Номер провадження: 11-кп/813/2592/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2025, якою в межах к/п №0000115 від 14.02.2025 та № 0000775 від 01.12.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква Київської обл., громадянина України, з вищою освітою, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.12.2025 включно, із визначенням застави

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Біла Церква Київської обл., громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживає: АДРЕСА_4 раніше судимого,

- 29.09.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської за ст. 309 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.12.2025 включно, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду від 13.10.2025 було задоволено клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 та було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.12.2025, включно із утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор", відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України із визначенням застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600 грн. та відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд 1-ої інстанції врахував тяжкість інкримінованих злочинів, відомості про особу обвинувачених та прийшов до висновку про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5) ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, що є підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який водночас не є для обвинувачених безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною, такою що суперечить висновкам ЄСПЛ з таких підстав:

- поза увагою суду залишилася практика ЄСПЛ відповідно до якої тяжкість обвинувачення та тяжкість покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання під вартою;

- заявлені прокурором ризики не доведені та за своєю суттю є. припущеннями. Обвинувачений ОСОБА_8 не вживав будь яких заходів, спрямованих на незаконний вплив на свідків, експертів або інших підозрюваних. ОСОБА_8 є особою, яка не має судимості, у зв`язку з чим посилання на наявність ризику вчинення іншого злочину або продовження вчинення злочину є необґрунтованим. Та обставина, що органом досудового розслідування не встановлені всі особи, імовірно причетні до вчинення злочину у вказаному кримінальному провадженні жодним чином не свідчить про те, що обвинувачений буде перешкоджати кримінальному провадженню.

- обвинувачений ОСОБА_8 є учасником бойових дій, отримав поранення та йому поставлений діагноз тривожно-депресивний розлад, відповідно він потребує медичного нагляду;

- прокурором не доведено, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду від 13.10.2025 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у цілодобового нічного домашнього арешту або зменшити заставу до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою з таких підстав:

-поза увагою суду залишилася практика ЄСПЛ відповідно до якої тяжкість обвинувачення та тяжкість покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання під вартою;

- заявлені прокурором ризики не доведені та за своєю суттю є припущеннями;

- визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого та його родини;

Враховуючи викладене, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду від 13.10.2025 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у цілодобового нічного домашнього арешту або зменшити заставу до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні апеляційного суду захисники підтримали свої апеляційні скарги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушував питання про розгляд апеляційної скарги за участі обвинуваченого ОСОБА_9 . В той же час, у зв`язку із відсутність електропостачання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити участь обвинуваченого не видалося можливим, водночас захисник ОСОБА_6 повідомив про можливість проведення розгляду його апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 , при цьому колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 самостійно не звертався до апеляційного суду із клопотання про забезпечення його участі в апеляційному розгляді.

Представник прокуратури, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, з жодними клопотаннями не звертався, у зв`язку з чим, апеляційний суд на підставі ст. 422-1 КПК України вважає за можливе апеляційні скарги розглядати за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів судового провадження вбачається, що на розгляді в Приморському районному суді м. Одеси перебуває об`єднане к/п №0000115 від 14.02.2025, №0000775 від 01.12.2024 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи з приписів п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, ч. 2 ст. 422-1 КПК України визначено, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Водночас, прийшовши до висновку про наявність підстав для продовження відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував тяжкість та суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та відомості про особу обвинувачених.

Дійсно, зважаючи на можливу міру покарання, яка може загрожувати обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у разі визнання їх винуватим, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є підстави вважати, що на теперішній час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинувачених від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд враховує, що судовий розгляд не розпочато, свідки підлягають допиту, відтак, існування ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України повністю не виключається.

Враховуючи специфіку інкримінованого злочину його умисний характер та корисливу спрямованість колегія суддів вважає реальним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченими.

Водночас, апеляційний суд також приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше був засуджений за вчинення злочину пов`язаного із незаконним обігом наркотиків передбачений ч. 3 ст. 309 КК України.

Апеляційний суд погоджується із аргументам захисника ОСОБА_7 з приводу того, що та обставина, що органом досудового розслідування не встановлені всі особи, імовірно причетні до вчинення злочину у вказаному кримінальному провадженні безумовно не свідчить про те, що обвинувачений буде перешкоджати кримінальному провадженню, разом з тим, зауважує КПК не вимагає беззаперечних доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

У контексті доводів апеляційної скарги з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_8 є учасником бойових дій, отримав поранення та йому поставлений діагноз тривожно-депресивний розлад, відповідно він потребує медичного нагляд, апеляційний суд зауважує, що умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» особи мають доступ до кваліфікованої медичної допомоги.

Положеннями МЮ України та МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає необхідним та виправданим продовження на даній стадії обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу розміру альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80, особливо тяжкого у розмірі від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_8 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, обвинуваченому ОСОБА_9 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме суд вправі визначити, чи здатна застава у відповідному розмірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного, обвинуваченого; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Апеляційний суд враховує фактичні обставини інкримінованих злочинів, підвищений ступінь їх суспільної небезпеки, систематичний характер, наявність ризиків, у зв`язку з чим на даному етапі судового розгляду вважає визначений судом розмір застави обґрунтованим.

Колегія суддів також враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, запобіжний захід застосований до обвинувачених на визначений строк, а питання доцільності подальшого застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та розмір застави буде перевірена судом через нетривалий час.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги захисників підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 - залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 331, 370, 404, 405, 407, 422-1, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2025, якою стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.12.2025 включно, із визначенням застави та стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.12.2025 включно, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4