Справа № 405/1729/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Подільський районний суд м.Кропивницького в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 24.01.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо - технічною освітою, не одруженого, не маючого утриманців, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив несанкціоноване поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є Російська Федерація), Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступницею якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а згодом до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про убезпечення їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави.

Кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну та культурну систему без втручання в будь-якій формі з боку будь- якої іншої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні чи зовнішні справи інших держав.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з яким держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від силових погроз або застосування сили, як проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином несумісним з цілями ООН. Така загроза силою або її застосування є порушенням міжнародного права і Статут ООН.

Кожна держава зобов`язана утримуватися від загрози силою або її застосування з метою порушення існуючих міжнародних кордонів іншої держави або у якості засобу вирішення міжнародних суперечок, в тому числі територіальних суперечок, і питань, що стосуються державних кордонів.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 Російською Федерацією.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 №'42-ФЗ).

Відповідно до ст.ст.2-3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та Російською Федерацією та розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою.

При цьому, ст.69 Конституції України визначено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Відповідно до ст. 71 Конституції України вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення.

Водночас, ст. 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

В порушення вищевказаних умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, 20 лютого 2014 року вище політичне та військове командування Російської Федерації розпочало агресію та вторгнення до суверенних кордонів України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, 21.02.2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22.02.2022 Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24.02.2022 о 5:00 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому, Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24.02.2022 Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу.

Так, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являючись громадянином України, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.07.2024, створив у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет «Telegram» обліковий запис « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за допомогою якого поширював інформацію про розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Так, 07.08.2024 о 18 год. 55 хв. діючи умисно, маючи на меті поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, в умовах воєнного стану, використовуючи власний особистий мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy А7», моделі SM-A750Fn/DS s/n НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , за допомогою профілю у загальнодоступному Інтернет- месенджері «Telegram» - «ІНФОРМАЦІЯ_3», прив`язаний до номеру НОМЕР_4 , поширив невстановленому абоненту з номером НОМЕР_5 , який підписався як « ОСОБА_6 », в Інтернет-месенджері «Telegram», фотознімки та відеозаписи будівель, споруд та припаркованих поряд автомобілів за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з відповіддю на запит тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.12.2024 №15796 за вказаною вище адресою знаходяться військові частини ЗСУ, інформація про які не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому правопорушенні визнав та вказав, що в середині літа 2025 року йому зателефонував невідомий номер, спочатку він не брав слухавку, а потім взяв. Телефонував чоловік, який представився ОСОБА_7 та запропонував заробити йому кошти, він спитав, що потрібно робити. На що чоловік відповів, що необхідні фотографії певних локацій, і щоб він їх відправив йому в телеграм. Спочатку він не звернув увагу на номер телефону з якого йому телефонували, а потім помітив, що номер починається на +7. Чоловік попросив зробити фотографії приміщення льотної академії, бажано з середини. Однак він сфотографував приміщення ззовні, оскільки не зміг зайти в середину та відправив, на що йому сказали, що не такі фото потрібні, однак все одно заплатили кошти в сумі 1200 гривень. Після чого, сказали сфотографувати міську раду, він це зробив і йому заплатили кошти за роботу в сумі 1200 гривень. Після чого, сказали сфотографувати військову частину, місце розташування автомобілів на автостоянці та в парку пам`ятники. Однак, він не збирався робити фотографії автомобіль військових, і дійшовши до парку Леніна , сфотографував місцевість, де в кадр попав пам`ятник, він цього не помітив, машини не фотографував. Після чого, відправив фотографії. Йому не заплатили та сказали, що необхідно сфотографувати ще локацію за містом, після чого, заплатять за все. Скинули йому координати та кошти на дорогу в сумі 1000 гривень. По координатам він зрозумів, що це військова частина та не поїхав. Йому ще деякий час писали в телеграмі, однак він не відповідав. Через три - чотири місяці до нього прийшли працівники поліції. Вказав, що фотографував на свій особистий мобільний телефон марки «SAMSUNG».

У вчиненому розкаюється.

Окрім визнання ОСОБА_4 своєї провини у вчиненні інкримінованого за обвинувальним актом кримінального правопорушення, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, обсяг дослідження яких визначений з урахуванням думки учасників кримінального правопорушення:

- протоколом проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 18.09.2024, складений старшим оперуповноваженим в ОВС 1 сектору відділу КР УСБ України в Кіровоградській області на підставі ухвали Кропивницького апеляційного суду від 29.07.2024 з додатком до нього на DVD-R диску, який переглянуто в судовому засіданні, згідно якого зафіксовано наявність листування ОСОБА_4 із особою, зареєстрованою в Інтернет - месенджері «Telegram» на ім`я « ОСОБА_6 », з мобільним номером телефону НОМЕР_5 . В ході листування абонент « ОСОБА_6 » повідомляє ОСОБА_4 про те, що останньому на банківську картку № НОМЕР_6 надійде грошовий переказ, в якості «бонусів» за роботу. В подальшому вказаний абонент надав ОСОБА_4 завдання щодо здійснення фото - , відеофіксації транспортних засобів, розташованих поблизу парку «Леніна», а також будівель і споруд за адресою: м. Кропивницький, вул. Леніна, 2, на що ОСОБА_4 повідомив, що виконає завдання 07.08.2024, оскільки на даний час допомагає родичам. Після чого, 07.08.2024 ОСОБА_4 надсилає абоненту «ОСОБА_6» фото та відеоматеріали, на яких зображено будівлі, парк «Леніна», а також автомобілі припарковані навколо. На одному з надісланих відеофайлів є зображення самого ОСОБА_4 . Після отримання абонент « ОСОБА_6 » вказує ОСОБА_4 , що необхідно зробити чіткіші фото та відео автомобілів, на що ОСОБА_4 вказує, що в найближчий час зробить. Потім, абонент « ОСОБА_6 » повідомив ОСОБА_4 про необхідність виїзду за межі міста та здійснити фото по локації, посилання на яку він скинув. Як встановлено, посилання було на аеродром «Канатове» (а.к.п.43-53);

- протоколом огляду речей і документів від 23.01.2025, згідно якого старшим оперуповноваженим в ОВС 1 сектору відділу КР УСБ України в Кіровоградській області оглянуто оптичні носії інформації DVD-R диски з маркуванням: 405/7450/24 GD-24-15093/KI 26.11.2024 та вх.: 23040 вих.: 15707/3/KT, на яких збережено файли про з`єднання мобільних операторів зв`язку, тривалості розмов, базових станцій, які виконувались в період з 01.06.2024 по 09.10.2024. В ході аналізу встановлено, що мобільний термінал з активованою сім-картою мобільного оператору рф № НОМЕР_5 на території України не фіксувався (а.к.п.72);

- протоколом огляду речей і документів від 23.01.2025, згідно якого старшим оперуповноваженим в ОВС 1 сектору відділу КР УСБ України в Кіровоградській області оглянуто оптичні носії інформації DVD-R диски з маркуванням: 405/7450/24 GD-24-15093/KI 26.11.2024 та вх.: 23040 вих.: 15707/3/KT, на яких збережено файли про з`єднання мобільних операторів зв`язку, тривалості розмов, базових станцій, які виконувались в період з 01.06.2024 по 09.10.2024. В ході аналізу встановлено, що мобільний термінал з активованою сім-картою мобільного оператору рф № НОМЕР_7 на території України не фіксувався (а.к.п.73);

Приведені вище та досліджені судом письмові докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового слідства згідно з вимогами Кримінально процесуального законодавства України, повністю узгоджуються між собою та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час та спосіб вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Доводи ОСОБА_4 що він не фотографував припарковані автомобілі біля військової частини, спростовуються протоколом проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 18.09.2024, а саме при огляді додатку до нього на DVD-R диску судом встановлено, що ОСОБА_4 тривалий час йшов по парку «Леніна» з телефоном в руках з увімкненою камерою, який постійно ховав знизу, опускаючи руку, та обертаючи його в різні сторони, щоб відзняти необхідні локації. З файлів фотографій встановлено, що ОСОБА_4 зробив фотографію, на якій знаходиться на передньому плані фонтан, а далі зображені припарковані біля військової частини автомобілі.

Окрім того, позиція ОСОБА_4 , що він зробив фото пам`ятнику випадково, судом не береться до уваги, оскільки фото зроблено біля фотографій загиблих воїнів ЗСУ, які є в кадрі з обох сторін, а посередині зображено пам`ятник. Фото є чітким, об`єкти на ньому сфотографовані рівно, що свідчить про ціленаправленість фотографування. А тому судом дана позиція ОСОБА_4 розцінюється як така, що надана з метою пом`якшення покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Оцінюючи вище приведені письмові докази, як кожен окремо, так і в їх сукупності між собою суд констатує їх повну узгодженість та достатність для встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 67 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Суд кваліфікує діяння ОСОБА_4 за ч.2 ст.114-2 КК України як несанкціоноване поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, неодружений, не має утриманців, не працює, злочин вчинив в період звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

Згідно відповіді генерального директора КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» ОСОБА_4 перебуває під наглядом лікаря - нарколога з 2022, знаходився на стаціонарному лікуванні в умовах наркологічного диспансеру з 23.06.2021 по 24.06.2021 (впродовж доби) з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Постійне вживання.

Згідно довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» Психоневрологічне відділення ОСОБА_4 на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Згідно висновку судово - психіатричного експерта №395 від 07.10.2025 ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення в період з червня 2024 по теперішній час виявляв та виявляє психічні розлади та розлади поведінки внаслідок сумісного вживання декількох наркотичних засобів та інших психоактивних речовин (згідно МКХ-10,F-19.0). Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними в період вчинення кримінального правопорушення. На теперішній час ОСОБА_4 може усвідомлювати свої дії, керувати ними і за своїм психічним станом приймати участь в судових засіданнях. Застосування до нього заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, пом`якшуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який усвідомив наслідки вчиненого ним діяння, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе з призначенням покарання в межах санкції ч.2 ст.114-2 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, що на думку суду є необхідним та достатнім для попередження вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення та його перевиховання.

У випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Дана позиція узгоджується з висновками, що містяться у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 року, справа № 127/25037/17, провадження № 51-4700км20.

Згідно з ч.1 ст.71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в період звільнення від відбуття призначеного покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2024 вчинив нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне згідно ч.1 ст.71 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків і до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2024.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в закону силу суд вважає за необхідне обрати тримання під вартою - взявши останнього під варту в залі судового засідання, тим самим задовільнивши клопотання прокурора.

Долю речових доказів, суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України і призначити покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2024 і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років 1 /один/ місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в закону силу обрати тримання під вартою - взявши останнього під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання рахувати з 03 грудня 2025 року.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A7», моделі SM-A750Fn/DS, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , що знаходиться при матеріалах кримінального провадження в Кропивницькій окружній прокуратурі - конфіскувати в дохід держави.

- банківські картки з номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , що знаходиться при матеріалах кримінального провадження в Кропивницькій окружній прокуратурі - повернути ОСОБА_4 як йому належні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.10.2024 на майно скасувати, а саме на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A7», моделі SM-A750Fn/DS, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , банківські картки з номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд м. Кропивницького. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Подільського

районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1