ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000473 від 23.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бобринець Бобринецького району Кіровоградської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.12.2016 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим стром 2 роки;

- 14.11.2018 року Індустріальним райсудом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 27.10.2021 року Індустріальним райсудом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився з місця позбавлення волі 23.12.2022 року по відбуттю покарання,

-02.07.2024 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч.4 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження, які приймали участь у судовому засіданні

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним

Так, ОСОБА_3 12.04.2024 року близько 14 години 20 хвилин, знаходячись поблизу будинку N? 34-А по проспекту Слобожанському в м. Дніпро, вступив в розмову з раніше незнайомим йому ОСОБА_5 щодо правомірності пільгового проїзду військовослужбовців у громадському транспорті, яка згодом почала відбуватися на підвищених тонах та поступово, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, перетворилась на сварку зі штовханиною, в процесі чого у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, реалізуючи який ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , діючи умисно, раптово, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область правої частини обличчя, спричинив тим самим потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи справа (суглобового відростку та кута нижньої щелепи); синця - в проекції гайморової пазухи праворуч; не окріплого рубця, який може бути наслідком загоєння глибокого садна або поверхневої рани, в проекції в проекції гайморової пазухи праворуч ближче до зовнішнього кута правого ока, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день) за п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. N? 6 термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу.

Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав у повному обсязі, суду показав, що злочини вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а саме що 12.04.2024 року перебуваючи у м. Дніпро в тролейбусі до нього почав пред`являти претензії пасажир з приводу безквиткового проїзду на ґрунті чого в них виник конфлікт і він наніс один удар цьому чоловіку.

Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутність. З урахуванням того, що у відсутність потерпілого можливо встановити всі фактичні обставини справи, справу розглянуто у його відсутність.

Мотиви суду

Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій обвинуваченого

Допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я .

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до нетяжких злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд вважає рецидив злочинів.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі із застосування ст. 70 ч. 4 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченого.

З урахуванням особи обвинуваченого, який має декілька судимостей, призначення покарання з випробуванням неможливе.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання призначеного за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02.07.2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України остаточно призначити покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Строк покарання обчислювати відповідно до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02.07.2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України - з 16 травня 2024 року.

Речові докази: диски зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копіювироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7