Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/658/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 405/1791/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 185 (81, 86-1, 140) В ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження № 0000313, 0001471 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду м.Кропивницького від 21 серпня 2025 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.09.2024 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення з іспитовим строком на 1 рік;

визнано винуватим та призначено покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2024 року, остаточно призначено до відбуття покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 30 червня 2025 року до дня набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше сховище, в умовах воєнного стану та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 в період часу з 14 січня 2025 року по 18 січня 2025 року, тобто в період дії воєнного стану в Україні, проходив за адресою: м. Кропивницький, вул. В. Пермська 67а, де помітив магазин «Файно Маркет», подвір`я якого огороджене парканом. Припускаючи, що на вказаному подвір`ї можуть знаходитись матеріальні цінності, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше сховище. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, вважаючи, що його злочинні протиправні дії не будуть помічені, проник на територію подвір`я, перелізши через паркан. В подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на території подвір`я, таємно викрав майно належне ТОВ «Вересень Плюс», а саме дизельне паливо Євро у загальній кількості 64 літри, вартість якого складає 3467,52 гривні та металеву каністру для палива об`ємом 20 літрів, вартість якої складає 341,20 гривень. В подальшому, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ТОВ «Вересень Плюс» матеріального збитку на загальну суму 3808,72 гривень.

Крім того, 29 травня 2025 року в період часу із 01-00 по 06-00 годину, тобто в період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_8 проходив по вулиці Фісановича, де його увагу привернула територія домоволодіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві власності належить ОСОБА_9 . Розуміючи, що на території домоволодіння, яке ззовні огороджено парканом може зберігатися цінне майно, у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням на територію домоволодіння. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, таємно, повторно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, в період дії воєнного стану, відчинив незачинену на замок хвіртку та зайшов на територію домоволодіння, де на подвір`ї біля житлового будинку помітив генератор марки «Vogler» Tools YGF 3500/1, вартість якого становить 5976 гривень 45 копійок, який в подальшому таємно викрав. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 5976 гривень 45 копійок.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дії обвинуваченого, просила вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання ОСОБА_8 , із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, нижче нижчої межі визначеної санкцією ч.4 ст.185 КК України. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вирок суду першої інстанції необхідно змінити, призначивши засудженому більш м`яке покарання, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення рішення неналежним чином врахував ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину, та особу винного. Вказує, що суд першої інстанцій неналежним чином не врахував те що особа має емоційно-нестабільний розлад особистості, наявність обставин, які пом`якшують покарання відповідно до частини 1 статті 66 КК України, це - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та молодий вік обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, повністю досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.349 КПК України докази не досліджувались.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше засуджений, даний злочин вчинив в період іспитового строку, не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, згідно довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» з 2015 по 2019 звертався за медичною допомогою до дитячого лікаря-психіатра та у 2015 знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні з приводу інших змішаних розладів поведінки та емоцій з когнітивною недостатністю

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 258 від 24.06.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при здійсненні правопорушення виявляв ознаки аномалії характеру у вигляді емоційно-нестабільного розладу особистості (згідно МКХ 10 F 60.30), міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. У момент вчинення правопорушення не знаходився у тимчасово хворобливому стані, міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. На даний час виявляв ознаки аномалії характеру у вигляді емоційно-нестабільного розладу особистості (згідно МКХ 10 F 60.30). Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Врахував обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім того, суд першої інстанції правильно встановив, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який хоча і щиро розкаявся, але маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного корисливого злочину, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду.

Та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі мінімальне в межах санкції статті кримінального закону при цьому остаточне покарання призначив відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України та дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства без застосування ст. 69, 75 КК України, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

На переконання колегії суддів доводи апеляційної скарги захисника, що судом не враховано пом`якшуючі покарання обставини та про застосування положень ст.69 КК України, є необгрунтованими та безпідставними.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. При призначені обвинуваченому покарання судом враховується те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи та має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції в повній мірі враховано особу обвинуваченого, всі характеризуючи дані на нього, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке вчинено під час іспитового строку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини покарання, обставини вчинення даного кримінального правопорушення та обґрунтовано призначив покарання в вище зазначеному розмірі, яке є необхідним і достатнім. Підстави для його пом`якшення відсутні.

Підстави для застосування ст.69 КК України та пом`якшення покарання відсутні.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду м.Кропивницького від 21 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4