Справа № 297/3340/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку тримання під вартою

03 жовтня 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000816 від 11.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною. освітою, неодруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування із визначенням розміру застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605600,00 грн..

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вказує на те, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан, який продовжено указами Президента України. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 19.03.2025 року ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою органом досудового розслідування особою виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Надалі, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою органом досудового розслідування особою, через довірену особу ОСОБА_9 , підшукали особу, яка мала намір незаконного перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме: ОСОБА_10 , якому на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, обмежено виїзд за межі території України та які погодився сплатити грошові кошти за їх незаконне переправлення через державний кордон.

З метою організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, 08.07.2025 року ОСОБА_4 повідомив довірену особу ОСОБА_9 , що може посприяти ОСОБА_10 у організації незаконного перетину державного кордону України та для цього йому необхідно надіслати паспорт гр. України останньому з метою перевірки особи ОСОБА_10 та встановлення відсутності перешкод для незаконного переправлення останнього.

Крім цього, ОСОБА_4 зазначив, що після здійсненої перевірка документів ОСОБА_10 , надасть детальні подальші інструкції щодо маршруту, способу та часу незаконного переправлення через державний кордон України, повідомивши, що за дане діяння необхідно надати винагороду у розмірі 11000 доларів США.

26.07.2025 року ОСОБА_10 , за вказівкою ОСОБА_4 прибув до м. Мукачево, де його зустрів ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_9 прибути до н.п. Яноші Берегівського району з метою отримання подальших інструкцій пов`язаних із незаконним переправленням ОСОБА_10 через державний кордон України.

Близько 14 години 50 хвилин цього ж дня, ОСОБА_9 на виконання вимог ОСОБА_4 прибув з ОСОБА_10 до населеного пункту Яноші Бергівського району та виконував надані інструкції ОСОБА_4 щодо обходження контрольного посту.

Надалі, о 16 годині ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 прибули до Державного термального басейну, що розташований за адресою: м. Берегово, вул. Корятовича, 1, де на них попередньо очікував ОСОБА_4 ..

У ході спілкування ОСОБА_4 здійснив особистий огляд ОСОБА_10 , пояснивши свої дії потребою перевірки чи не має останній спеціальної техніки. Переконавшись у відсутності зайвих предметів ОСОБА_4 розпочав надавати інструкції щодо подальшого незаконного переправлення через державний кордон України. Зокрема, повідомив, що надасть номер мобільного телефону ОСОБА_10 іншим особам, які згодом мають вийти з ним на зв`язок. Також зазначив, що окрім ОСОБА_10 є і інші особи, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України, після чого ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_9 після незаконного переправлення ОСОБА_10 через кордон доставити йому грошові кошти у розмірі 11 000 доларів США.

Близько 16 години 40 хвилин ОСОБА_4 повідомив, що змінилася прикордонна зміна, тому ОСОБА_10 необхідно тимчасово здійснити заселення у готелі та очікувати подальших вказівок, з метою уникнення зайвого ризику під час здійснення переправлення.

Після чого о 17 годині ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 прибули до хостелу за адресою: вул. Мужайська, 52, де ОСОБА_4 попередньо забронював кімнату на дві доби для ОСОБА_10 та наголосив на необхідності очікування дзвінка і додаткових інструкцій.

09.08.2025 року близько 12 години ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою особою, надав вказівку ОСОБА_9 доставити ОСОБА_10 до зазначеної ним точки, де на нього буде очікувати провідник ОСОБА_8 ..

Близько 14:00 години ОСОБА_9 доставив ОСОБА_10 до зазначеного ОСОБА_4 місця, де на них чекав ОСОБА_8 та в подальшому останній повідомив ОСОБА_10 , що для здійснення його незаконного переправлення через державний кордон їм потрібно здійснити обхід контрольованого прикордонного поста, після чого вони прибудуть до населеного пункту Запсонь Берегівського району, де на них буде очікувати його дружина ОСОБА_7 , яка в ході телефонної розмови керувала рухом та маршрутом ОСОБА_10 .. В ході руху ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 повідомляли ОСОБА_10 про час маршруту, тимчасові зупинки та його лінію поведінки після здійснення незаконного переправлення через державний кордон.

Надалі, о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_10 з ОСОБА_8 прибули до н.п. Запсонь та через 15 хвилин на транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN» модель «Т4» білого кольору з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 прибула ОСОБА_7 , після чого останні здійснили посадку у вищевказаний транспортний засіб та вирушили до Оздоровчо-рекреаційного комплексу «Косонь» з метою незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України.

Прибувши до вищезазначеного місця, ОСОБА_10 з ОСОБА_8 попрямували в бік державного кордону України, де у подальшому їх злочинне діяння було припинено правоохоронними органами, а ОСОБА_4 отримавши грошові кошти в сумі 11 000 доларів США за організацію незаконного перетину державного кордону ОСОБА_10 о 16 годині на території автовокзалу м. Берегове був затриманий правоохоронними оргами.

09 серпня 2025 року о 16:00 годині ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

10 серпня 2025 року стороною обвинувачення, відповідно до ст. 278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинено за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка; протоколами впізнання осіб за фотознімками та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

У кримінальному провадженні на даний час ще не встановлені всі та не допитані інші особи щодо обставин, що мають доказове значення у даному провадженні, а тому сторона обвинувачення не виключає можливості, що ОСОБА_4 безпосередньо чи за посередництва інших осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на вказаних осіб та інших учасників кримінального провадження, а також вчинить спроби знищити, спотворити речі, що можуть мати доказове значення і якими на даний час не володіє сторона обвинувачення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1 . Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

2. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 особисто чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, а також на осіб яких необхідно встановити та допитати в якості свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показів на її користь. Також, ОСОБА_4 будучи на волі матиме можливість застосувати насильство чи інший тиск сам, чи за участі своїх знайомих, до свідків, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При оцінці доведеності даного ризику слід врахувати сам характер кримінального правопорушення, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_4 зможе впливати ще і на понятих, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впливати на інших на даний час не встановлених осіб (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), з якими ОСОБА_4 діяв у змові, і знаходячись на свободі може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, однак на даний час не допитані. Крім цього, може підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання у кримінальному провадженні.

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, а тому може продовжити свою злочинну діяльність.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 ..

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів). Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи те що, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 06 жовтня 2025 року та за цей час неможливо закінчити досудове слідство, оскільки необхідно провести вище перелічені слідчі (розшукові) дій для повного неупередженого розслідування вказаного кримінального провадження, а необхідність у даному запобіжному заході не відпала, інтерес досудового розслідування не втрачено, необхідно продовжити строки дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з підстав зазначених у ньому.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила переглянути рішення та зменшити розмір застави,оскільки вказаний розмір є занадто великим для підозрюваного ОСОБА_4 ..

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

Заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України, передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, доведена органом досудового розслідування та сумнівів у суду щодо їх повноти та достатності не викликає.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, суд вважає, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає, також, з практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 .. При цьому, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Тобто, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, а також враховуючи особисті обставини життя, факт того, що інкримінований злочин вчинено під час дії військового стану, тому ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому суд вважає, що існує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов до висновку, що клопотання про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

При цьому, суд вважає, що в разі внесення підозрюваним застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатись за межі Берегівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, з метою запобігання спробам скоєння підозрюваним перерахованих дій, а також забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слід продовжити застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 199, 201, 309, ч. 2 ст. 376, ст. 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000816 від 11.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 10 жовтня 2025 року із визначенням розміру застави.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_4 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатись за межі Берегівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали закінчується 10 жовтня 2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12