ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні №0000230 від 27.12.2023 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Димитров Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини встановлені слідчим суддею

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 жовтня 2023 року задоволено клопотання слідчого, яке погоджене прокурором Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29 листопада 2025 року, без визначення розміру застави.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000230 від 27.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.114 КК України, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а саме у наданні представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України в умовах воєнного стану.

28.08.2025 о 14 год. 05 хв. громадянина України ОСОБА_7 було затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

29.08.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

__________________________________________________________________________

ЄУНСС: 727/13346/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-сс/822/325/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2025 до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 жовтня 2025 року.

Постановою першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 від 20 жовтня 2025 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 29 листопада 2025 року.

20.10.2025 року слідчий звернувся з клопотанням, яке погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним підрозділом органу безпеки Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про продовження строків тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя, врахувавши обставини, передбачені ч.1 ст. 178 КПК України, дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що заявлені раніше ризики не зменшились і для їх запобігання, застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу є безпідставним.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, або в порядку п.3 ч.2 ст.182 КПК України визначити заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обґрунтування своїх вимог, зазначає, що при прийнятті рішення слідчим суддею не враховано питання стану здоров`я та майнового стану підозрюваного, розміру завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди, розмір доходу, отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилається на те, що представлені стороною обвинувачення, в якості матеріалів, що обґрунтовують клопотання, копії документів не завірені у встановленому порядку.

Вказує, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється неналежним органом досудового розслідування та строк досудового розслідування даного кримінального провадження спливає 28.10.2025 року і не був продовжений, оскільки наявна постанова першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_10 є неправомірною.

Також посилається на те, що підозра пред`явлена ОСОБА_7 є необґрунтованою.

Зазначає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які посилається прокурор є недоведеними, оскільки у ОСОБА_7 є міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, він є особою з інвалідністю та одружений, раніше не судимий.

Вказує, що під час обшуків, за місцем проживання підозрюваного та у його автомобілях було виявлено та вилучено усі засоби комунікації та в даному кримінальному провадженні відсутні свідки, підозрюваний не обізнаний про факт залучення спеціалістів, тому відсутні ризики знищення, спотворення речей та документів та впливу на свідків і спеціалістів.

Окрім того, вказує, що слідчий суддя, скориставшись правом не визначати розмір застави, не обґрунтував та не вмотивував своє рішення в цій частині.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Підозрюваний ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак не клопотав про участь в судовому засіданні, тому відповідно до ч.4 ст.401 КПК України апеляційним судом не викликався.

Захисник підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали та вимоги апеляційної скарги, позицію учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість ймовірного покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Окрім того, слідчий суддя при ухваленні рішення правильно, у відповідності з ч.3 ст.199 КПК України, врахував існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою, зокрема і необхідність проведення ряду процесуальних дій, детальний опис яких слідчий навів у своєму клопотанні.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що на цьому етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 за ч.2 ст.111 КК України.

Всупереч доводам захисту, слідчим та прокурором при ініціюванні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах судового провадження докази свідчать про причетність останнього до кримінального правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

Таким чином, аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваної ухвали, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про продовження підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 .

Що стосується тверджень захисника про неналежність доказів, на які в обґрунтування підозри посилається сторона обвинувачення, апеляційний суд наголошує на їх передчасності, оскільки, оцінка доказів з точки зору належності та допустимості, а загалом сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, надається судом, відповідно до вимог ст.ст.89,94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті.

При цьому, на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для застосування певного запобіжного заходу.

Більше того, захисник підозрюваного не звертався у визначеному законом порядку щодо оскарження повідомленої його підзахисному підозри.

Доводи захисника про те, що досудове розслідування здійснюється неналежним органом досудового розслідування не є слушними.

Під час апеляційного перегляду, прокурор надав для ознайомлення суду постанову першого заступника генерального прокурора ОСОБА_11 від 18 грудня 2024 року про доручення здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000230 від 27.12.2023 іншому органу досудового розслідування, а саме СВ УСБУ в Чернівецькій області.

Також, колегія суддів, погоджується із висновками слідчого судді про наявність доведених та неспростованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На переконання апеляційного суду, вказані ризики обумовлені тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, йому відомі обставини кримінального провадження, які підлягають доказуванню, у кримінальному провадженні не проведено ряд процесуальних дій, зокрема і допит свідків.

Оцінюючи вищевказане, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Посилання захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, він є особою з інвалідністю та одружений, раніше не судимий, із врахуванням наведених вище обставин, характеру кримінального правопорушення, не може бути підставою для обрання менш суворого запобіжного заходу та не свідчить про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вказані обставини не були стримуючими факторами та не запобігли кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється.

Додані захисником до матеріалів справи документи про стан здоров`я ОСОБА_7 не можуть бути визнані обставинами, які перешкоджають його триманню під вартою, оскільки з них не встановлено даних, які б унеможливлювали його перебування в умовах слідчого ізолятора.

Таким чином, врахувавши дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, слідчим суддею зроблено вірний висновок про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, не визначив розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 111 КК України.

Апеляційний суд зауважує, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6 ст. 176 КПК України не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Таким чином, оскільки в даному кримінальному провадженні стосовно підозрюваного ОСОБА_7 встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи особливість інкримінованого злочину та ступінь його суспільної небезпеки, особу підозрюваного та його активну поведінку під час вчинення інкримінованого йому діяння, застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави цілком відповідає встановленим кримінальним процесуальним законодавством вимогам, що обумовлено особливістю законодавства про притягнення до відповідальності осіб за визначеним в ст. 176 КПК України переліком статей КК України та збройною агресією проти України. Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.

Разом з цим, слідчим суддею невірно визначено строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою до 29 листопада 2025 року.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

З матеріалів клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 був затриманий в порядку п.6 ч.1 ст.615 КПК України 28 серпня 2025 року, тому у відповідності до ст.197 КПК України, строк тримання під вартою необхідно обчислювати з дня затримання 28 серпня 2025 року.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 жовтня 2025 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000230 від 27.12.2023 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 28 листопада 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

30.10.2025

(дата засвідчення копії)