У Х В А Л А

іменем України

19 січня 2026 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (дистанційно), обвинуваченого ОСОБА_5 (дистанційно) у відкритому судовому засіданні по кримінальному провадженню №0000391 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.263 ч.2, 307 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває виділене кримінальне провадження №0000391 від 10.07.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.263 ч.2, 307 ч.2 КК України, в якому він обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, що мали місце 21.07.2015 року.

Обвинуваченим ОСОБА_5 подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, оскільки з часу вчинення кримінальних правопорушень минуло понад 10 років.

Захисником клопотання підтримано.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечив.

Розглянувши подані клопотатання, заслухавши доводи сторін, судом встановлено наступне:

Згідно ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули визначені даною нормою строки.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

ОСОБА_5 у даному провадженні обвинувачуються у вчиненні 21.07.2015 року кримінальних правопорушень, передбачених ст.263 ч.2 (нетяжкий злочин), 307 ч.2 (тяжкий злочин), строк давності притягнення до відповідальності за які, відповідно до положень ст.49 КК України, становить відповідно п`ять та десять років.

З часу події найбільш тяжкого злочину минуло понад 10 років.

Судом було встановлено, що згідно ухвали Малинського районного суду Житомирської області від 05.09.2023 року у КП №0000287 (справа №283/1573/18), ОСОБА_5 06.05.2018 року обвинувачувався у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, яке було закрито. Відповідно правових позицій Верховного Суду, які були висловлені у справах №344/7812/16-к, 204/2626/21, 761/41888/17, 499/890/18, 127/18013/20, 489/7500/18, Верховним Судом зроблено правові висновки про те, що пунктом 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві.

Згідно положень ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Такий конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо в тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.2 КК), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст.7 та ч.1 ст.17 КПК).

Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.

Ураховуючи вище вказані правові висновки Верховного Суду, оскільки на час розгляду поданого клопотання вирок за результатами розгляду пред`явленого у згаданому вище кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 ухвалений не був, то підстави вважати перебіг строків давності перерваним відсутні.

За таких обставин, такі обставини, як зупинення, переривання строку давності, в провадженні не встановлені.

Враховуючи, що з часу вчинення ОСОБА_5 21.07.2015 року злочинів минуло відповідно понад п`ять та десять років, клопотання підлягає задоволенню.

Наслідки закриття провадження ОСОБА_6 роз`яснені, йому зрозумілі, надана згода є усвідомленою, добровільною та невимушеною, не порушує його прав та інтересів.

З`ясувавши думку сторін, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відповідно статті 284 ч.2 п.1 КПК України в зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.284 ч.2 п.1 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.263 ч.2, 307 ч.2 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000391 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.263 ч.2, 307 ч.2 КК України закрити.

Понесені у провадженні судові витрати на проведення експертиз віднести на рахунок держави.

Речові докази: кастет, наркотичні засоби - канабіс вагою 14,309 гр, екстракт канабісу масою 0,0958 гр, психотропні речовини - амфетамін вагою 1,6871 гр, 2 капсули біло-червоного кольору "ТАРЕН", 12 таблеток білого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів ГУНП в Житомирській області, знищити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1