ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/838/26 Справа № 210/6279/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 04 листопада 2025 року, якою залишено без задоволення подання начальника Державної установи «Криворізька випрана колонія (№80)» ОСОБА_7 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 04 листопада 2025 року залишено без задоволення подання начальника Державної установи «Криворізька випрана колонія (№80)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.

Обґрунтовуючи ухвалене рішення, суд 1-ї інстанції, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_6 такою, що свідчить про його виправлення, прийшов до висновку, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Доводи апеляційної скарги:

Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду 1-ї інстанції та ухвалити нове рішення про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що висновки суду, зазначені в оскарженій ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що суд не врахував всі чинники, що свідчать про його виправлення.

Оскаржену ухвалу суду 1-ї інстанції вважає необґрунтованою, що суперечить фактичним обставинам справи та нормам КК України, КВК України та КПК України.

Вважає, що застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання відповідатиме цілям покарання та сприятиме його ресоціалізації.

Позиції сторін в суді :

Засуджений ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про місце, день та час судового розгляду, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні або про відкладення розгляду справи не надав, тому колегія суддів, в порядку ч. 4 ст. 405 КПК України вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги засудженого за його відсутності.

Прокурор надав клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними в справі матеріалами, та просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, як законну та обґрунтовану.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає наступне:

Із матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2022 року, яким його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.289 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 06 років позбавлення волі, без конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року, покарання приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнено від покарання, призначеного вироком від 08 липня 2022 року, за ч.1 ст.185 КК України у виді 02 років обмеження волі - у зв`язку з усуненням карності діяння.

Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25 червня 2021 року, а саме: в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», з 10 січня 2023 року в ДУ «Криворізька виправна колонія №80» дільниця ресоціалізації та з 24 січня 2025 року в ДУ «Криворізька виправна колонія №80» дільниця соціальної реабілітації.

Початок строку: 25.06.2021 року. Кінець строку: 25.06.2026 року.

Станом на 13.09.2025 року засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 призначеного судом строку покарання.

Зі змісту оскарженого судового рішення вбачається, що суд відмовляючи у задоволенні подання адміністрації виконання покарань мотивував свої висновки тим, що існування формальних підстав для звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_6 , обумовлених лише відбуттям певного строку покарання, а наявності заохочень не дають суду підстав для задоволення подання адміністрації виконання покарань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Врахувавши положення ст. 81 КК України, дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів і особу засудженого в цілому, суд 1-ї інстанції прийшов до висновку про відсутність достатніх даних про те, що до ОСОБА_6 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому залишив без задоволення подання адміністрації установи виконання покарань.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Разом з тим, згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Станом на момент звернення до суду 1-ї інстанції з поданням адміністрації виконання покарань про застосування ст. 81 КК України, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25 червня 2021 року, а саме в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», з 10 січня 2023 року в ДУ «Криворізька виправна колонія №80» дільниця ресоціалізації та з 24 січня 2025 року в ДУ «Криворізька виправна колонія №80» дільниця соціальної реабілітації.

За час відбування покарання в установі виконання покарань 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. За весь період відбування покарання отримав 3 заохочення: «За сумлінне відношення до робіт з благоустрою відділення та прилеглої території» та «За сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці згідно ст.118 ч.5 КВК України».

Засуджений ОСОБА_6 працевлаштований, однак, відповідно до довідки про доходи за період з 01 січня 2025 року по 31 серпня 2025 року, працював лише в березні та квітні 2025 року.

Відповідно до Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів IІ - VI): засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення, оскільки набрав більше 65 балів, а саме 85 балів.

Вказане передбачено Методикою визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 19 січня 2023 року №294/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19 січня 2023 року за №117/39173.

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду 1-ї інстанції, що наявність заохочень та відсутність діючих стягнень не може свідчити достаменно про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З матеріалів справи не встановлено, як під час розгляду судом 1-ї інстанції, так і під час апеляційного розгляду, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів виправлення та його поведінка зазнала таких позитивних змін, що не вимагає подальше утримання в місцях відбування покарань.

Апеляційний суд враховує, що станом на день розгляду подання адміністрації виконання покарань, засуджений відбув 2/3 строку покарання, що є формальною умовою для застосування пільги за ст. 81 КК України.

Як вбачається з характеризуючих даних на ОСОБА_6 та висновку щодо ступеня виправлення засудженого станом на 07.08.2025 року засуджений довів своє виправлення, однак така оцінка ступеня виправлення на думку суду є передчасною зважаючи на попередні оцінки та строк відбутого покарання.

Разом з тим, заохочення, отримані засудженим, не свідчать про динамічний поступовий процес виправлення, оскільки за змістом ч. 1 ст. 118 КВК України засуджені мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.

Суд, на підставі оцінки ступеня виправлення засудженого за весь період відбування покарання, обгрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 лише став на шлях виправлення, однак ще не довів свого виправлення. Останній не позбавлений права клопотати про застосування до нього положень статті 82 КК України (заміни покарання на більш м`яке), проте застосування умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для застосування статті 81 КК України, під час судового розгляду не встановлено.

Оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_6 такою, що свідчить про його виправлення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Судом 1-ї інстанції враховано, що згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи наведені дані колегія суддів доходить висновку, що суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість оскарженої ухвали суду 1-ї інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому не є слушними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 419, 539 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 04 листопада 2025 року, якою залишено без задоволення подання начальника Державної установи «Криворізька випрана колонія (№80)» ОСОБА_7 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4