_6 вилучено тютюнові вироби без марок акцизного податку України у загальній кількості 21000 пачок, які останній незаконно транспортував з метою збуту (а.п.1 Том 1);

-Заявою ОСОБА_6 , якою останній надав добровільну згоду детективу ТУ БЕБ у Чернівецькій області на огляд автомобіля марки «Volkswagen Caddy» д.н. НОМЕР_1 (а.п.10 Том 1);

-Протоколом огляду місця події від 06.02.2024 року та відеозаписом до нього, у ході проведення якого за участю ОСОБА_6 було оглянуто транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy» д.н. НОМЕР_1 , який припаркований на узбіччі дороги за адресою м.Чернівці вул.Гагаріна, 95. Зазначений автомобіль перебував під керуванням ОСОБА_6 та був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення Правил дорожнього руху. Водій автомобіля марки «Volkswagen Caddy» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повідомив, що перевозить тютюнові вироби. Під час огляду транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy» д.н. НОМЕР_1 у ОСОБА_6 виявлено тютюнові вироби без марок акцизного податку України в асортименті у загальній кількості 21000 пачок сигарет, які поміщені до картонних коробок. Виявлені тютюнові вироби без марок акцизного податку України в кількості 21000 пачок було вилучено та опечатано у присутності понятих. Також було вилучено автомобіль марки «Volkswagen Caddy» д.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Під час огляду місця події ОСОБА_6 повідомив працівникам поліції, що перевозив сигарети, чи наявні на них марки акцизного податку йому не відомо, після чого на підставі ст.63 Конституції України відмовився відповідати на запитання (а.п.11-15 Том 1).

-Протоколом огляду від 07.02.2024 року та фото таблицею до нього, у ході проведення якого було оглянуто транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 та фактично використовувався ОСОБА_6 . Автомобіль налічує 5 дверей: водійське, пасажирське, бокові двері, які відкриваються шляхом відсування та задні подвійні двері, через які здійснюється завантаження в салон автомобіля різного виду та типу вантажу. Також оглянуто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 у формі пластикової картки, розміром 54,0*85,6 мм із заокруглими кутами. У графі реєстраційний номер вказано: НОМЕР_1 ; у графі рік випуску - 2012; у графі дата реєстрації - 01.10.2020; у графі прізвище - ОСОБА_13 ; у графі ім`я та по-батькові - ОСОБА_13 ; у графі марка - Volkswagen; у графі модель - Caddy, у графі номер шассі вказано: НОМЕР_4 ; у графі колір - білий (а.п. 22-26 Том 1);

-Протоколом огляду речових доказів та отримання зразків для проведення дослідження від 07.02.2024 року, відповідно до якого з метою призначення та проведення судових експертиз вибірковим методом відібрано кожного найменування тютюнових виробів у кількості по 5 пачок зразків наступного виду: «Desert morning», «Desert evening», «Camel», «Brut», «Urta mint», «LD red», «Прилуки червоні», «Прилуки сині», «LD blue» та «Kansas» (а.с.29-42 Том 1);

-Протоколом дослідження №95 від 23.02.2024 року Чернівецького обласного центру контролю профілактики хвороб, відповідно до якого доставлені на дослідження зразки тютюнових виробів, зазначених в протоколі марок, не відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 3935:2004 «Сигарети.Загальні технічні умови» (р.4.11). (а.п.45- 47 Том 1);

-Висновком експерта судової товарознавчої експертизи №11/25-29 від 20.02.2025 року, відповідно до якого маркування, наданих на дослідження сигарет марки «Desert morning», «Desert evening», «LD red», «Прилуки червоні», «Прилуки сині», «LD blue» та «Kansas» не відповідає нормам законодавчих та нормативно-технічних документів, діючих на території України. Тютюнові вироби марки «Camel», «Brut», «Urta mint», відповідно до нанесеного на пачку печатного тексту «For dute free sale only» є тютюновими виробами тільки для продажу в магазинах безмитної вільної торгівлі, розташованої за митною територією держави, тому, вимоги вказані в законодавчих та нормативно-правових актах, що діють на території України на дані зразки тютюнових виробів не поширюються. Реалізація наданих на проведення експертизи зразків тютюнових вирбів на митній території України неможлива з причин, викладених у дослідницькій частині висновку (а.п.132-149 Том 1);

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування, правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 204 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він незаконно придбав з метою збуту, зберігав з цією метою та транспортував з метою збуту незаконно виготовлені тютюнові вироби.

Суд критично оцінює позицію сторони захисту щодо не визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки його винуватість у вчиненні злочину за даним епізодом доведена і сумніву не викликає. Таку позицію обвинуваченого, суд вважає способом, обраним ним для свого захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Аналізуючи досліджені судом докази, що надані сторонами обвинувачення та захисту, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого щодо його необізнаності про товар, який він перевозив.

Так, основним об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.204 КК України, є запроваджений з метою захисту системи оподаткування порядок виробництва та обігу підакцизних товарів. Додатковим безпосереднім об`єктом є засади добросовісної конкуренції.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КК України, включає такі дії: незаконне придбання, зберігання, транспортування з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, до яких належать спирт етиловий, спиртові дистиляти, алкогольні напої, тютюнові вироби, пальне та інші підакцизні продукти.

Придбання підакцизних товарів означає, що особа у будь-який спосіб (купівля, обмін, прийняття врахунок сплати боргу або оплати за надані послуги чи виконану роботу та інші дії) одержує фактичну можливість володіти, користуватись і розпоряджатись відповідними предметами.

Під зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з перебуванням підакцизних товарів у володінні винного. Зберігання є триваючим злочином, який має визнаватись закінченим з моменту, коли особа за власною ініціативою (знищила, викинула або збула товар) або всупереч своїй волі фактично припинила володіти відповідними предметами (виявлення та вилучення правоохоронними органами).

Транспортування - це переміщення підакцизних товарів транспортом (наземним, водним, повітряним) з одного місця в інше в межах України.

Збут означає будь-які оплатні чи безоплатні форми передачі підакцизних товарів, внаслідок чого вони переходять у володіння і розпорядження іншої особи. Поняттям збуту охоплюється торгівля підакцизними товарами, тобто реалізація вказаних предметів за винагороду, у тому числі грошову.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення полягає у прямому умислі, який поєднаний з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Предметом суспільних відносин, з приводу яких виникають та реалізуються відповідні соціальні зв`язки, є підакцизні товари як продукт, отриманий у сфері господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням установлених законом вимог і технології виробництва, з огляду на що підлягає оподаткуванню.

Виходячи з диспозиції ч. 1 та ч. 2 ст. 204 КК, предметом кримінального правопорушення є незаконно виготовлені: 1) спирт етиловий; 2) спиртові дистиляти; 3) алкогольні напої; 4) пиво; 5) тютюнові вироби; 6) тютюн; 7) промислові замінники тютюну; 8) пальне; 9) інші підакцизні товари.

Диспозиція ст. 204 КК має бланкетний характер, тобто зміст і обсяг предмета зазначених суспільних відносин визначено у ПК. Підакцизними, за визначенням у ПК, вважаються товари, до ціни яких включається акцизний податок (до 1 січня 2011 року акцизний збір), визначення якого міститься у п. 14.1.4 ст. 14 ПК.

Згідно з положеннями ст. 215.1 ПК до підакцизних товарів, зокрема, належать: тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

Відповідно до пункту 14.1.252 ст. 14 ПК України, тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників, інші відмінні від рідин, що використовуються в електронних сигаретах, нікотиновмісні продукти, їх замінники для куріння, нюхання, смоктання, жування чи вдихання без горіння шляхом нагрівання.

До предмета кримінального правопорушення, передбаченого ст.204 КК України, належать підакцизні товари, які виготовлені незаконно, а тому вони a priori не можуть відповідати критеріям доброякісної продукції, а лише «імітують» (тобто відтворюють) її за деякими ознаками з метою надання таким продуктам властивостей підакцизних.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форм власності за наявності відповідної ліцензії.

Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Не може бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім як у випадках, передбачених зазначеним Кодексом.

На виконання вказаних вимог Закону, судом було безпосередньо досліджено зібрані по справі стороною обвинувачення докази, зокрема: протокол огляду місця події від 06.02.2024 року, у ході проведення якого за участю ОСОБА_6 було оглянуто транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy» д.н. НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений, та в якому було виявлено та вилучено тютюнові вироби без марок акцизного податку України в асортименті у загальній кількості 21000 пачок сигарет, які поміщені до картонних коробок.

Під час судового розгляду та участі у судових дебатах сторона захисту, в тому числі обвинувачений, усно заявляли про недопустимість даного доказу та просили застосувати доктрину плодів отруйного дерева щодо доказів, здобутих внаслідок проведення даної слідчої дії, вказуючи на те, що ОСОБА_6 не надавав згоди на її проведення.

Наведені доводи сторони захисту суд оцінює критично, виходячи з наступного:

Так, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належність та допустимість доказів регламентовані ст. 85, 86 КПК України, а саме: належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) дій.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема у разі здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов (стаття 87 Кодексу).

Суд приймає до уваги й правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к, відповідно до яких, вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Також, суд при вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, в кожному конкретному випадку має встановити: чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

За змістом ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Приписами ст. 30 Конституції України заборонено проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Тобто, законодавцем, окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді, передбачено змогу проведення таких невідкладних слідчих дій як огляд та обшук володінь особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

Як було встановлено судом, огляд місця події 06.02.2024 року, під час якого було оглянуто автомобіль марки «Volkswagen Caddy» д.н. НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений, було проведено на підставі добровільно наданої письмової згоди ОСОБА_6 , що підтверджується власноручно написаною ним заявою (а.п. 10 Том 1) .

Окрім того, під час перегляду відеозапису даної слідчої дії, проведеної за участю обвинуваченого, судом встановлено, що останній будь-яких заперечень не висловлював, а навпаки дозволив уповноваженим працівникам поліції оглянути транспортний засіб.

Одночасно всім учасникам слідчої дії роз`яснено процесуальні права, про що у протоколі містяться їхні підписи. За результатом проведення слідчої дії детективом складено відповідний протокол, який без зауважень підписаний усіма учасниками слідчих дій.

Також, під час перегляду відеозапису огляду місця події від 06.02.2024 року судом встановлено, що ОСОБА_6 на 03 хв.15 сек. запису на запитання працівника поліції про те, що перевозить у транспортному засобі, повідомив, що перевозить сигарети.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, свідок ОСОБА_12 суду показав, що під час огляду ОСОБА_6 був спокійний та не був здивований, коли побачив цигарки, поводив себе так, ніби це його сигарети.

Наведені докази беззаперечно підтверджують факт обізнаності обвинуваченого про товар, який він перевозив автомобілем.

Покази обвинуваченого про те, що йому не було відомо про те, що сигарети є безакцизними та те, що їх перевезення він здійснював безоплатно, суд вважає неправдивими та наданими з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема, вказані покази частково спростовуються показами свідка ОСОБА_10 , який суду впевнено повідомив, що за послуги перевезення за домовленістю мав заплатити ОСОБА_6 3000 гривень. Під час судового засідання після цих показів свідка обвинувачений повідомив, що свідок мав із ним розрахуватись, проте не зробив цього, що безумовно вказує на неправдивість та непослідовність його показів, наданих суду.

Що стосується показань свідка ОСОБА_10 про необізнаність обвинуваченого про вантаж, який він мав перевезти, слід зазначити наступне.

Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку щодо обставин кримінального правопорушення. Однак, покази вказаного свідка в частині необізнаності ОСОБА_6 про вантаж, який він мав перевезти, не відповідають вказаним критеріям та спростовуються відеозаписом протоколу огляду місця події від 06.02.2024 року та показами свідка ОСОБА_12 .

За таких обставин, є неспроможними доводи захисника про недопустимість доказів, здобутих у результаті проведення огляду місця події, та похідних від нього доказів, а саме: протоколу огляду речових доказів та отримання зразків для проведення дослідження від 07.02.2024 року; протоколу дослідження №95 від 23.02.2024 року Чернівецького обласного центру контролю профілактики хвороб, відповідно до якого доставлені на дослідження зразки тютюнових виробів, зазначених в протоколі марок, не відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 3935:2004 «Сигарети.Загальні технічні умови» (р.4.11); висновку експерта судової товарознавчої експертизи №11/25-29 від 20.02.2025 року, відповідно до якого маркування, наданих на дослідження сигарет марки «Desert morning», «Desert evening», «LD red», «Прилуки червоні», «Прилуки сині», «LD blue» та «Kansas» не відповідає нормам законодавчих та нормативно-технічних документів, діючих на території України.

Окрім того, суд, враховуючи кількість виявлених і вилучених цигарок, їх упакування та розфасування, констатує, що вона є занадто значною для власного споживання та об`єктивно перевищує потреби однієї особи у власному вживанні, а тому свідчить про умисел на збут підакцизних товарів (тютюнових виробів).

Аналізуючи позицію обвинуваченого та його захисника, співставляючи її з обвинуваченням, що інкримінується, а також з показами учасників кримінального провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_6 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у зазначеній статті, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення 06.02.2024 року, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Розглядаючи пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч.1 ст.204 КК України по епізодам від 22.05.2023 року та від 25.05.2023 року суд зазначає таке:

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення по фактам від 22.05.2023 року та від 25.05.2023 року не визнав, вказуючи на те, що у ці дні у відділеннях «Нової пошти» не перебував та не відправляв ці поштові відправлення. Йому не відомо чому на посилках зазначено його номер мобільного телефону та ім`я. Окрім того, не відомо чи виявлені у поштових відправленнях предмети є сигаретами.

Суд, оцінюючи вказані аргументи обвинуваченого та кожний із зазначених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Аналізуючи надані показання як обвинуваченого, а також інші докази, які подані стороною обвинувачення по даному факту пред`явленого обвинувачення, слід прийти до висновку про недоведеність факту скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Згідно із ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час,місце,спосіб таінші обставинивчинення кримінальногоправопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненнікримінального правопорушення,форма вини,мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3)вид ірозмір шкоди,завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4)обставини,які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чипом`якшують покарання,які виключаютькримінальну відповідальністьабо єпідставою закриттякримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення відкримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до змісту ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ при цьому не має наперед встановленої сили.

Положеннями ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.

На підтвердження пред`явленого обвинувачення за фактами від 22.05.2023 року та від 25.05.2023 року стороною обвинувачення, окрім досліджених вище судом письмових доказів, було надано наступні докази:

-Ухвалу слідчого судді Чернівецького апеляційного суду від 18.02.2025 року, якою надано дозвіл на використання результатів негласних слідчих дій, як доказу в кримінальному провадженні №0000005 від 07.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, отриманих за резульаттами проведення негласних слідчих дій під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000243 від 20.03.2023 року та виділених до матеріалів кримінального провадження №0000010 від 28.11.2024 року, а саме: протоколу №3897т/55/123-2023 від 02.08.2023 року з додатками: матеріальним носієм інформації micro SD інв.№428т, за результатами проведення негласної слідчої дії на підставі ухвали слідчого судді Чернівецького апеляційного суду №1913т від 25.04.2023 року;

-Протокол про результати проведення негласної слідчої дії - накладення арешту на кореспонденцію від 02.08.2023 року, відповідно якого у ході проведення негласної слідчої дії зафіксовані наступні поштові відправлення:

-22.05.2023 року, відповідно до накладної №1476, у графі відправник зазначено м.Чернівці, відділення №4, вул.Головна, 200, вказана унікальна ідентифікуюча ознака «номер мобільного телефону» - НОМЕР_2, ОСОБА_6 . Також згідно вказаної накладної зазначено регіон одержання: Тернопіль, відділення №4, вул.Заміська, 16, номер мобільного телефону НОМЕР_2, ОСОБА_15 . У ході огляду відправлення оперативними працівниками СБУ було виявлено картонну коробку, загорнуту у поліетиленовий мішок чорного кольору. При детальному огляді виявлено вміст коробки: тютюнові вироби марки «Malboro» в кількості 500 пачок.

-25.05.2023 року, відповідно до накладної №8152, у графі відправник зазначено с.Лішня, відділення №1, вул.Дрогобицька, 35а, вказана унікальна ідентифікуюча ознака «номер мобільного телефону» - НОМЕР_2, ОСОБА_6 . Також згідно вказаної накладної зазначено регіон одержання: м.Чернівці, відділення №30, Проспект Незалежності, 125, номер мобільного телефону НОМЕР_2 , ОСОБА_6 . У ході огляду відправлення оперативними працівниками СБУ було виявлено 3 картонні коробки, загорнуті у поліетиленові мішки чорного кольору. При детальному огляді виявлено вміст коробки: тютюнові вироби марки «Camel» в кількості 300 пачок (а.п. 166-169 Том 1);.

Суд, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені докази в їх сукупності в цій частині, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов до переконливого висновку про недоведеність факту вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за фактами пред`явленого обвинувачення від 22.05.2023 року та від 25.05.2023 року.

Зокрема, стороною обвинувачення не було зібрано та надано суду для дослідження докази на підтвердження тієї обставини, що саме обвинувачений 22.05.2023 року та 25.05.2023 року перебував у відділеннях нової пошти №1 та №4 та відправляв поштові відправлення за накладними №1476, №8152. ОСОБА_6 у судовому засіданні дані обставини заперечував.

Вказані обставини могли б бути підтверджені інформацією, одержаною шляхом отримання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю, що перебувають у володінні Нової пошти, а саме відеозаписів із відеокамер спостереження відділень №1 та №4 Нової пошти. Проте, такі докази стороною обвинувачення здобуто не було.

Окрім того, органом досудового розслідування, не було проведено та надано суду доказів (висновків експертиз) на підтвердження тих обставин, що предмети, виявлені у поштових відправленнях за накладними №8152, №1476, є тютюновими виробами та не відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 3935:2004 «Сигарети.Загальні технічні умови».

З огляду на зазначене, інші вказані вище докази у своїй сукупності не є достатніми та не підтверджують поза розумним сумнівом пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення.

Інших належних та допустимих доказів, які б доводили поза розумним сумнівом вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.204 КК України за фактами пред`явленого обвинувачення від 22.05.2023 року та від 25.05.2023 року стороною обвинувачення не надано, а тому всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь.

Згідно до положень ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.

Положення ст.ст.370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд враховує правову позицію щодо визнання винуватості особи «поза розумним сумнівом» та визначення «стандартів доказування», висловлену Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 по справі №688/788/15-к, в якій зазначається, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають: «Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Статтею 373 КПК України визначено види вироків, а частиною 1 цієї статті вказано на підстави, за наявності яких суд ухвалює виправдувальний вирок. Зокрема виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо недоведено, що: 1)вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Отже, за наявності однієї із трьох встановлених підстав, суд постановляє виправдувальний вирок. При цьому, суд повинен визначити яку із них він застосовує, оскільки наведені підстави є взаємовиключні та не можуть бути застосовані одночасно.

Таким чином, підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що під час досудового розслідування не було дотримано вимог, встановлених ст.ст. 2, 3 КПК України в частині повноти проведення розслідування з метою встановлення наявності в діях обвинуваченого по епізодам від 22.05.2023 року та від 25.05.2023 року складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, та доведення його вини поза розумним сумнівом.

Суд наголошує, що як вказує у своїй практиці Європейський суд з прав людини - деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно з положеннями КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Презумпція невинуватості, закріплена в §2 статті 6, є одним із елементів справедливого судового розгляду, про який зазначається у §1 статті 6 Конвенції (AllenetdeRibemontv. France, §35). Цей принцип забороняє формування передчасної позиції суду, в якій би відображалася думка про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буда доведена відповідно до закону (Minelliv. Switzerland). Суд чітко дотримується тієї позиції, що презумпція невинуватості порушується у випадку, коли судове рішення або твердження посадової особи стосовно обвинуваченого відображає думку про те, що вона є винуватою, тоді як її вина не була попередньо доведена відповідно до закону. Вагоме розрізнення має проводитись між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила. Однак, у цьому кримінальному провадженні обвинувальний акт містить формулювання, які не відповідають вимогам кримінального процесуального закону та не кореспондуються з позицією ЄСПЛ з цього питання у зв`язку із порушенням презумпції невинуватості.

Отже, суд, провівши розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, безпосередньо дослідивши, надані стороною обвинувачення докази, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 у частині пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст.204 КПК України по фактам пред`явленого обвинувачення від 22.05.2023 року та від 25.05.2023 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що було вчинено кримінальне правопорушення.

При призначенні обвинуваченому покарання за ч.1 ст.204 КК України по епізоду від 06.02.2024 року, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, те, що згідно до ст.12 КК України, правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204 КК України є нетяжким злочином.

Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, має на утримання трьох малолітніх дітей.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлені.

Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому в межах санкції статті ч.1 ст.204 КК України.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених

Конституцією України.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У даному випадку, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст. 65 Кримінального кодексу України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення: не тяжке, відомості про особу обвинуваченого, наявність у нього трьох малолітніх дітей, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, його ставлення до вчиненого, майновий стан обвинуваченого і вважає за необхідне обрати йому покарання у межах санкції статті обвинувачення. Таке покарання суд вважає необхідним для виправлення ОСОБА_6 .

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України по епізоду від 06.02.2024 року, і за його вчинення призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 6500 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходу громадян, що становить 110500 гривень у дохід держави з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.204 КК України по епізодам від 22.05.2023 року та від 25.05.2023 року визнати невинуватим і по суду виправданим на підставіп.1 ч.1 ст.373 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави понесені витрати за проведення судових експертиз у розмірі 12722 грн. 40 коп.

Арешт майна у вигляді заборони відчуження, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.02.2024 року, на автомобіль марки «Volkswagen Caddy» д.н. НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази: незаконно виготовлені тютюнові вироби: сигарети без марок акцизного податку України в загальній кількості 21 000 пачок, в тому числі: сигарети марки «Desert morning» у кількості 7500 пачок, сигарети марки «Desert evening» у кількості 3000 пачок, сигарети марки «Camel» у кількості 1000 пачок, сигарети марки «Brut» у кількості 2000 пачок, сигарети марки «Urta mint» у кількості 2500 пачок, сигарети марки «LD red» у кількості 1000 пачок, сигарети марки «Прилуки червоні» у кількості 500 пачок, сигарети марки «Прилуки сині» у кількості 500 пачок, сигарети марки «LD blue» у кількості 1000 пачок, сигарети марки «Kansas» у кількості 2000 пачок, які передано на зберігання - конфіскувати та знищити.

Речові докази: транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які передані на зберігання ОСОБА_6 - повернути власнику.

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1