Провадження № 1-кп/727/489/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконферензв`язку)

представника потерпілої сторони ОСОБА_4

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляду домашнього арешту застосованого в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 00001067 від 27.10.2025 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р.) КК України

ВСТАНОВИВ:

В Шевченківський районний суд м. Чернівці з Чернівецької обласної прокуратури 11.03.2025р поступили на розгляд матеріали обвинувального акту в рамках кримінального провадження № 00001067 від 27.10.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р.) та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю) у вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023 року), ч.3 ст. ст. 209 КК України.

05.12.2025р. ухвалою суду по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

В підготовче засідання, прокурор подав клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р., ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р.) КК України запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Обгрунтовуючи кожне із заявлених клопотань. прокурор вважає доцільним у відношенні кожного з вищенаведених обвинувачених, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжити застосований щодо останніх запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 60 діб, вказуючи, що ризики, про наявність яких зазначено у відповідних клопотаннях та відповідно попередніх ухвалах слідчого судді продовжують існувати, а це ризики переховування обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від суду, як на території України так і за кордоном; ризики впливу на представника потерпілої сторони, свідків та ризик вчинення нового злочину. Просить, клопотання щодо кожного з обвинувачених, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 проти клопотання прокурора не заперечував. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 підтримав позицію своєї підзахисної та в її інтересах просив визначити ОСОБА_7 нічний домашній арештз можливістю спілкування з своєю підзахисною і дозволу їй не покидати м. Чернівці і Чернівецьку область.

Обвинувачена ОСОБА_5 проти клопотання прокурора не заперечувала.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти клопотання прокурора не заперечував.

Представник потерпілої сторони ОСОБА_10 підтримала клопотання прокурора про продовження застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді домашнього (нічного) арешту.

Суд, вивчивши клопотання, заслухавши із заявлених клопотань окремо щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , заслухавши позицію прокурора, думку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених по справі та в їх інтересах захисника ОСОБА_11 , зважає на наступне.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно зі ст. 331 КПК України, під час підготовчого провадження, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до положень ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Частинами 1, 2 ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень про застосування практики Європейського суду з прав людини", суд у своїх рішеннях повинен також застосовувати практику Європейського суду з прав людини. Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи мають належним чином досліджувати можливість застосування альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі Вренчев проти Сербії Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04). Сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). Тобто стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку. При цьому слід зазначити, що правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

22.10.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р. КК України.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Вирішуючи питання наявності ризиків, які дають підстави суду продовжити запобіжні заходи обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді нічного домашнього арешту, суд доходить висновку, що вказані прокурором у клопотанні ризики знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання.

Так, вирішуючи питання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього (нічного) арешту, суд враховує його вік, те що останній має постійне місце реєстрації та проживання, міцність соціальних зв`язків, працює, а також і те, що раніше обвинувачений не притягувався до кримінальної відповідальності.

Ризик переховування від суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Зокрема злочини, у вчиненні якого відповідно обвинувачуються ОСОБА_7 за ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р. КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Суд, враховує, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти росії» (Smirnova v. russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. Поряд з цим, не може залишатися поза увагою суду, можливість нелегального перетину кордону обвинуваченим з огляду на умови, які існують в Україні, викликані безпрецедентною військовою агресією російської федерації проти України, що збільшують можливість обвинуваченого для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати їх поведінку та місцезнаходження. Наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність достатніх ризиків для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду обвинуваченого.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілу сторону, свідків суд враховує визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст.223, ст.224 КПК України). За таких обставин, ризик впливу на потерпілого, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При оцінці даного ризику скоєння іншого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що з огляду на обставини, характер вчиненого існує ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, у тому числі й з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадження, в спосіб спілкування з іншими обвинуваченими по справі.

Варто додати, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками можливого вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд, вважає, що прокурор, довів наявність достатніх даних, що існує ризик того, що ОСОБА_6 у випадку незастосування до нього запобіжного заходу може переховуватись від суду; перешкоджати повному, всебічному судовому провадженню по справі в рамках розгляду кримінального провадження вищенаведеного.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби (ч.1 ст.181 КПК України). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження. На думку суду більш м`які запобіжні заходи не будуть достатнім стримуючим фактором та не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 176-179, 181, 194, 196, 314-315, 331, 395 КПК України суд, ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Продовжити застосований відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023р. КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 23.02.2026 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 23.02.2026 року наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не залишати з 23.00 годин до 06.00 годин наступної доби місце свого фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду окрім випадків звернення до медичних закладів в разі необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах)на випадок оголошення повітряної тривоги та не відлучатися за межі міста Чернівці та Чернівецької області без дозволу суду і повідомляти суд про зміну вказаного місця проживання, а також роботи;

- утриматися від спілкування з потерпілою стороною, свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

- продовжити зберігання у відповідних органах державної влади паспорту (паспортів) для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Попередити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про наслідки ухилення від покладених на неї судом вищенаведених обов`язків.

Копію ухвали вручити для відома сторонам кримінального підготовчого провадження для відома та направити для виконання до Вижницького районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області (місце знаходження: за адресою: м. Вижниця, вул. Романа Шухевича, 4) для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено і підписано 26.12.2025р.

Суддя ОСОБА_1