Справа № 202/8907/25
Провадження № 1-кс/202/6649/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001489 від 15.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло зазначене клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на автомобіль «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.09.2025 о 18:30 годині водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_2 рухаючись по вулиці Широкій в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра в районі будівлі № 43б допустила наїзд на пішохода ОСОБА_5 яка перетинала проїзну частину вулиці Широкої справа наліво за напрямком руху автомобіля, по нерегульованому пішохідному переході. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження.

14 вересня 2025 року в ході проведення огляду місця пригоди вилучено автомобіль «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

15 вересня 2025 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001489 з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 286 КК України.

15 вересня 2025 року автомобіль «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор вказує, що наразі виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки автомобіль «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 є основним об`єктом кримінального правопорушення пов`язаного з його експлуатацією та керуванням, по ньому будуть проводитися судова транспортно трасологічна експертиза та судова експертиза технічного стану автомобіля, у зв`язку з чим прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

Власник майна в судове засідання не прибув, будь-яких заяв від нього не надходило.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані прокурором матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, в слідчим суддею встановлено, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені за № 0001489 від 15.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується копією витягу з ЄРДР.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП 14.09.2025 року автомобіль «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , було вилучено та поміщено для зберігання на спец. майданчик ГУНВ в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22.

Постановою слідчого від 15.09.2025 вищевказане майно було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Як встановлено слідчим суддею, вищевказане майно було вилучене під час огляду 14.09.2025 року. Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було направлено до суду 15.09.2025 року, тобто в межах строку, передбаченого ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурор просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, прокурором доведено, що вилучене під час огляду майно, значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, тому що містить пошкодження внаслідок ДТП, тобто містить на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи особливості досудового розслідування зазначеної категорії кримінальних проваджень, що потребує великої кількості експертних досліджень для встановлення механізму ДТП та ролі кожного водія в настанні негативних наслідків, накладення арешту на зазначений транспорт відповідає завданням кримінального провадження та є співмірним між інтересами суспільства і приватними інтересами власника транспортного засобу.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту вказаного речового доказу може призвести до знищення, перетворення слідів кримінального правопорушення, оскільки відомості, які будуть встановлені під час проведення експертних досліджень можуть підтвердити або спростувати вину особи, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на зазначене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання прокурора/слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, з урахуванням вимог Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя, вважає необхідним довести до власника/володільця майна те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, зокрема проведення експертизи, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , власником котрого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , із забороною власнику відчужувати, користуватись, розпоряджатись вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Арештоване майно зберігати відповідно до вимог Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1