№ 1-кс/183/1819/25

У Х В А Л А
15 жовтня 2025 року м. Самар
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, громадянина України, не одруженого, маючого середню-спеціальну освіту, військовослужбовця за мобілізацією в/ч НОМЕР_1 , солдата резерву 31 запасної роти, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця мешкання, раніше судимого: 14 жовтня 2013 року Центральним районним судом м. Сімферополь за ч. 2 ст. 187 КК України, до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з цим клопотанням, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 діб. У разі задоволення клопотання, визначити розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242 240 гривень та у випадку внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив про встановлення досудовим розслідуванням, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовим військової частини НОМЕР_2 , 13 жовтня 2025 року приблизно о 18 годині 30 хвилин знаходився у приміщені «Свято-Покровської парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви» розташованої за адресою: вул. Покровська, 1А, с. Орлівщина Самарівського району Дніпропетровської області, та перебуваючи біля «іконної лавки» розмовляв зі свідком ОСОБА_7 . В ході розмови ОСОБА_5 побачив під лавкою шухляду, яка знаходилась на стільці, та в цей момент у останнього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке знаходилось у вказаній шухляді.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 перебуваючи у вищевказаний час у вказаному місці, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, незважаючи на те, що його протиправні дії будуть виявлені ОСОБА_7 , підійшов до вказаної шухляди та почав оглядати її вміст, та виявив грошові кошти в розмірі 5944 гривень, які належать «Свято-Покровській парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви». Після чого схопив вищевказані грошові кошти та побіг до виходу з приміщення.
В цей момент дії ОСОБА_5 були помічені свідком ОСОБА_7 , яка почала кричати в слід останньому, щоб той зупинився, однак, не звертаючи увагу на вимоги свідка, ОСОБА_5 втік з місця скоєння злочину та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому «Свято-Покровській парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви» майнову шкоду.
Таким чином умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
13 жовтня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
14 жовтня 2025 року ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 13 жовтня 2025 року; протоколом огляду місця події від 13 жовтня 2025 року а саме: приміщення «Свято-Покровської парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви» розташованої за адресою: вул. Покровська, 1А с. Орлівщина Самарівського району Дніпропетровської області; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 13 жовтня 2025 року; протоколом огляду речей за участі представника потерпілого ОСОБА_8 від 13 жовтня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 13 жовтня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13 жовтня 2025 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13 жовтня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14 жовтня 2025 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 ; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 24 вересня 2025 року; іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Також слідчий вказує, що встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слідчий покликається на необхідність запобігання спробам підозрюваного:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від п`яти до восьми років, існує ризик, що підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, ОСОБА_5 в подальшому може як у спосіб погроз так і реально може незаконно впливати на потерпілого та свідків за провадженням, з метою зміни їх показів, а також відмови від давання будь-яких інших додаткових показів з метою уникнення від кримінальної відповідальності;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи, що ОСОБА_5 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , яка систематично здійснює виїзди в зоні проведення Операцій Об`єднаних Сил, він матиме можливість не прибувати, або не своєчасно прибувати за викликом слідчого або прокурора для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, в зв`язку з чим підозрюваний може перешкоджати проведенню досудового розслідування у розумні строки;
Зазначає, що застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобіганню вказаним ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Враховуючи сукупність викладених обставин, у разі незастосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, а тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків для запобігання вищевказаним ризикам, до підозрюваного доцільно застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При визначенні альтернативного запобіжного заходу просить врахувати, що з урахуванням ризиків, тяжкості злочину, санкції, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, даних про особу підозрюваного, розмір застави який забезпечить його належну поведінку та буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, повинен становити 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242 240 гривень. У випадку задоволення клопотання, внесення застави, визначеної судом, ОСОБА_5 буде рахуватися підозрюваним, стосовно якого обрано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень, запобігання можливому переховуванню підозрюваного від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином на ОСОБА_5 необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав на неможливість забезпечення ризиків більш м`якими запобіжними заходами. Заявив клопотання, в якому просив визначити місце тимчасового утримання не гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 , а Державну установу «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».
Захисник у судовому засіданні вказав на недоведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного у м. Кременчуці, вказуючи, що цей запобіжний захід повністю унеможливить всі ризики, вказані прокурором та слідчим. У випадку, якщо суд прийде переконання про доведення слідчим та прокурором неможливості застосування іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в мінімальному розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Щодо клопотання прокурора просив визначити місце тимчасового утримання, вказане в клопотанні.
Підозрюваний у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Підтримав захисника. Пояснив, що по обвинувальному акту від 25 жовтня 2024 року ухвалено вирок, яким присуджено штраф, який він сплатив. Указав, що у випадку перебування його в зоні бойових дій його дохід становить 100 та 70 тисяч гривень, у випадку перебування поза зоною бойових дій 40 та 30 відповідно. Вказав, що має захворювання дихальних шляхів з дитинства, однак інвалідності не має.
Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування сторони обвинувачення та доводи сторони захисту, слідчий суддя висновує таке.
13 жовтня 2025 року о 20:50 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КК України.
14 жовтня 2025 року о 16:13 год клопотання про застосування запобіжного заходу подано до слідчого судді.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.
Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На цьому етапі судового провадження слідчий суддя не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на цьому етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя висновує про наявність у провадженні сторони обвинувачення доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (рапорт чергового співробітника поліції від 13 жовтня 2025 року, протокол прийняття заяви у ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 13 жовтня 2025 року, протокол огляду місця події від 13 жовтня 2025 року, покази потерпілого ОСОБА_8 у протоколі допиту від 13 жовтня 2025 року, статут релігійної громади Свято-Покровської парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви в с. Орлівщина Новомосковського району, протокол огляду від 13 жовтня 2025 року, зошит із ведення обліку благодійних грошових коштів, покази свідка ОСОБА_7 у протоколі допиту від 13 жовтня 2025 року, покази свідка ОСОБА_11 у протоколі допиту від 13 жовтня 2025 року, протоколом затримання особи під іменем ОСОБА_12 від 13 жовтня 2025 року, під час якого вилучено грошові кошти, речові докази у виді грошових коштів, визнаних постановою слідчого від 13 жовтня 2025 року, покази свідка ОСОБА_10 у протоколі допиту від 14 жовтня 2025 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 жовтня 2025 року за участі свідка ОСОБА_10 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 жовтня 2025 року за участі свідка ОСОБА_7 , покази свідка ОСОБА_13 у протоколі допиту від 14 жовтня 2025 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 жовтня 2025 року за участі свідка ОСОБА_13 , військовий квиток ОСОБА_5 , постанову про уточнення анкетних даних у кримінальному провадженні підозрюваного з наданих ним ОСОБА_12 на ОСОБА_5 ), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити це кримінальне правопорушення.
14 жовтня 2025 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке вручено підозрюваному об 11 год 00 хв 14 жовтня 2025 року.
Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.
Згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Оцінюючи доводи сторін щодо наявності та відсутності ризиків, слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи слідчого та прокурора про те, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від семи до десяти років та існує ризик, що підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. На вказане свідчить повідомлення підозрюваним при затриманні та допиті іншого імені, ніж реальне.
Також слідчий суддя погоджується з позицією слідчого щодо наявності ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, може як у спосіб погроз так і реально незаконно впливати на потерпілого та свідків за провадженням, з метою зміни їх показів, а також відмови від давання будь яких інших додаткових показів. При оцінці ймовірності цього ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності із існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї та вмінням користуватися нею, як дійсного військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану.
При цьому, ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на обставини підозри, слідчий суддя вважає недоведеними, крім того обставини, покладені слідчим в обґрунтування ризику частково враховуються слідчим суддею при висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ст. 177 КПК України.
В той же час КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними. Так, застосування до підозрюваного тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній та неможливість забезпечити запобіганню встановленим ризикам застосуванням більш м`якими запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту чи застави, особистого зобов`язання, які не забезпечать запобіганню визнаним ризикам, та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею, відхиляючи посилання сторони захисту. Так, слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку та тяжкість злочинного діяння, у якому підозрюється останній, неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами, зокрема, домашнім арештом за місцем проживання з огляду на особливості суб`єктивної сторони підозри, а особисте зобов`язання, застава, не зможе запобігти ризикам, доведеним слідчому судді. При цьому слідчий суддя враховує й відсутність доказів реєстрації місця проживання підозрюваного, згоди власника приміщення на відбування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у приміщенні, в якому можливо зареєстрований підозрюваний.
Розглядаючи питання щодо застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні просили визначати альтернативний запобіжний захід у виді застави у максимальному розмірі за п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України 242 260 грн. Захисник просив визначати альтернативний запобіжний захід у виді застави у мінімальному розмірі.
Так, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, з огляду на матеріали, що характеризують підозрюваного, наявність у нього судимості, направлення до суду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 в іншому кримінальному провадженні, підозру у вчиненні кримінально караного діяння під час проходження служби підозрюваним, обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюють ОСОБА_5 , розмір доходів, повідомлений підозрюваним, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави з урахуванням вимог ст. 182 КПК України в межах максимальної межі, встановленої для цього виду кримінального правопорушення з огляду на об`єктивну та суб`єктивну сторони кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн.
Визначаючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує кількість та вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, дату повідомлення про підозру, внаслідок чого вважає за необхідне визначити строк дії запобіжного заходу 60 днями, які необхідно обраховувати, в силу положень ч. 5 ст. 115 КПК України з моменту фактичного затримання підозрюваного.
При цьому слідчий суддя зазначає, що нормами КПК України не віднесено до повноважень слідчого судді питання щодо визначення конкретного місця попереднього ув`язнення особи, до якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а положення п. 4 ч. 1 ст. 2, ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» передбачають, що саме прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Відтак, слідчий суддя не визначає установу конкретного місця перебування особи, до якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 грудня 2025 року включно.
Визначити розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_5 у вигляді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок.
Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Копію ухвали надати підозрюваному, прокуророві, захисникові та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена та проголошена о 16:45 годині 15 жовтня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1