У Х В А Л А

25.09.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Білоцерківська виправна (№ 35)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської в залі судових засідань №5 в режимі відеоконференції з Державною установою «Білоцерківська ВК (№35)» Міністерства юстиції України клопотання засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» про перерахунок строку покарання в зв`язку з неналежними умовами утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

у с т а н о в и в:

03.09.2025 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про перерахунок строку покарання в зв`язку з неналежними умовами утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор»,.

В своєму клопотанні засуджений скаржиться на нелюдські умови утримання в установі виконання покарань, що є приниженням людської гідності та зазначає, що він звертався до Комісії з розгляду скарг з вимогою ст.115-124 КВК України, однак комісія відмовила в задоволені його клопотання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання просив перерахувати йому строк покарання у зв`язку із неналежними умовами утримання в СІЗО.

Представник ДУ «Білоцерківська ВК (№35)» в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання засудженого про перерахунок строку покарання у зв`язку із неналежними умовами утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та зазначив, що у разі незгоди засудженого з рішенням Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, він має право оскаржити вказане рішення в судовому порядку, відповідно до норм чинного кримінально-процесуального законодавства.

Вивчивши клопотання, суд приходить до висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1-2 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а згідно ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження, крім іншого, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

7-1) про застосування до засуджених примусового годування;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

2. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи попереднього ув`язнення здійснюється в порядку, встановленому для пункту 13-1 частини першої цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів клопотання, засуджений ставить питання про перерахування строку ув`язнення у зв`язку неналежними умовами утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб, взятих під варту, у зв`язку з неналежними умовами тримання» від 21.11.2024 № 4093-ІХ, внесено зміни до Кримінально-виконавчого Кодексу України, Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Згідно Прикінцевих положень цей Закон набирає чинності з 1 січня 2025 року, крім: пункту 2 цього розділу, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону; абзацу шістнадцятого підпункту 5 пункту 1, абзацу п`ятнадцятого підпункту 2 пункту 2 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня набрання чинності законом про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб, взятих під варту, у зв`язку з неналежними умовами тримання.

Згідно внесених змін, відповідно до ст. 9 Закону України "Про попереднє ув`язнення" особи, взяті під варту, мають право: триматися в належних умовах; звертатися до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань щодо встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах з метою поновлення порушених прав та у разі незгоди з рішенням Комісії оскаржувати його в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 11-2 Закону України "Про попереднє ув`язнення" Комісія з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань встановлює факт та/або строк тримання в неналежних умовах в установі попереднього ув`язнення на підставі цього Закону та положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 11-2 Закону України "Про попереднє ув`язнення" особа, взята під варту, член її сім`ї або близький родич, захисник мають право звернутися із заявою про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань.

Особа, взята під варту, у разі незгоди з рішенням Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, має право оскаржити таке рішення до суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 107 КВК України засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України: триматися в належних умовах; звертатися до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань щодо встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах з метою поновлення порушених прав та у разі незгоди з рішенням Комісії оскаржувати його в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 115-1 КВК України Комісія з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань встановлює факт та/або строк тримання в неналежних умовах в установі виконання покарань на підставі цього Кодексу та положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 115-1 КВК України засуджений, член його сім`ї або близький родич, захисник мають право звернутися із заявою про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань.

Відповідно до ч. 7 ст. 115-1 КВК України засуджений у разі незгоди з рішенням Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань має право оскаржити таке рішення до суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 31.12.2024 № 1549, яка набрала чинності 01.01.2025, затверджено Положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань. Це Положення визначає порядок утворення Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, її завдання, функції, повноваження та напрями діяльності. Завданням Комісії є встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах осіб, взятих під варту, і засуджених в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань.

Відповідно до п. 20 особа, взята під варту, засуджений, член його сім`ї або близький родич, захисник мають право звернутися до Комісії із заявою про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах.

Відповідно до п. 25 особа, взята під варту, або засуджений у разі незгоди з рішенням Комісії має право оскаржити це рішення до суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Скарга на рішення Комісії подається особою, взятою під варту, або засудженим протягом року з дня його прийняття.

Однак на дату розгляду клопотання ОСОБА_5 зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб, взятих під варту, у зв`язку з неналежними умовами тримання - відповідним Законом внесено не було, що не надає можливість суду у порядку ст. ст. 537, 539 КПК України розглянути питання, що поставлені перед судом заявленим клопотанням, оскільки такий порядок законодавчо не врегульований.

На підставі викладеного, суд визнає клопотання засудженого ОСОБА_5 передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи наведене, а також те, що вказане клопотання засудженого ОСОБА_5 на даний час не входить в перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків та суперечить ст. 26 КПК України, відповідно до якої, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб, взятих під варту», суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України, про перерахування строку ув`язнення у зв`язку неналежними умовами утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор», залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_6