Справа №587/1087/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/176/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

Іменем України

29 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми кримінальне провадження № 587/1087/23 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 06.06.2023 щодо відмови у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, звільнення з місць позбавлення волі,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, оскільки суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо того, що його клопотання надійшло з порушенням правил підсудності, так як він звернувся до Сумського районного суду Сумської області, не як до суду, до територіальної юрисдикції якого відноситься ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де він зараз утримується, а як до суду, який ухвалив вирок відносно нього.

До Сумського районного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, звільнення з місць позбавлення волі.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 06.06.2023 у задоволенні вказаного клопотання ОСОБА_8 відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що розгляд зазначеного клопотання не підсудний Сумському районному суду Сумської області, оскільки ДУ «Сумський слідчий ізолятор» не є місцем відбування призначеного ОСОБА_8 покарання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 , який просив залишити без змін судове рішення, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Належна правова процедура це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно- правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (рішення від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Під час виконання вироків суд, визначений п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК, має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким (ч. 1 ст. 537 КПК), а клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, у разі необхідності вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, або до суду, який ухвалив вирок (п. 1, 4 ч. 2 ст. 539 КПК).

Відповідно п. 20 ч. 1 ст. 3 КПК, суд апеляційної інстанції це відповідний апеляційний суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться суд першої інстанції, що ухвалив оскаржуване судове рішення.

Кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування (ст. 32 КПК).

ОСОБА_8 був засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 за п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Цей вирок апеляційного суду був залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 16.10.2007, він набрав законної сили та був звернутий до виконання у встановлений законом спосіб.

Таким чином, Апеляційний суд Сумської області, ухвалюючи вирок від 14.06.2007 щодо ОСОБА_8 , діяв на той час як суд першої інстанції відповідно вимог КПК у редакції 1960 року, але у зв`язку з прийняттям у 2012 році нової редакції КПК, апеляційні суди втратили повноваження суду першої інстанції і наразі позбавлені можливості вирішувати питання пов`язані з виконанням вироків, постановленими ними раніше, як судами першої інстанції.

Вирішення апеляційним судом на підставі положень КПК у редакції 2012 року питань, пов`язаних із виконанням вироку з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК, постановленого апеляційним судом, як судом першої інстанції у порядку КПК 1960 року суперечить правилам інстанційної підсудності, що буде істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Однак, як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_8 був засуджений за злочини, вчинені на території Сумського району Сумської області, тому за правилами чинного КПК клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, звільнення з місць позбавлення волі, крім місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, може бути також розглянуте судом, територіальна юрисдикція якого розповсюджується на територію, на якій були вчинені злочини.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, ухвалу не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає скасуванню.

Після скасування зазначеної ухвали колегія суддів вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд, тим самим задовольнивши апеляційну скаргу засудженого.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону необхідно ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, оскільки суд першої інстанції не здійснив розгляду клопотання засудженого по суті, а відмовив у його задоволенні з підстав порушення правил підсудності, що унеможливлює ухвалення судом апеляційної інстанції свого рішення після скасування ухвали судді суду першої інстанції (лист Верховного Суду вих № 3567/0/2-20 від 31.12.2020).

Інші доводи апеляційної скарги засудженого колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки порушені питання спочатку підлягають ретельній перевірці та безпосередньому дослідженню при новому судовому розгляді в суді першої інстанції, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки в апеляційному суді (у разі оскарження).

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 06.06.2023 відносно ОСОБА_11 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4