Справа № 738/2719/25
№ провадження 1-в/738/355/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про умовно - дострокове звiльнення вiд відбування покарання засудженого ОСОБА_2

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника установи

виконання покарань - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_2

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Державна установа «Менська виправна колонія (№91)» та подала до суду подання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 , яке обґрунтоване тим, що він за час відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується позитивно, мав одне стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, працевлаштований, за сумлінне виконання обов`язків робітника швейної дільниці та за активну участь у роботах з благоустрою установи отримав чотири заохочення, відбув 3/4 частини призначеного судом строку покарання, враховуючи висновок ступеня виправлення, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому є всі підстави для застосування до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Представник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» в судовому засіданні підтримав подання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні подання, посилаючись на те, що ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17 червня 2025 року ОСОБА_2 відмовлено в застосуванні положень ст.82 КК України, крім того, засуджений з часу прибуття до установи виконання покарань до 2025 року не працював, що свідчить про відсутність підстав однозначно стверджувати, що він довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_2 в судовому засіданні просив подання установи виконання покарань задовольнити, посилаючись на те, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі він характеризується позитивно, з жовтня 2022 року по грудень 2024 року дійсно не працював, оскільки був звільнений від фізичної праці за станом здоров`я, але брав активну участь у роботах з благоустрою установи, з січня 2025 року працевлаштований на підприємстві установи виконання покарань, має п`ять заохочень.

Захисник засудженого в судовому засіданні просив задовольнити подання, посилаючись на те, що його підзахисний своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення,

Встановлені судом обставини.

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року ОСОБА_2 засуджений за ч.3 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, яке належить йому на праві власності.

Строк відбування покарання обчислюється з 20 лютого 2019 року.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 травня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 вересня 2022 року вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Отже, на час розгляду подання ОСОБА_2 відбув більше 3/4 частини призначеного судом покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22 лютого 2019 року.

За час перебування в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» порушень розпорядку дня не допускав, дотримувався вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, стягнень не мав, залучався до робіт з благоустрою установи, які виконував якісно, за що 17 серпня 2022 року отримав одне заохочення.

З 07 жовтня 2022 року засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)», де допускав порушення умов відбування покарання, а саме палив у кімнаті для зберігання речей, за що 08 грудня 2022 року отримав стягнення у вигляді попередження, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, в подальшому порушень не допускає, бере активну участь у роботах з благоустрою установи, з 01 січня 2025 року працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи виконання покарань, до роботи ставиться добре, має п`ять заохочень (12 жовтня 2023 року, 21 жовтня 2024 року та 16 вересня 2025 року отримав три заохочення у вигляді подяки начальника установи за активну участь у роботах з благоустрою установи, за сумлінне виконання обов`язків робітника швейної дільниці підприємства установи; 05 грудня 2025 року отримав заохочення у вигляді подяки голови ліквідаційної комісії ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№91)» за сумлінне виконання обов`язків та досягнення позитивних показників у наданні послуг на швейній дільниці підприємства на підставі цивільно-правового договору).

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №33 від 28 листопада 2025 року) одноголосно погоджено застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги, передбаченої ст.81 КК України, оскільки останній довів своє виправлення, при цьому членами комісії брався до уваги висновок щодо ступеня виправлення засудженого від 23 листопада 2025 року, відповідно до якого він отримав 87 балів, що вказує на можливість застосування до цього пільги, передбаченої статтею 81 КК України.

В матеріалах подання міститься виписка-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого №3771 [24], відповідно до якої ОСОБА_2 з 05 листопада 2024 року по 11 листопада 2024 року перебував на лікуванні у хірургічному відділенні КНП «Менська міська лікарня»; медична довідка №864/ЧГ-25 від 01 грудня 2025 року, видана медичною частиною №91 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», з якої вбачається, що за час відбування покарання засуджений неодноразово звертався за медичною допомогою до чергового фельдшера, знаходився на амбулаторному лікуванні в медичні частині №91, 04 лютого 2023 року засудженому було проведено планове оперативне лікування, у зв`язку з чим йому було рекомендовано носіння бандажу, обмежене фізичне навантаження та праця, підйом ваги не більше 5 кг; 06 вересня 2023 року після огляду лікарем-хірургом засудженому рекомендовано звільнення від праці, пов`язаної із фізичним навантаженням (підняттям ваги більше 10 кг) і тривалим перебуванням на ногах більше 30 хвилин терміном до проведення оперативного лікування.

З 07 жовтня 2022 року по 31 грудня 2024 року засуджений ОСОБА_2 мав звільнення від фізичної праці за станом здоров`я.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Частиною 3 ст.81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умовний тяжкий злочин.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Саме з метою сприяння виправлення та перевиховання засуджених в кримінальному законодавстві існують такі інститути, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, звільнення від покарання на підставі закону України про амністію або акта про помилування та інші.

Безпідставна відмова суду в застосуванні одного з вказаних інститутів буде порушенням принципів кримінального права, що може призвести до приниження людської гідності засудженої особи, порушення принципу верховенства права в цілому, що є неприпустимо.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Згідно з відомостями, викладеними у характеристиці на засудженого, ОСОБА_2 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Дослідивши дані, які характеризують особу засудженого ОСОБА_2 , в судовому засіданні встановлено, що за час перебування в слідчому ізоляторі ОСОБА_2 порушень розпорядку дня не допускав, дотримувався вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, залучався до ремонтних робіт, за активну участь у яких отримав одне заохочення.

Відбуваючи покарання в Державній установі «Менська виправна колонія (№91)» засуджений ОСОБА_2 02 грудня 2022 року допустив порушення режиму відбування покарання, а саме палив у кімнаті для зберігання речей, яке не є злісним порушенням, за що 08 грудня 2022 року отримав стягнення у вигляді попередження начальника установи виконання покарань, яке на даний час погашене, з часу його застосування минув значний проміжок часу, в подальшому порушень не допускає.

Судом встановлено, що ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17 червня 2025 року ОСОБА_2 було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким, пробаційним наглядом. Під час ухвалення вказаного судового рішення судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність у засудженого трьох заохочень, одного стягнення та ту обставину, що він з часу відбування покарання по 05 січня 2025 року в установі виконання покарань не працював.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_2 за час відбування покарання в Менській виправній колонії (№91) брав активну участь у роботах з благоустрою установи, за що у жовтні 2023 року та у жовтні 2024 року отримав два заохочення, з січня 2025 року працевлаштований на швейній дільниці підприємства установи виконання покарань, де за сумлінне виконання покладених на нього обов`язків та досягнення позитивних показників в роботі 16 вересня 2025 року та 05 грудня 2025 року отримав два заохочення.

Отже, після відмови судом в застосуванні до засудженого ОСОБА_2 пільги, передбаченої ст.82 КК України, поведінка засудженого та його ставлення до праці продовжує бути стабільно позитивною, він дотримується порядку відбування покарання, порушень не допускає, продовжує працювати, у вересні та у грудні 2025 року отримав ще два заохочення.

Згідно з характеристикою на засудженого, останній проявляє інтерес у залученні до диференційованого виховного впливу, має бажання змінити своє життя, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства оцінено як низький.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого за відповідними критеріями оцінки виправлення засудженого ОСОБА_2 отримав 87 балів, що вказує на можливість застосування до нього пільги, передбаченої статтею 81 КК України.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, висновок суду про те, що засуджений довів своє виправлення повинен ґрунтуватись на сукупності різних обставин, які вказують на певні позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та свідчать про те, що він істотно знизив ризик повторного вчинення правопорушення, перестав бути суспільно небезпечним та схвалює правові норми і підкоряється їм, тому що внутрішньо приймає їх зміст.

Також, для того, щоб засудженого визнати таким, який довів своє виправлення, він повинен не мати стягнень, мати хоча б декілька заохочень, а також брати активну участь у програмах і заходах, які реалізуються в установі. До уваги береться і його ставлення до праці: наскільки акуратно та свідомо він виконуєте покладені завдання, чи виконує норми виробітку, як ставиться до обладнання, а також чи бере участь у неоплачуваних роботах.

Якщо засуджений усвідомлює, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого, то можливість такого звільнення стимулює його прагнення до бездоганної поведінки і виправлення та є передумовою повернення до законослухняного життя.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу перебування засудженого в місцях позбавлення волі.

Прийняття рішення про заміну покарання або невідбутої частини покарання більш м`яким та про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Доводи прокурора про те, що засуджений ОСОБА_2 працевлаштувався на підприємстві установи виконання покарань лише з січня 2025 року є слушними і такими, що узгоджується з матеріалами, які містяться в особовій справі.

Разом з тим, суд бере до уваги медичну документацію, з якої вбачається, що засуджений ОСОБА_2 з 07 жовтня 2022 року по 31 грудня 2024 року був звільнений від фізичної праці за станом здоров`я, а отже з об`єктивних причин був позбавлений можливості працювати на підприємстві установи виконання покарань, проте в силу своїх можливостей протягом 2023-2024 років брав активну участь у проведенні робіт з благоустрою установи, за що двічі заохочувався, з січня 2025 року на підставі договору цивільно-правового характеру працевлаштований на підприємстві, де також отримав два заохочення, що свідчить про його сумлінне ставлення до праці та відсутність наміру ухилитися від праці.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, а також те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, засуджений ОСОБА_2 відбув 3/4 частини призначеного строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак суд приходить до висновку, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про умовно - дострокове звiльнення вiд відбування покарання засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно - достроково на невiдбутий строк покарання 2 (два) роки 02 (два) місяці 2 (два) дні позбавлення волі.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 23 грудня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1