Справа № 308/308/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000388 від 26.12.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

07 січня 2026 року до слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000388 від 26.12.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що в невстановлений досудовим розслідуванням час та в невстановленому місці, але не пізніше грудня 2025 року у військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник умисел на незаконне збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди за здійснення впливу на керівництво однієї з частин ВСУ, які уповноважені на виконання функцій держави.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 20 грудня 2025 року ОСОБА_4 познайомився з заявницею ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ОСОБА_8 ), під час розмови з якою повідомив, що має можливість перевести її чоловіка військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 для подальшого проходження військової служби до тилової частини ВСУ, за грошову винагороду в розмірі 4 000 (чотири тисячі) доларів США.

В той же час, в якості підтвердження можливості впливу на достовірно невстановлену особу з числа керівництва однієї з частин ВСУ, яке уповноважено на виконання функцій держави, 20 грудня 2025 року ОСОБА_4 відвіз заявницю ОСОБА_8 до м. Львів, та зловживаючи впливом домовився з керівництвом однієї з частин ВСУ, щоб військовослужбовцю ОСОБА_9 надали короткочасне увільнення з військової частини на декілька годин, з метою побачення останнього та заявниці.

24 грудня 2025 року в ході неодноразової телефонної розмови ОСОБА_4 висловив вимогу заявниці на передачу йому грошових коштів за переведення її чоловіка до однієї з тилових частин ВСУ, та подальшого виготовлення необхідних медичних документів, які надають можливість на звільнення з військової служби за станом здоров`я.

Так, продовжуючи злочинний умисел на незаконне збагачення ОСОБА_4 використовуючи застосунок Viber, 28.12.2025 об 11 годині 06 хвилин надіслав заявниці ОСОБА_8 номер належної йому банківської картки НОМЕР_2 для передачі останньої частини грошових коштів в розмірі 42 000 (сорок дві тисяч гривень) та зазначив, що відправити треба швидше для вирішення питання щодо переводу ОСОБА_10 .

05.01.2026 ОСОБА_8 в ході проведення контролю за вчиненням злочину, на виконання вимоги ОСОБА_4 , використовуючи (платіжний термінал) в приміщенні супермаркету «АLМА», за адресою: Закарпатська область, м. Тячів,вул. Незалежності, 77, не пізніше 10 години 54 хвилини переказала на вищезазначену картку ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень. В подальшому, перебуваючи в приміщенні відділення банку «КредіАгріколь Банк», за адресою: Закарпатська область, м. Тячів, вул. Незалежності, 16/32 здійснила ще один переказ грошових коштів на вищезазначену банківську картку яка належить ОСОБА_4 в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень.

Того ж дня, тобто 05 січня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було викрито та затримано в порядку статті 208 КПК України.

06.01.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Добрянське, Тячівського району, Закарпатської області, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовцю військової частини НОМЕР_3 , солдату, громадянку України, не одруженому, раніше не судимому - повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: протоколом затримання ОСОБА_11 , протоколами допиту свідків, протоколами НСРД та іншими доказами.

Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочину, ОСОБА_4 як підозрюваного у кримінальному провадженні, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність обрання ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу, а саме підозрюваний ОСОБА_4 розуміючи невідворотність покарання за вчинення ним тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У сторони обвинувачення також є підстави вважати, що підозрюваний буде здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів, зокрема на ОСОБА_8 , чиї покази лягли в основу підозри ОСОБА_4 чинити на неї психологічний тиск чи здійснювати фізичний вплив щоб вона змінила або відмовилась від своїх показів, або схилити його до дачі неправдивих показань про обставини вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень.

Також, на думку сторони обвинувачення, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці свідків чи заявника до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів.

Прокурор зазначає, що при визначенні підозрюваному ОСОБА_4 розміру застави наявний виключний випадок, передбачений ч. 5 ст. 172 КПК України, а тому, на переконання сторони обвинувачення, застава, навіть у максимальному розмірі для цього злочину у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів не здатна забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків, а тому просимо слідчого суддю визначити заставу у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму.

Таким чином, орган досудового розслідування просить слідчого суддю застосувати до підозрюваного за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добрянське, Тячівського району, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , солдата, громадянина України, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що підозра є необґрунтованою, заперечив щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вважає, що ризики є необґрунтованими, а підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Зазначив, що свідки у даному кримінальному провадженні вже допитані та просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції у Закарпатській області, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 10000388 від 26.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

05.01.2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку статті 208 КПК України.

06.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2КК України.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: рапортом старшого оперуповноваженого 4-го відділу УСР в Закарпатській області від 26.12.2025 року, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.12.2025 року, протоколом затримання від 05.01.2026 року, протоколом огляду та вручення грошових коштів від 05.01.2026 року, протоколом огляду предмета від 06.01.2026 року, тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Разом з тим, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази також дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 , розуміючи невідворотність покарання за вчинення ним тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінуються ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання останньому у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 уникнути від кримінальної відповідальності.

Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, то у сторони обвинувачення є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний буде здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів, зокрема на ОСОБА_8 , чиї покази лягли в основу підозри ОСОБА_4 , чинити на неї психологічний тиск чи здійснювати фізичний вплив щоб остання змінила або відмовилась від своїх показів, або схилити її до дачі неправдивих показань про обставини вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень. Окрім того, враховуючи, що досудове розслідування ще триває, а відтак ОСОБА_4 може впливати на ще невстановлених та не допитаних про обставини кримінального правопорушення свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз, відтак цей ризик також є обґрунтованим та таким, що об`єктивно існує.

Слідчий суддя також погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки йому інкримінується отримання неправомірної вигоди за здійснення впливу на керівництво однієї з частин ВСУ, які уповноважені на виконання функцій держави, особу якого на цей час не встановлено.

За таких обставин по справі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким проживав із мамою ОСОБА_12 , яка є пенсіонером, жінкою ОСОБА_13 , 1982 року народження, яка працює та донькою ОСОБА_14 , 2005 року народження, тобто веде осілий спосіб життя і має міцні соціальні зв`язки, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , а відтак має постійне місце роботи. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки йому інкримінується кримінальне правопорушення шляхом отримання неправомірної вигоди за здійснення впливу на керівництво однієї з частин ВСУ, які уповноважені на виконання функцій держави, тобто у такий спосіб він всупереч інтересам військової служби перешкоджав діяльності Збройних Сил України, що у воєнний час становить підвищену суспільну небезпеку.

Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину.

Слідчий суддя бере до уваги пояснення у судовому засіданні підозрюваного ОСОБА_4 щодо наявності у нього астми, однак на підтвердження даного факту підозрюваним чи захисником не долучено будь-яких доказів щодо зазначеного діагнозу. Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, не має хронічних захворювань, тобто обставин які б перешкоджали його утриманню під вартою, немає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, зокрема й майновий та сімейний стан ОСОБА_4 , наявність у нього належного грошового забезпечення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вік та стан його здоров`я, слідчий суддя приходить до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, наявність яких доведена прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_4 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_4 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, та зможе впливати на свідків, зокрема, й за допомогою телефонного зв`язку або через третіх осіб. Застосування застави, як основного запобіжного заходу, на даному, початковому, етапі досудового розслідування, теж неможливе, оскільки при застосуванні такого запобіжного заходу, можливість його виконання відтермінована у часі, за який підозрюваний, не ризикуючи втратити заставу, матиме можливість незаконно впливати на свідків чи переховуватись від органу досудового розслідування.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про можливість застосування до підозрюваного більш м`якшого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого суд з урахуванням положень ст. ст.177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги всі обставини, перелічені у ст. 178 КПК, суд приходить до переконання, що для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , передбачених КПК України вимог, слід визначити заставу у п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 166 400, 00 грн. (Сто шістдесят шість тисяч чотириста гривень 00 копійок).

У разі внесення застави, слід також зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 у строк до 04 березня 2026 року включно прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або слідчого судді за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися з військової частини НОМЕР_3 без дозволу слідчого та/або прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193, 194, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 04 березня 2026 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 05.01 2026 року з 14 год. 07 хв.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 166 400, 00 грн. (Сто шістдесят шість тисяч чотириста гривень 00 копійок).

Роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 у строк до 04 березня 2026 року включно прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або слідчого судді за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися з військової частини НОМЕР_3 без дозволу слідчого та/або прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та його захиснику та надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)», - для відому та виконання.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення. Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1