Справа № 183/6957/22
№ 1-кп/183/587/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самар в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості по якому внесені 02.08.2022 року до ЄРДР за № 000066, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шандрівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянки України, одруженої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючої, маючу середню спеціальну освіту, не судимої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2022 року приблизно о 13.00 годині ОСОБА_10 та ОСОБА_3 перебували біля домоволодіння останньої, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт, в ході якого остання схопила невстановлений предмет, схожий на дерев`яну палицю, та, маючі умисел на спричинення тілесних ушкоджень, почала замахуватись нею в бік ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та місці, невстановленим предметом, схожим на дерев`яну палицю, яку вона тримала у руках, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, нанесла удар ОСОБА_10 в області правої руки, спричинивши тілесні ушкодження у виді закритого перелому правої ліктьової кістки у середній третині з невеликим зміщенням уламків, та не менше чотирьох ударів в область лівої половини грудної клітини і животу, спричинивши тілесні ушкодження у виді синців.

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді закритого перелому правої ліктьової кістки у середній третині з невеликим зміщенням уламків, що відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки зростання кісткових відламків у місці перелому відбувається у термін понад 21-н день. Тілесні ушкодження у виді синців в області лівої половини грудної клітини і животу, у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не визнала. Суду ОСОБА_3 показала, що 31.07.2022 року її донька прийшла додому в сльозах та розповіла, що на неї нецензурною лайкою казала ОСОБА_11 . Вона з донькою розповіла це батькові. Вони на машині поїхали до двору ОСОБА_12 з`ясовувати стосунки. На наступний день, тобто 01.08.2022 року приблизно о 12.00-13.00 годині до воріт прийшов ОСОБА_10 та став гукати її чоловіка. Коли чоловік підійшов до ОСОБА_10 , той вдарив її чоловіка кулаком у вухо. Підбігла донька, а ОСОБА_10 вдарив її, та донька впала. Коли вона відганяла ОСОБА_10 , він її штовхнув, та вона впала. З-за будинку вийшов її син з палкою, вона вихопила палку та стала нею відганяти ОСОБА_10 . Удари ОСОБА_10 вона не наносила, тільки заділа футболку. За двором вона побачила всю сім`ю ОСОБА_12 , дружина ОСОБА_10 тримала в руках палку. В цей час прибіг батько ОСОБА_10 та став їм всім погрожувати. Вона викликала поліцію. Десь через 20 хвилин приїхала поліція та швидка допомога. Коли приїхала швидка допомога, ОСОБА_10 до неї не підходив, допомогу надавали тільки його дружині.

Під час промови останнього слова, обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що вона не визнає свою вину, оскільки діяла в межах необхідної оборони, захищаючи сім`ю від агресора, який до того ж був в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченої

ОСОБА_3 , а саме:

- показання потерпілого ОСОБА_10 про те, що 31.07.2022 року в період часу з 19.30 по 19.45 годину йому зателефонувала дружина та повідомила, що до них додому прийшов ОСОБА_13 та погрожував дружині та сину. 01.08.2022 року приблизно о 13.30 годині він з роботи пішов до ОСОБА_13 , оскільки напередодні той приходив до нього додому та погрожував його дружині та дітям. На його прохання ОСОБА_3 погукала ОСОБА_13 . Коли останній вийшов, він у нього спитав навіщо приходив. На запитання ОСОБА_13 став йому погрожувати та штовхнув. У відповідь він вдарив ОСОБА_13 по щоці. ОСОБА_13 з машини схопив биту та став погрожувати йому, на що він сказав, що посадить ОСОБА_13 . В цей час вибігла ОСОБА_3 , схопила биту та нанесла йому удари по руці та ребрах. В цей час прибігла його донька та стала кричати, на крик доньки прибігла його дружина. В цей час ОСОБА_3 стала замахуватися на його дружину битою. Все це відбувалося в присутності його доньки, доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_14 . Донька ОСОБА_3 сиділа, він до неї не підходив, остання також до нього не підходила. Його дружина викликала поліцію. Швидку допомогу викликали поліцейські. Приїхала швидка допомога та йому сказали, що треба в лікарню, бо перелом руки. Всі ці події відбувалися приблизно на відставні 5-6 метрів від воріт двору ОСОБА_3 . Алкоголь він дійсно вживав, але це було після подій приблизно о 14.30-14.45 годині, випив 150 гр. горілки.;

- показання свідка ОСОБА_15 про те, що вона є дружиною ОСОБА_12 31.07.2022 року ОСОБА_13 прийшов до неї додому та влаштував розбірки з її неповнолітньою донькою. Донька була у дворі, ОСОБА_13 без дозволу зайшов у двір. На крик вона вийшла у двір, тоді ОСОБА_13 став кричати на неї. Вона зателефонувала голові села, а та сказала, щоб телефонували в поліцію. ОСОБА_13 пішов з двору. В цей же день вона з чоловіком подали заяву у поліцію. В зв`язку з цією ситуацією, 01.08.20221 року її чоловік пішов до ОСОБА_13 . Вона почула крик доньки, яка кричала, що б`ють тата та щоб я викликала поліцію. Вона побігла до двору ОСОБА_13 та побачила, що ОСОБА_3 . б`є битою чоловіка. Коли вона підбігла, ОСОБА_3 стала замахуватися на неї. Все було біля двору ОСОБА_3 . Биту ОСОБА_3 поставила біля двору. ОСОБА_13 був біля двору, там же були діти ОСОБА_3 . Приблизно через 15-20 хвилин приїхали швидка допомога та поліція. Чоловік їй казав, що йому погано. Швидка допомога хотіла забрати її чоловіка в лікарню, однак вони відмовилися, бо нікому було забрати їх назад. Тому до лікарні відвіз зять чоловіка. По дорозі вони заїхали до поліції. Чоловік їй розповів, що попросив ОСОБА_3 покликати її чоловіка. Коли ОСОБА_13 вийшов, між ним та її чоловіком сталася сварка. ОСОБА_13 штовхнув її чоловіка, а у відповідь чоловік вдарив ОСОБА_13 в вухо. ОСОБА_13 побіг до машини та витягнув биту. Саме цією битою ОСОБА_3 била її чоловіка. Чоловік після цього перебував на лікарняному та ходив у бандажі;

- показання свідка ОСОБА_16 про те, що 01.08.2022 року він був дома та почув крик на вулиці. Коли вийшов, побачив як ОСОБА_3 б`є палицею ОСОБА_10 . Нанесла десь до 10 ударів. ОСОБА_10 захищався. Удари були по тулубу та по руці, оскільки ОСОБА_10 захищався. Поруч знаходилися діти ОСОБА_3 та її чоловік, який казав, щоб вони заспокоїлися. Приїхав батько ОСОБА_10 та заспокоював їх. Він не бачив щоб ОСОБА_10 нападав на когось, але він відштовхував ОСОБА_3 . Все це відбувалося за двором ОСОБА_3 приблизно за 5 метрів. Вся сварка тривала хвилин 15-29, але сама бійка була хвилини 3. По руках було приблизно 5 ударів. ОСОБА_13 та батько ОСОБА_10 заспокоювала ОСОБА_10 . Про те, що було до того, як він вийшов з дому, йому розповів односельчанин ОСОБА_17 . Казав, що ОСОБА_10 приїхав та став гукати ОСОБА_13 . Коли той вийшов, став штовхати ОСОБА_10 , а той став захищатися та вдарив ОСОБА_13 . В цей час вийшла ОСОБА_3 , взяла биту та стала нею бити ОСОБА_10 , а той рукою захищав свою голову. При цьому ОСОБА_13 намагався заспокоїти ОСОБА_3 , але вона не реагувала;

- показання свідка ОСОБА_13 про те, що 31.07.2022 року дитина ОСОБА_10 ображала його дитину, тому він поїхав до двору ОСОБА_10 , зайшов у їх двір. Там були дружина та діти ОСОБА_10 . Він сказав, щоб такого більше не було та поїхав. 01.08.2022 року в обідній час до її двору приїхав ОСОБА_10 та став його гукати. ОСОБА_10 приїхав з приводу подій 31.07.2022 року. Він вийшов, а ОСОБА_10 вдарив його в голову. При цьому казав образливі слова. В цей час з будинку вибігла дружина та стала його захищати руками, відштовхувала ОСОБА_10 від нього. Коли з будинку вибігла його донька, ОСОБА_10 штовхнув дитину і та впала об паркан. З хати вийшов його син та дав його дружині палицю. Дружина стала захищати його палицею, але не наносила удари ОСОБА_10 ;

- показання свідка ОСОБА_18 про те, що 01.08.2022 рокук вона була на зміні фельдшером. Отримали виклик, приїхали за адресою. Там були працівники поліції. Надавали допомогу ОСОБА_10 та його дружині. У ОСОБА_10 була травма руки перелом, оскільки був синець та деформація руки. Сам ОСОБА_10 казав, що причиною травми був удар битою, а не падіння. ОСОБА_10 зробили імобілізацію руки. Про це зазначено в карті;

- показання свідка ОСОБА_19 про те, що вона у 2022 році була старостою села. В кінці липня 2022 року їй зателефонував ОСОБА_10 та сказав, що працює в полі, а до його двору прийшов ОСОБА_13 . Вона сказала, щоб телефонували до поліції. Вона знає, що конфлікт почався між дітьми, а потім перейшов на дорослих;

- витяг з кримінального провадження, відомості по якому внесені 02.08.2022 року до ЄРДР за № 0000066 за ч. 1 ст. 122 КК України

(т. 1, а.п. 92);

- висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 343 від 02.08.2022 року відповідно до якого закритий перелом правої ліктьової кістки у середній третині з невеликим зміщенням уламків, відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликають тривалий розлад здоров`я, оскільки зростання відламків в місті перелому відбувається в строк, перевищуючий 21 день. Синці в області лівої грудної клітини і животу відносяться до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Усі виявлені тілесні ушкодження утворилися внаслідок не менше п`яти травматичних дій тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею і по давності утворення відповідає даті пригоди, вказані в медичних документах та потерпілим (01.08.2022 року)

(т. 1 а.п. 96-97);

- протокол огляду від 05.08.2022 року, в ході проведення якого оглянуто мобільний телефон ОСОБА_10 , в якому знаходяться фотографії документів про стан здоров`я останнього

(т. 1, а.п. 105-111);

- постанова про визнання і залучення до справи речових доказів у вигляді фотографій з мобільного телефону ОСОБА_10 , які залишені в матеріалах кримінального провадження

(т. 1, а.п. 112);

- висновок експерта № 439/Е від 08.09.2022 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлені такі тілесні ушкодження: закритий перелом правої ліктьової кістки у середній третині з невеликим зміщенням уламків, синці в області лівої половини грудної клітини і животу. Усі виявлені тілесні ушкодження заподіяні тупим твердим предметом (предметами) з обмеженою контак4туючою поверхнею. Відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавший тривалий розлад здоров`я, оскільки зростання відламків в місті перелому відбувається в строк, перевищуючий 21 день. Синці відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість знайдених при огляді тілесних ушкоджень, можливо стверджувати, що вони утворилися в результаті не менше п`яти травматичних дій тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею. Усі тілесні ушкодження могли бути заподіяні 01.08.2022 року, що підтверджується даними огляду потерпілого та наданими медичними документами

(т. 1, а.п. 113-115);

- протокол огляду від 11.08.2022 року, в ході проведення якого оглянуто мобільний телефон ОСОБА_10 , в якому знаходяться фотографії тілесних ушкоджень та рентгенівські знімки останнього

(т. 1, а.п. 116-119);

- постанова про визнання і залучення до справи речових доказів у вигляді фотографій з мобільного телефону ОСОБА_10 , які залишені в матеріалах кримінального провадження

(т. 1, а.п. 120);

- протокол проведення слідчого експерименту від 31.08.2022 року за участі свідка ОСОБА_16 , в ході проведення якого останній показав та розповів про обставини кримінального правопорушення

(т. 1, а.п. 121-124);

- протокол проведення слідчого експерименту від 31.08.2022 року за участі потерпілого ОСОБА_10 , в ході проведення якого останній показав та розповів про обставини скоєння відносно нього кримінального правопорушення

(т. 1, а.п. 125-128);

- висновок експерта № 440/Е від 08.09.2022 року, відповідно до висновків якого виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у ОСОБА_10 заподіяні тупим твердим предметом (предметами) з обмежено контактуючою поверхнею, тому можливо стверджувати, що вони могли утворитися при механізмі, вказаним потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_16

(т. 1, а.п. 129-130);

- протокол огляду місця події від 17.09.2022 року, в ході проведення якого було оглянуто ділянку місцевості, розташовану по вул.. Поповича в с. Панасівка Новомосковського району Дніпропетровської області біля домоволодіння 5, де зафіксована обстановка в місці скоєння кримінального правопорушення

(т. 1, а.п. 137-139);

- протокол огляду від 20.09.2022 року, в ході проведення якого оглянута добровільна видана ОСОБА_3 дерев`яна палиця

(т. 1, а.п. 144-145);

- постанова про визнання і залучення до справи речових доказів у вигляді дерев`яної палиці світлого кольору, розміром 75 см., переданого на зберігання поліцейському з логістики, обліку та збереження речових доказів і озброєння ВП № 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області

(т. 1, а.п. 146-147);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 21.09.2022 року, відповідно до якого оглянуто дерев`яну палку сірого кольору округлої форми, довжиною 88 см, дерев`яну дошку темно-сірого кольору, прямокутної форми, 103 см. Розміром, дерев`яну дошку світлого кольору прямокутної форми, 75 см розміром, дерев`яну дошку світлого кольору прямокутної форми, розміром 73 см. Потерпілий ОСОБА_10 не впізнав серед пред`явлених предметів той, яким йому спричинені тілесні ушкодження 01.08.2022 року

(т. 1, а.п. 148-149);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 21.09.2022 року, відповідно до якого оглянуто дерев`яну палку сірого кольору округлої форми, довжиною 88 см, дерев`яну дошку темно-сірого кольору, прямокутної форми, 103 см. Розміром, дерев`яну дошку світлого кольору прямокутної форми, 75 см розміром, дерев`яну дошку світлого кольору прямокутної форми, розміром 73 см. Свідок ОСОБА_16 не впізнав серед пред`явлених предметів той, яким було спричинено тілесні ушкодження 01.08.2022 року

(т. 1, а.п. 150-151);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 21.09.2022 року, відповідно до якого оглянуто дерев`яну палку сірого кольору округлої форми, довжиною 88 см, дерев`яну дошку темно-сірого кольору, прямокутної форми, 103 см. Розміром, дерев`яну дошку світлого кольору прямокутної форми, 75 см розміром, дерев`яну дошку світлого кольору прямокутної форми, розміром 73 см. Свідок ОСОБА_15 не впізнала серед пред`явлених предметів той, яким були спричинені тілесні ушкодження 01.08.2022 року

(т. 1, а.п. 152-153);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 21.09.2022 року, відповідно до якого оглянуто дерев`яну палку сірого кольору округлої форми, довжиною 88 см, дерев`яну дошку темно-сірого кольору, прямокутної форми, 103 см. Розміром, дерев`яну дошку світлого кольору прямокутної форми, 75 см розміром, дерев`яну дошку світлого кольору прямокутної форми, розміром 73 см. Свідок ОСОБА_20 не впізнав серед пред`явлених предметів той, яким були спричинені тілесні ушкодження 01.08.2022 року

(т. 1, а.п. 154-155);

- копія деяких сторінок «Журналу каб. №2» та «Журналу надання невідкладної медичної допомоги травмованим хворим травм пунктом КП «НЦРЛІЛ», відповідно до яких ОСОБА_10 надавалася медична допомога

(т. 1, а.п. 160-162).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину

обвинуваченої ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а її дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду судом була досліджена версія сторони захисту щодо її дій в межах необхідної оборони.

У своїй Постанові Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі № 750/11509/18 від 01.04.2020 року зазначив, що «законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням».

Так обвинувачена ОСОБА_3 суду показала, що удари палицею потерпілому вона не наносила, а лише відганяла ОСОБА_10 від своєї сім`ї, захищала чоловіка та дітей від агресивно налаштованого ОСОБА_10 .

На підтвердження цієї версії судом було допитано свідка сторони захисту ОСОБА_21 про те, що 01.08.2022 року він сидів біля двору. ОСОБА_10 приїхав до двору родини Цокур та став кликати ОСОБА_13 . Коли той вийшов, ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_13 . В цей час вийшла ОСОБА_3 та вдарила ОСОБА_10 . Потім впала донька ОСОБА_3 , думає, що її штовхнув ОСОБА_10 потім приїхала поліція.

Крім того, за клопотанням сторони захисту суд намагався допитати неповнолітню ОСОБА_4 . Однак враховуючи психологічний стан неповнолітньої, допит останньої не відбувся.

Право на захист є природним правом кожної людини незалежно від її професійної, фізичної чи іншої підготовки. Кожен може скористатися правом на необхідну оборону, хоча закон і не зобов`язує це право застосовувати. Так, відповідно до ч. 3 ст. 27 Конституції України, кожен громадянин має право захищати своє життя та здоров`я, а також життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Також у ч. 4 ст. 55 Основного Закону зазначено, що кожен має право будь-якими незабороненими законом способами захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань. Утіленням конституційних положень є ст. 36 Кримінального кодексу України, згідно з якою кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або можливості звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

На законодавчому рівні поняття необхідної оборони визначено в ч. 1 ст. 36 КК України. Так, злочином не вважають спричинення шкоди особі, яка посягає, у стані необхідної оборони, тобто під час захисту прав та інтересів особи, яка захищається, або інших осіб, а також суспільних інтересів держави від суспільно небезпечного посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Дії в стані необхідної оборони, спрямовані на заподіяння шкоди особі, яка посягає, можуть посягати в заподіянні тілесних ушкоджень, позбавленні волі, спричиненні матеріальних збитків, і навіть позбавленні життя.

У межах законодавчого визначення сутність необхідної оборони полягає в правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє, гарантоване Конституцією України, право на захист інтересів, що охороняються, від суспільно небезпечних посягань. Проте це не означає, що шкода, заподіяна особі, яка здійснила посягання, може бути будь-якою, що закон ніби ставить цю особу поза законом, дозволяючи заподіювати їй будь-яку шкоду. Інтереси особи, яка здійснила посягання, теж охороняються законом: заподіяна шкода не повинна перевищувати певних меж, не повинна перетворюватися на акт помсти, самочинної розправи над такою особою. Іншими словами, заподіяна шкода не має перевищувати меж необхідної оборони.

Особливу увагу варто приділити особливостям інституту необхідної оборони, адже остання, хоча і є правомірною дією, водночас полягає в заподіянні шкоди іншій особі, що в окремих випадках кваліфікується як злочин. Тут важливого значення набуває питання про підставу необхідної оборони окремий її елемент, що, з одного боку, відособлений від інших її ознак, а з іншого є першою та фундаментальною її ознакою. У кримінально-правовій наукових джерелах підставу й ознаки необхідної оборони називають умовами правомірності.

Досліджуючи версію сторони захисту, суд враховує те, що ОСОБА_13 наніс удар ОСОБА_10 першим, що не спростовується ані матеріалами кримінального провадження, ані показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_21 та ОСОБА_16 . Таким чином суд вважає встановленим факт відсутності первинного нападу з боку ОСОБА_10 .

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_10 не мав при собі ніякої зброї, або предметів, пристосованих для нападу. В той же час конфлікт відбувався між двома чоловіками ОСОБА_13 та ОСОБА_10 . При цьому саме ОСОБА_3 взяла палку (биту) та наносила нею удари по ОСОБА_15 . Крім того, за словами свідка ОСОБА_16 було нанесено до 10 ударів.

Таким чином суд вважає не доведений ні факт дії ОСОБА_3 в стані необхідної оборони, ні навіть її дій в стані перевищення меж необхідної оборони.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання

ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжує покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставин, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд не встановив.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 є особою, яка раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітніх дітей.

Санкція ч. 1 ст. 122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, а також обраної позиції обвинуваченою ОСОБА_3 , суд вважає, що призначення обвинуваченій покарання у виді виправних робіт не сприятиме виправленню обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Суд вважає, що призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк належним чином сприятиме виправленню обвинуваченої та попередженню вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновків, що обвинуваченій ОСОБА_3 можливо застосувати ст. 75 КК України.

Потерпілим ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов про відшкодування спричиненої йому ОСОБА_3 матеріальної шкоді в сумі 21.751,41 грн. та моральної шкоди в сумі 100.000 грн.

Суд вважає, що сума спричиненої матеріальної шкоди потерпілим доведена доданими до позову доказами, а тому в цій частині позов повинний бути задоволений.

Розглядаючи позовну заяву в частині відшкодування моральної шкоди, суд встановив наступне.

В обґрунтування своїх позовних вимог потерпілий зазначив, що в результаті дій ОСОБА_3 йому були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та він був вимушений проходити лікування впродовж 65 днів, що унеможливило йому виконувати роботу по дому та по господарству. На час подачі позовної заяви реабілітація потерпілого ще тривала. Наслідками отриманої травми було порушення звичайного способу життя, необхідність постійного перебування в медичних закладах, неможливість вільно пересуватися та інше. Моральну шкоду, спричинену злочином, потерпілий оцінив в 100.000 грн. Однак суд вважає, що сума моральної шкоди потерпілим була завищена та не відповідає фактичним наслідкам злочину. Тому позов в цій частині повинний бути задоволений частково.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, ст..ст. 349, 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_22 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_22 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 рік.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_22 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- фотографії з мобільного телефону ОСОБА_10 , - залишити в матеріалах кримінального провадження (т. 1, а.п. 112).

Речовий доказ у вигляді дерев`яної палиці світлого кольору, розміром 75 см., переданого на зберігання поліцейському з логістики, обліку та збереження речових доказів і озброєння ВП № 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити (т. 1, а.п. 146).

Позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 21.751 (двадцять одну тисячу сімсот п`ятдесят одну) гривню 41 копійку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25.000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1