КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6062/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року про арешт майна,

за участю:

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000243, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.

Накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час санкціонованого ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 07.10.2024 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в іноземній валюті «Євро» та загальній сумі 10 Євро (купюра номіналом 10 Євро. в кількості 1 шт.);

- грошові кошти в іноземній валюті «долар США» та загальній сумі 2119 доларів США (купюри номіналом 100 доларів США (як нового зразка так і старого) в кількості 20 шт. (загальна сума 2000 доларів США), купюри номіналом 20 доларів США в кількості 3 шт, (загальна сума 60 доларів США), купюри номіналом 10 доларів США в кількості 5 шт. (загальна сума 50 доларів США), купюру номіналом 5 доларів США в кількості 1 шт., купюри номіналом 1 долар США в кількості 4 шт. (загальна сума 4 долари США);

- грошові кошти в національній валюті «Гривня» загальній сумі 17200 грн. (з яких купюри номіналом 500 грн. в кількості 26 шт., (загальна сума 13 тис. грн.), купюра номіналом 200 грн. в кількості 1 шт., купюри номіналом 1000 грн. в кількості 4 шт., (загальна кількість 4 тис. грн.).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року, скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000243 від 18.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.

В апеляційній скарзі представник зазначає, що 15.10.2024 року слідчим в рамках кримінального провадження № 0000243 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_6 .

В ході проведення обшуку слідчий вилучив майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти в іноземній валюті 10 Євро, грошові кошти в іноземній валюті «долари США» загальною сумою 2 119 доларів США, грошові кошти в сумі 17 200 гривень.

Апелянт вказує, що в протоколі обшуку містяться відомості про те, що ОСОБА_6 була присутня під час обшуку 15.10.2024 року, так як є власником даного нерухомого майна та зареєстрована і проживає за вищевказаною адресою. При тому в ході проведення обшуку ОСОБА_6 пояснювала слідчому, що виявлені грошові кошти: 10 Євро, 2119 доларів США, та 17 200 грн. належать їй. Ці кошти вона за великий проміжок часу накопичила з метою зробити собі зуби та в подальшому свого утримання, а також на лікування, так як вона важко хвора та постійно потребує догляду.

Стверджує, що вищевказані грошові кошти не належать ОСОБА_10 , так як належать ОСОБА_6 , що підтверджується відеозаписом і протоколом обшуку від 15.10.2024 року, тому дані грошові кошти не підлягають конфіскації. Також вищевказані грошові кошти не були здобуті злочинним шляхом, а здобуті ОСОБА_6 законним шляхом тяжкою працею та відкладенням вказаних коштів на майбутнє. ОСОБА_6 хотіла використати дані грошові кошти на утримання себе в майбутньому, на лікування у зв`язку із проблемами зі здоров`ям та лікуванням зубів.

Апелянт зазначає, що у сторони обвинувачення відсутні докази, що вищеописані у протоколі обшуку від 15.10.2025 року грошові кошти отримано незаконним шляхом, в тому числі, що кошти належать ОСОБА_10 .

Представник наголошує, що ОСОБА_6 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, тому забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання до неї не застосовується. Отже дане майно, що належить ОСОБА_6 , вилучене органом досудового розслідування, має бути повернуте, так як не може бути конфісковане у особи, яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні.

Також вказує, що клопотання про накладення арешту на майно Святошинський районний суд м. Києва отримав 22.11.2024 року від органу досудового розслідування, поза межами строку, визначеного ч. 5 ст. 172 КПК України.

Тому адвокат вважає, що слідчий суддя повинен був винести ухвалу про повернення клопотання про накладення арешту, так як дане клопотання подане органом досудового розслідування за погодження з прокурором без додержання вимог, передбачених статтею 171 КПК України.

Однак, слідчий суддя, порушуючи норми процесуального права, визначені ч. 3 ст. 172 КПК України, виніс необґрунтоване та незаконне рішення.

Апелянт звертає увагу на те, що в ухвалі суду про арешт майна відсутні відомості на обґрунтування з якого джерела інформації слідчий суддя прийшов до висновку, що виявлені та вилучені під час обшуку грошові кошти належать ОСОБА_10 , так як у протоколі обшуку від 15.10.2024 року не вказано про те, що грошові кошти, які виявлені та вилучені належать ОСОБА_10 .

Тобто, слідчий суддя формально провів судовий розгляд клопотання про накладення арешту, не встановивши власника такого майно та не ознайомившись із змістом протоколу обшуку та відеозаписом обшуку, з яких також було би встановлено, що грошові кошти належать не підозрюваному ОСОБА_10 , а ОСОБА_6 .

Притому слідчий суддя зобов`язаний був належним чином повідомити про судовий розгляд третю особу - ОСОБА_6 , щодо розгляду клопотання про накладення арешту на її майно.

Однак суд не повідомляв ОСОБА_6 про судовий розгляд і не направив їй ухвалу суду, чим порушив права третьої особи, які передбачені ст. 64-2 КПК України та інші права, передбачені законодавством України і міжнародними нормативно-правовими актами.

Слідчий суддя не дотримався вимог, передбачених ч. 7 ст. 173 КПК України, яка передбачає, що у разі відсутності таких осіб (перелік яких викладено у ч. 7 цієї статті КПК України) під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Крім того, ОСОБА_6 не має відношення до будь-яких кримінальних правопорушень, у тому числі у кримінальному провадженні № 0000243 від 18.10.2023, а тільки має статус третьої особи.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що дана ухвала слідчого судді обмежує та порушує права власника вільно володіти своїм майно, що передбачено чинним законодавством України та міжнародними нормативно-правовими актами.

На переконання апелянта, зважаючи на наведене, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства права та недоторканності права власності, вимог розумності та співрозмірності обмеження права володіння та завданням кримінального провадження, відпали потреби і надалі обмежувати власника майна у його правах.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення та за відсутності ОСОБА_6 та її представника.

Відомостей про отримання ОСОБА_6 копії оскаржуваної ухвали матеріали провадження не містять. При цьому, апелянт вказує, що зі змістом оскаржуваної ухвали ознайомився 25.07.2025 року, перевіряючи відомості, що знаходяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувало кримінальне провадження № 0000243 від 18.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.

15.10.2024 року ОСОБА_10 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 07.10.2024 року (справа №759/20580/24) надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення, зокрема грошових коштів.

15.10.2024 року проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_10 , в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 10 Євро, 2119 доларів США та 17200 гривень.

Постановою старшого слідчого в ОВС 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_11 від 16.10.2024 року вищевказані грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000243.

22.11.2024 року (клопотання датоване 21.11.2024 року) слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_8 , за погодження з прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000243, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Києва та Київської області діє організована група, яка займається незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин через мережу Інтернет за допомогою рядку створених Телеграм-каналів.

Так, у точно не встановлених досудовим розслідуванням час та місце наприкінці квітня 2024 року ОСОБА_12 та ОСОБА_13 по мірі того як останній навчив ОСОБА_14 процесу незаконного виготовлення психотропної речовини PVP, для збільшення обсягів його незаконного виробництва, вирішили розділитись. Приблизно в липні - серпні 2024 року у ОСОБА_13 виник злочинний умисел, направлений на повторну організацію та утримання місця незаконного виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини PVP з метою подальшого збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел в цій частині, ОСОБА_13 в указаний вище проміжок часу підшукав та орендував приміщення приватного домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 для незаконного виготовлення психотропної речовини, яке мало б відповідати потребам його злочинної діяльності, а саме знаходитись у відносній близькості від міста Житомир, мати підведені комунікації (вода, світло, каналізація тощо). В подальшому ОСОБА_13 , починаючи приблизно з кінця липня-початку серпня 2024 року та в подальшому у вересні 2024 року, за допомогою автомобілів різних марок за невстановлених точно обставин придбав в тому числі шляхом пересилання поштовими відправленнями ТОВ «Нова пошта» ТОВ «CAT» та перевіз до приміщення будинку, розташованого за адресою Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Барашівка, вул. Польова, 35, ряд придбаних у невстановлений час, у неустановлений спосіб та місці, предметів та хімічних речовин (предмети, схожі на колби, кулькові холодильники, штативи, респіратори, електричні плитки, різноманітні хімічні речовини, (в тому числі прекурсори), каністри, пластикові контейнери, електронні ваги, лійки, шпателі та ін.) з метою їх використання для виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, таким чином повторно організувавши та ставши утримувати в подальшому до моменту ліквідації цього місця незаконного виготовлення психотропної речовини правоохоронними органами в жовтні 2024 року.

У точно не встановлених досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 29.08.2024 року у ОСОБА_13 виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP в особливо великих розмірах, групою осіб за попередньою змовою спільно із ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел в цій частині щодо незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP ОСОБА_13 , до вказаної дати, в орендованому ним приміщенні приватного домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 незаконно виготовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг яких заборонено PVP у точно не установленій кількості після чого став незаконно зберігати її у вказаному місці з метою подальшого збуту.

29.08.2024 року приблизно о 15 год. 50 хв ОСОБА_13 перебуваючи за адресою Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Барашівка, вул. Польова, 35, взяв із собою точно не установлену кількість психотропної речовини PVP, після чого помістив її до автомобіля «BMW Х3» д.н.з. НОМЕР_1 та незаконно перевіз її до місця мешкання ОСОБА_10 , а саме до будинку АДРЕСА_3 з яким попередньо вступив злочинну змову, направлену на незаконний збут виготовленої ним психотропної речовини PVP.

В той же день, близько 18 год. 22 хв, ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу місця мешкання останнього, пересіли до автомобіля «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_2 що знаходився в користуванні ОСОБА_10 та поїхали на ньому до лісового масиву по вул. Санаторній в м. Житомирі, де в подальшому ОСОБА_13 та ОСОБА_10 у купі сміття у місці із координатами 50.26855900, 28.6139260 залишили три пакунки із кристалічною речовиною ставши їх зберігати у даному місці з метою подальшого збуту, після чого на вказаному вище автомобілі з місця скоєння злочину поїхали.

29.08.2024 року в період часу з 19 год. 20 хв по 19 год. 50 хв в ході огляду вказаних вище трьох пакунків, залишених ОСОБА_13 та ОСОБА_10 було відібрано зразки речовини із даних пакетів. Згідно висновку експертизи у наданих на дослідження зразках кристалічної речовини міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP загальною масою 44,3297г.

Таким чином, ОСОБА_10 , підозрюється у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечних психотропних речовин, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Крім того, у точно не встановлених досудовим розслідуванням час та місці але пізніше 12.09.2024 року у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на повторне незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP в особливо великих розмірах, групою осіб за попередньою змовою, через мережу Інтернет.

Реалізуючи свій злочинний умисел в цій частині щодо незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP ОСОБА_10 , за неустановлених досудовим розслідуванням обставин, час та місце, незаконно придбав, перевіз та став зберігати точно не установлену досудовим розслідуванням кількість особливо небезпечної психотропної речовини, обіг яких заборонено PVP за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .

12.09.2024 року приблизно об 11 год. 23 хв. ОСОБА_15 , в мережі інтернет за посиланням https://t.me/ТВ24Оperator під час контролю за вчиненням злочину замовив у неустановлених осіб, що використовували нікнейми «TotalBlack Розничньій оператор» та «TotalBlack Админ» придбання психотропної речовини PVP в м. Житомир масою 75 г.

В подальшому вказані особи у листуванні надали дані криптогаманців та банківських краток на які в подальшому ОСОБА_15 приблизно о 16 год. 45 хв здійснив оплату та відправив фотографії чека неустановленій особі-оператору.

Після цього 12.09.2024 року приблизно о 16 год. 40 хв ОСОБА_10 перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 вийшов з будинку до автомобіля «BMW X3» д.н.з. НОМЕР_2 взяв щось у ньому та повернувся до будинку. О 16 год. 55 хв ОСОБА_10 вийшов з вище вказаної адреси сів до даного автомобіля та поїхав в напрямку вул. Дібровна, в м. Житомир. Після чого зупинився на перехресті вул. Дібровна та провулок 1-й Березівський, вийшов з автомобіля та пішов в сторону лісового масиву.

В подальшому 0 17 год. 04 хв ОСОБА_10 дійшов до місця із координатами 50.26258, 28.61853, зупинився біля дерева та поклав пакунок коричневого кольору, після чого на вказаному вище автомобілі з місця скоєння злочину поїхав.

О 17 год. 16 хв неустановлена особа відправив ОСОБА_15 , фото так званої закладки психотропної речовини на якій було зазначено географічні координати 50.26258, 28.61853 та напис «прикоп по метке, коричневьій скотч».

В подальшому 12.09.2024 року в період часу з 17 год. 40 хв по 18 год. 00 хв ОСОБА_15 пройшов до вказаного невстановленою особою місця де підняв вище вказаний пакунок із речовиною, та в подальшому добровільно видав його працівникам поліції.

Згідно висновку судової експертизи надана на дослідження кристалічна речовина у зіп пакетах містить у собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP загальною масою 60,0227г.

Таким чином, ОСОБА_10 , підозрюється у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечних психотропних речовин, в особливо великих розмірах, повторно тобто у вчиненні кримінального передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

15.10.2024 року ОСОБА_10 був затриманий у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України. В подальшому 15.10.2024 року йому було вручено письмове повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 307 КК України.

Зазначив, що відповідно до ст. 12 КК України злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , є особливо тяжким та як вид додаткового покарання передбачає конфіскацію майна.

За наявною інформацією, якою володіє орган досудового розслідування учасник групи (виконавець) ОСОБА_10 за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігає психотропні речовини з метою їх подальшого збуту.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищевказаний будинок на праві власності належить: 48/100 ОСОБА_16 та 52/100 ОСОБА_6 .

15.10.2024 року було проведено санкціонований обшук за місцем вказаного домоволодіння, в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 10 Євро, 2119 доларів США та 17 200 гривень, дозвіл на вилучення яких було надано в ухвалі слідчого судді.

Оглядом вищевказаних вилучених об`єктів було встановлено: грошові кошти в загальній сумі 17200 грн., з яких купюри номіналом 500 гри. в кількості 26 шт., (загальна сума 13 тис. грн.), купюра номіналом 200 грн. в кількості 1 шт., купюри номіналом 1000 грн. в кількості 4 шт., (загальна кількість 4 тис. грн.).

Також виявлено купюру номіналом 10 Євро в кількості 1 шт.

Окрім цього купюри номіналом 100 доларів США (як нового зразка так і старого) в кількості 20 шт. (загальна сума 2000 доларів США), купюри номіналом 20 доларів США в кількості 3 шт, (загальна сума 60 доларів США), купюри номіналом 10 доларів США в кількості 5 шт. (загальна сума 50 доларів США), купюру номіналом 5 доларів США в кількості 1 шт., купюри номіналом 1 долар США в кількості 4 шт. (загальна сума 4 долари США). Відповідно після перерахунку грошових коштів в іноземній валюті - долари США встановлено, що сума складає 2119 доларів США.

Слідчий зазначив, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Також вказав, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої ст. 170 КПК України (конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Посилаючись на вказані обставини, слідчий просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час санкціонованого ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 07.10.2024 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в іноземній валюті «Євро» та загальній сумі 10 Євро (купюра номіналом 10 Євро. в кількості 1 шт.);

- грошові кошти в іноземній валюті «долар США» та загальній сумі 2119 доларів США (купюри номіналом 100 доларів США (як нового зразка так і старого) в кількості 20 шт. (загальна сума 2000 доларів США), купюри номіналом 20 доларів США в кількості 3 шт, (загальна сума 60 доларів США), купюри номіналом 10 доларів США в кількості 5 шт. (загальна сума 50 доларів США), купюру номіналом 5 доларів США в кількості 1 шт., купюри номіналом 1 долар США в кількості 4 шт. (загальна сума 4 долари США);

- грошові кошти в національній валюті «Гривня» загальній сумі 17200 грн. (з яких купюри номіналом 500 грн. в кількості 26 шт., (загальна сума 13 тис. грн.), купюра номіналом 200 грн. в кількості 1 шт., купюри номіналом 1000 грн. в кількості 4 шт., (загальна кількість 4 тис. грн.).

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000243 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.

Накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене під час санкціонованого ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 07.10.2024 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в іноземній валюті «Євро» та загальній сумі 10 Євро (купюра номіналом 10 Євро. в кількості 1 шт.);

- грошові кошти в іноземній валюті «долар США» та загальній сумі 2119 доларів США (купюри номіналом 100 доларів США (як нового зразка так і старого) в кількості 20 шт. (загальна сума 2000 доларів США), купюри номіналом 20 доларів США в кількості 3 шт, (загальна сума 60 доларів США), купюри номіналом 10 доларів США в кількості 5 шт. (загальна сума 50 доларів США), купюру номіналом 5 доларів США в кількості 1 шт., купюри номіналом 1 долар США в кількості 4 шт. (загальна сума 4 долари США);

- грошові кошти в національній валюті «Гривня» загальній сумі 17200 грн. (з яких купюри номіналом 500 грн. в кількості 26 шт., (загальна сума 13 тис. грн.), купюра номіналом 200 грн. в кількості 1 шт., купюри номіналом 1000 грн. в кількості 4 шт., (загальна кількість 4 тис. грн.).

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

За правилами ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею дотримані належним чином.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає конфіскацію майна як вид покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, 15.10.2024 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність обставин, передбачених ч. 5 ст. 170 КПК України, для арешту вищевказаних грошових коштів з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у випадку визнання ОСОБА_10 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та призначення йому покарання у виді конфіскації майна, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою можливої конфіскації майна як виду покарання.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вилучені за місцем проживання ОСОБА_10 грошові кошти, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане чи знищене.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_6 , а долучені до клопотання матеріали жодним чином не ідентифікують указані грошові кошти, як кошти, належні саме підозрюваному ОСОБА_10 , колегія суддів оцінює критично, оскільки дані обставини можуть бути підтверджені лише шляхом проведення перевірки під час досудового розслідування для спростування або підтвердження даних доводів.

Досудове розслідування на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна тривало і ці обставини також підлягали перевірці при його проведенні, тому в такому випадку, вбачається за можливе застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення строку на подання клопотання про накладення арешту, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Вказана норма закону, виходячи з її змісту, не передбачає неможливості розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна в разі порушення строків звернення з таким клопотанням до суду, а лише регулює дії слідчого та прокурора у випадку недотримання ними зазначеної норми закону. За умови доведеності прокурором передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту, факт порушення встановленого законом строку звернення з клопотанням до суду сам по собі не являється достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Колегією суддів також перевірено доводи апелянта про те, що судовий розгляд проведено без повідомлення та за відсутності ОСОБА_6 . Дана обставина знайшла своє підтвердження, однак колегія суддів цю обставину не вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягло б за собою скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням строків розгляду даної категорії клопотань відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, та з урахуванням того, що в такому випадку відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, у власника майна виникає право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Крім того, слід зауважити, що процесуальні права власника майна щодо подачі пояснень та заперечень стосовно накладеного арешту відновлено під час апеляційного розгляду, де останній не був обмеженим в своїх правах відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Також колегія суддів зважує на ту обставину, що матеріали кримінального провадження № 0000243 щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , у тому числі щодо арештованого майна згідно ухвали № 759/8334/24 від 22.11.2024 року, виділено в окреме кримінальне провадження № 0002134 від 04.08.2025 року.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002134 від 04.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_17 за ч. 3 ст. 307 КК України завершено та 10.09.2025 року обвинувальний акт скеровано для розгляду до Житомирського районного суду Житомирської області.

При цьому, дискреційні повноваження слідчого судді закінчуються з завершенням досудового розслідування, тобто коли обвинувальний акт направлено до суду, або з моменту набрання законної сили ухвалою, яка визначає строк дії. З цього моменту саме суд, якому направлено для розгляду обвинувальний акт, має повноваження оцінювати законність та правомірність арешту майна, накладеного слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4