Провадження №11-кп/801/1023/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000025, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17.03.2022 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Київ, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (у редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законами України № 1183-VII від 08.04.2014 та № 1689-VII від 07.10.2014) та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із конфіскацією частини майна, а саме грошових коштів у сумі 67000 (шістдесят сім тисяч) російських рублів та 8910 (вісім тисяч дев`ятсот десять) російських рублів.

Початок строку покарання ухвалено рахувати з дня затримання на виконання вироку, який набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 зараховано попереднє ув`язнення у межах цього кримінального провадження з 06.04.2022 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 15.04.2022.

Речові докази у кримінальному провадженні - мобільний телефон Huawei Р20Р ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з Telegram-акаунтами «Dmitriy7» НОМЕР_3 та « ОСОБА_9 » НОМЕР_4 ; мобільний телефон Huawei P20Pro IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 05.04.2022 і квитанцій № 557, № 558 (без дати) передані на зберігання до камери зберігання речових доказів УСБУ у Вінницькій області - конфісковано в порядку спеціальної конфіскації.

Речові докази у кримінальному провадженні - Ноутбук Asus U38N сірого кольору із зовнішніми пошкодженнями, Ноутбук HP U38N сірого кольору із зовнішніми пошкодженнями, мобільний телефон Nokia ІМЕІ НОМЕР_5 , які відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 05.04.2022 передані ОСОБА_7 - залишено ОСОБА_7 .

Речові докази у кримінальному провадженні - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 на автомобіль легковий Honda Accord із д.н.з. НОМЕР_7 , належний ОСОБА_7 ; Ключі із брелоком до автомобіля Honda; Договір дарування садового будинку №15 в СТ «Дніпровський-2» по вул. Садовій, 19 в м. Києві на 1-му арк.; Договір дарування земельної ділянки в м. Києві від 22.12.2005, на 1-му арк.; Рукописна розписка від 22.03.2021 на 1-му арк., які відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 05.04.2022 передані на зберігання уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ АБ "Укргазбанк" - повернуто власнику або законному володільцю.

Речові докази у кримінальному провадженні - предмети, схожі на грошові кошти, вилучені із сумки ОСОБА_7 : 2600 Євро, 50 білоруських рублів; Предмети, схожі на грошові кошти, належні ОСОБА_7 24755 Євро, 75755 Доларів США, 170 злотих, які відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 05.04.2022 і акту прийому-передачі речових доказів № 2/2022-РД від 15.06.2022, передані на зберігання уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ АБ "Укргазбанк" - повернуто власнику або законному володільцю.

Судом установлено, що у період часу з 2013 року громадянин України ОСОБА_7 підтримував контакти із громадянином України - особою, протиправна діяльність якого розслідується у іншому кримінальному провадженні, керівником та власником Інтернет-видання «ПолитНавигатор» - www.politnavigator.net (Рішенням РНБО України «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних, спеціальних, економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) від 19.03.2019, введеного в дію Указом Президента України № 82/2019 від 19.03.2019 до власника вказаного доменного імені застосовано персональні санкції у вигляді блокування інтернет-провайдером доступу до ресурсів, в тому числі до субдомену), на якому із лютого 2014 року по теперішній час здійснюється систематична публікація матеріалів антиукраїнського характеру, які містять заклики до здійснення умисних дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У ході спілкування, із застосуванням акаунту інтернет-месенджера Telegram «Dmitriy» НОМЕР_3 », в січні 2022 року ОСОБА_7 отримав від особи, протиправна діяльність якого розслідується у іншому кримінальному провадженні, керівника та власника Інтернет-видання «ПолитНавигатор», який використовував акаунт інтернет-месенджера Telegram « ОСОБА_10 », пропозицію підібрати та передати йому списки осіб, які за грошову винагороду можуть здійснювати публікації, виступи, інтерв`ю тощо у інформаційному просторі України, а саме на загальнодоступних блог-платформах мережі Інтернет та телеканалах, тенденційної інформації, завуальовано поданої в інтересах Російської Федерації на шкоду інформаційній безпеці України, на що ОСОБА_7 надав згоду та 08.01.2022 надав списки відповідних людей, розцінки публікацій «замовних» матеріалів, які мала надавати особа, протиправна діяльність якого розслідується у іншому кримінальному провадженні, керівник та власник Інтернет-видання «ПолитНавигатор» для подальшої публікації.

Також, 06.01.2022, особа, протиправна діяльність якого розслідується у іншому кримінальному провадженні, керівник та власник Інтернет-видання «ПолитНавигатор», який використовував акаунт інтернет-месенджера Telegram « ОСОБА_10 », надав ОСОБА_7 , який використовував акаунт інтернет-месенджера Telegram «Dmitriy» НОМЕР_3 », завдання по вивченню можливості залучення осіб до розповсюдження у інформаційному просторі України так званих «кремлівських наративів» на шкоду інформаційній безпеці України за грошову винагороду, формування так званого «пулу експертів», окремо акцентувавши увагу на необхідності маскування та конспіративних заходах такої діяльності, на що ОСОБА_7 відповів згодою. Додатково особа, протиправна діяльність якого розслідується у іншому кримінальному провадженні, повідомив, що особа, яка надала йому замовлення на вказану вище діяльність на шкоду інформаційній безпеці України, перебуває у місті Москві.

На виконання поставлених особою, протиправна діяльність якого розслідується у іншому кримінальному провадженні, у імперативній формі завдань, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_7 підшукав та надав йому перелік осіб, який він планує залучити до протиправної діяльності, вартість їх послуг та можливі платформи.

В подальшому, у період часу з 01.02.2022 до 08.02.2022, особа, протиправна діяльність якого розслідується у іншому кримінальному провадженні, керівник та власник Інтернет-видання «ПолитНавигатор» поставив ОСОБА_7 задачу по розповсюдженню заздалегідь неправдивої, підготовленої ОСОБА_11 в інтересах іноземної держави (Російської Федерації), інформації, направленої на дискредитацію органів державної влади в Україні, нанесення шкоди інформаційній безпеці України, на виконання якої ОСОБА_7 здійснив розсилку особам, із якими підтримує сталі контакти у інформаційній діяльності, а саме - громадянину України ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянці України ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянину України ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 та громадянину України ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 , тенденційного заздалегідь неправдивого матеріалу щодо діяльності Державної міграційної служби України, із проханням здійснити публікацію таких матеріалів за грошову винагороду, отримавши 08.02.2022 за результатами таких дій «звіти» від вказаних вище осіб, які, в свою чергу, передав із використанням інтернет-месенджера Telegram особі, протиправна діяльність якого розслідується у іншому кримінальному провадженні, керівнику та власнику Інтернет-видання «ПолитНавигатор», підтвердивши виконання наданого у період 01.02.2022 до 08.02.2022 завдання.

У відповідності до висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 1876/22-21 від 05.04.2022, в аудіо- і текстових повідомленнях, зафіксованих під час електронного листування між особою, протиправна діяльність якого розслідується у іншому кримінальному провадженні, та ОСОБА_7 у месенджері «Телеграм», містяться висловлювання, зміст яких вказує на надання ОСОБА_7 представникам іноземної держави (Російської Федерації) допомоги у проведенні підривної діяльності проти України в інформаційній сфері, а також висловлювання, зміст яких вказує на те, що за здійснення своєї діяльності ОСОБА_7 мав намір отримати від представників іноземної держави (Російської Федерації) певну грошову винагороду, а також на те, що ОСОБА_7 підшуковував інших осіб із числа громадян України, які залучалися ним до виконання поставлених завдань, та надавав особі, протиправна діяльність якого розслідується у іншому кримінальному провадженні, інформацію про цих осіб.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 111 КК України як державна зрада - діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду інформаційній безпеці України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2025 року в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить призначити основне покарання у тому ж виді і розмірі, що і призначив суд першої інстанції, однак додаткове покарання у виді конфіскації майна застосувати до усього належного обвинуваченому майна, у тому числі конфіскувати грошові кошти в сумі 67000 російських рублів, 8910 російських рублів, 2600 євро, 50 білоруських рублів, 24735 євро, 75751 доларів США, 170 польських злотих, автомобіль Honda Accord, 2012 року випуску державний номер НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , земельну ділянку площею 0,0407 га, кадастровий номер 78:212:227 по вулиці Садовій, ділянка № 15 (С/Т «Дніпровський 2») в Оболонському районі міста Києва, садовий будинок загальною площею 46,4 кв.м., розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 78:212:227 по вулиці Садовій, ділянка № 15 (С/Т «Дніпровський 2») в Оболонському районі міста Києва.

Апеляційна с карга мотивована тим, що місцевий суд з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та значну суспільну небезпеку мав усі підстави для конфіскації усього мана, яке належить обвинуваченому.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити у повному об`ємі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду, у тому числі в частині призначеного покарання, законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі прокурора не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості (є явно несправедливим), суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За приписами ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Також необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.18 у справі №634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Окрім наведеного ККС ВС у постанові від 09.10.2018 (справа 756/4830/17-к) дійшов висновку, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Санкцією частини першої статті 111 КК України (у редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законами України № 1183-VII від 08.04.2014 та № 1689-VII від 07.10.2014) передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна або без такої.

Як убачається з оскаржуваного вироку, місцевий суд призначив ОСОБА_7 основне покарання за інкримінованим обвинуваченням із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, з чим також погоджується сторона обвинувачення.

Також цим вироком місцевий суд застосував додаткове покарання (конфіскацію) до частини належного обвинуваченому майна, перелік якого виклав у резолютивній частині вироку.

Стосовно доводів прокурора суд зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Як уже зазначалось вище, частиною першою статті 111 КК України призначення такого додаткового покарання віднесено до дискреційних повноважень суду.

При цьому згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».

Отже, при застосуванні конфіскації майна в кожному конкретному випадку суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».

У цьому провадженні установлено, що ОСОБА_7 вчинив дії, спрямовані на шкоду інформаційній безпеці України до початку повномасштабного вторгнення та такі дії носили нетривалий характер (вісім днів). Згідно обвинувачення, визнаного судом доведеним, фактичні негативні наслідки не настали.

Такі дані у сукупності з обставинами які пом`якшують покарання та істотно знижують суспільну небезпеку вчиненого діяння, що дало змогу призначити покарання нижче від найнижчої меді, встановленої санкцією частини статті про кримінальну відповідальність, очевидно не дають підстав для застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна до усього належного винній особі майна.

За наведених обставин суд не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000025, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17.03.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду Касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: