СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1790/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0002070 від 09.06.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Рубіжне Луганської області, освіта середня технічна, розлучений, дітей на утриманні не має, офіційно не працює, зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони та інші учасники провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2025 року приблизно о 10 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Глієра, 5, у стані алкогольного сп`яніння вчинив умисне вбивство ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за таких обставин.

Так, 08 червня 2025 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували за місцем проживання ОСОБА_8 - у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де разом розпивали алкогольні напої.

Того ж дня в період з 20 години до 21 години (точно часу органом досудового розслідування не встановлено) під час розпивання алкогольних напоїв у приміщенні кімнати зазначеного вище будинку між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_3 своєю правою рукою наніс декілька ударів в область голови та правого плеча ОСОБА_8 , від яких останній не втримавши рівновагу впав на підлогу. В результаті вказаних дій потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синець на обличчі в лівій виличній та щічній ділянках, синці в обох параорбітальних ділянках, синці на зовнішній поверхні правого плеча, синець з садном на фоні на задній поверхні лівого ліктя. Після цього ОСОБА_3 пішов у сусідню кімнату та ліг відпочивати.

Наступного дня, 09 червня 2025 року, приблизно о 10.00 годині за тією ж адресою між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на побутовому ґрунті знову виник словесний конфлікт, під час якого останній почав нецензурно висловлюватися в бік ОСОБА_3 . Така поведінка ОСОБА_8 обурила ОСОБА_3 та викликала у останнього умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 .

З метою безпосередньої реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за вищевказаною адресою, діючи умисно, на ґрунті виниклих неприязних відносин та попереднього конфлікту, повалив на підлогу потерпілого та, не даючи змоги підвестись, почав наносити останньому численні удари руками та ногами по голові, шиї, грудях, животі та кінцівках ОСОБА_8 .

Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_3 умисно заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді:

1) на голові:

- забійна рана волосистої частини голови в тім`яній ділянці зліва; ділянка набряку м`яких тканин та внутрішньо-шкірні крововиливи в правій скроневій ділянці; численні крововиливи в м`які тканини голови (а саме: в лобній та скроневій ділянках зліва; тім`яній ділянці зліва; в лобній та скроневій ділянках справа; в потиличній ділянці справа та в потиличній ділянці зліва); нерівномірно виражені обмежено дифузні субарахноїдальні крововиливи, які розташовані на випуклій, міжпівкульній та базальній поверхнях усіх часток обох півкуль головного мозку та місцями зливаються; кров`янистий ліквор в шлуночках;

- синець та садна на обличчі в ділянці тіла нижньої шелепи справа; розрив слизової оболонки верхньої губи; екстракція 2-го зуба справа на верхній щелепі; крововилив на кінчику язика справа;

2) на шиї: синець на передній поверхні шиї; крововилив в м`яких тканинах шиї (відповідно вищевказаному синцю); розрив пластинок щитоподібного хряща; ушкодження перснеподібного хряща у вигляді заминання хрящової тканини на передній поверхні; крововилив на слизовій оболонці гортані в ділянці голосової щілини;

3) на грудях:

- синці на передній поверхні грудей в середній третині по білягрудинній лінії, крововилив на правому куполі діафрагми; численні переломи ребер з обоз боків (а саме: повні поперечні переломи хрящових частин 3-7 ребер справа без ушкодження пристінкової плеври; повні косі переломи 2-8 ребер справа по середньо-ключичній лінії з ушкодженням пристінкової плеври в ділянці переломів 4-6 ребер; повні поперечні переломи 4-5 ребер зліва по середньо-ключичній лінії без ушкодження пристінкової плеври; повні косі переломи 5-8 ребер зліва по передній пахвовій лінії без ушкодження пристінкової плеври); правобічний гемоторакс (рідка темно-червона кров та її пухкі темні згортки об`ємом біля 250 мл;

- синці на передній поверхні грудей в проекції лівої та правої ключиць; синець па правій бічній поверхні грудей;

4) на животі: крововилив в підшкірно-жирову клітковину в правій боковій ділянці живота; на очеревині (відповідно вищевказаному крововиливу); черезкапсулярний розрив правої частки печінки; крововилив в серпоподібну зв`язку печінки; розрив брижі вихідної частини ободової кишки; гемоперитонеум (рідка темно-червона кров та її пухкі темні згортки об`ємом біля 300 мл); крововилив в жирову клітковину правої нирки;

5) на кінцівках: численні синці на зовнішній та задній поверхні правого ліктя та передпліччя, на зовнішній бічній поверхні правого стегна, на внутрішній поверхні правої гомілки.

Смерть ОСОБА_8 настала на місці спричинення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень в результаті поєднаної травми голови, шиї, грудей та живота з численними субарахноїдальпими крововиливами, ушкодженням хрящів гортані, численними переломами ребер, розривом печінки та брижі товстого кишківника, з розвитком набряку-набухання головного можу, крововтратою та шоком.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та цивільний позов визнав повністю, не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Показав суду, що 08 червня 2025 року ввечері разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де остання винаймала кімнату, щоб поговорити з власником даного будинку на прізвище ОСОБА_11 . Його обвинувачений раніше не знав, того вечора побачив вперше. Усі втрьох вони почали спілкуватися, вживаючи при цьому алкоголь (горілку), загалом випили на трьох 750 г горілки. Під час спілкування та вживання горілки між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт з приводу того, що останній почав висловлювати претензії до ОСОБА_10 та чіплятись до неї. Цей конфлікт переріс у бійку, під час якої обвинувачений наніс потерпілому декілька ударів, куди саме не пам`ятає, та на цьому конфлікт був вичерпаний і всі пішли спати в будинок. Зранку близько 10.00 годин конфлікт між ними продовжився, під час якого обвинувачений, будучи агресивно налаштованим по відношенню до потерпілого, наніс останньому не менше 20-30 ударів руками і ногами по обличчю, тілу, в голову та шию. При цьому потерпілий спочатку стояв, а потім від ударів упав та перестав чинити спротив, після чого ОСОБА_3 не зупинився, а продовжив наносити удари лежачому потерпілому. Далі він затягнув потерпілого до будинку, в цей час останній ще подавав ознаки життя, а сам разом з ОСОБА_10 пішли у власних справах. Повертаючись до будинку, вони взяли ще горілки. Коли повернулися через декілька годин, то у потерпілого вже пульсу не було. Зрозумівши, що останній помер, вони з ОСОБА_10 викликали швидку медичну допомогу та поліцію. З приводу того, що спочатку він представлявся не своїм справжнім іменем, а ОСОБА_12 , обвинувачений пояснив, що робив так декілька років до цієї події, оскільки уникав сплати аліментів. Він знайшов паспорт свого товариша на прізвище ОСОБА_12 , який був візуально схожим на нього, та оскільки свій власний паспорт втратив раніше, то вирішив користуватися паспортом, виданим на ім`я ОСОБА_12 . Запевняє суд, що про вчинене шкодує, щиро кається, засуджує свої дії, просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що загиблий ОСОБА_8 приходився йому рідним дядьком. Півтора роки тому помер дідусь ОСОБА_5 , батько загиблого, і останній почав проживати сам у будинку АДРЕСА_3 . Свого дядька може охарактеризувати як спокійного, врівноваженого чоловіка, який зрідка вживав алкоголь, а коли вживав, то любив побути на одинці. Ніколи не бачив, щоб дядько з кимось бився. ОСОБА_5 приїжджав періодично до дядька, провідував його. Заперечує, що ОСОБА_10 винаймала у дядька кімнату у вказаному будинку. Про смерть дядька дізнався 09 червня 2025 року від матері. Того ж дня ввечері приїхав до будинку, де все сталося, там вже нікого не було, а речі були розкидані, все перевернуто. До будинку він вирішив не заходити. Смерть дядька стала для нього шоком, дуже шкодує, що так сталося, після цього у нього пропав нормальний сон, дана подія негативно вплинула на його здоров`я. Щодо вимог цивільного позову зазначив, що матеріальна шкода в 120 тис. грн. полягає у витратах на поховання та прибирання після слідчих дій у будинку; моральну шкоду оцінює в 1 млн. грн, оскільки внаслідок злочину він втратив близьку людину, що викликало сильні переживання і страждання.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відтак у суду відсутні сумніви в його осудності, розлучений, дітей на утриманні не має, не працює, має зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території України та постійне місце проживання на території м. Києва, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, тяжких захворювань чи інвалідності не має.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, яке знайшло своє підтвердження під час судового розгляду та виразилося в наданні правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд приймає до уваги позицію потерпілого, який у судовому засіданні вважав за необхідне призначити обвинуваченому максимальну міру покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, позицію прокурора щодо виду і міри покарання (12 років позбавлення волі), особу винного, його критичне ставлення до вчиненого, його поведінку після початку кримінального провадження, позицію потерпілого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі в середньому розмірі.

Потерпілим ОСОБА_5 , який є племінником загиблого, до початку судового розгляду заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 120 тис. грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1 млн. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідач - обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов визнав у повному обсязі.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

На підтвердження понесених витрат на поховання ОСОБА_8 потерпілим ОСОБА_5 суду надані документи: договір-замовлення на надання ритуальних послуг з організації поховання на цвинтарі на суму 146360 грн та квитанцію про проведення поминального обіду на суму 46000 грн. Як пояснив потерпілий ОСОБА_5 , цими документами підтверджується загальна сума понесених витрат ним та іншими родичами померлого, водночас безпосередньо потерпілим витрачено саме 120000 грн. власних коштів на поховання померлого. Отже, суд вважає, що саме ця сума є матеріальною шкодою для позивача - потерпілого ОСОБА_5 та повинна бути відшкодована за рахунок відповідача - обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено судам в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи наведене суд констатує, що обставини, на які посилається цивільний позивач в обґрунтування позову, знайшли своє підтвердження сукупністю доказів, які логічні, послідовні, достовірні та достатні для висновку про те, що цивільному позивачу внаслідок смерті близької особи завдана моральна шкода, яка полягає у зазнані цивільним позивачем постійного стресу через невідновлювальну втрату, певне розчарування та страждання в результаті усвідомлення неможливості продовжувати звичне життя та втрату значної частини життєвих зв`язків.

Вирішуючи питання, що пов`язані з розміром відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, суд керується принципами умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованості - відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності - об`єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості - неупередженого ставлення до всіх учасників спору. Принципи розумності

і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування.

Відтак, враховуючи, що завдана цивільному позивачеві моральна шкода безпосередньо пов`язана з втратою ним близької людини, що є найбільш суттєвим благом для будь-якої людини, розмір відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення цивільному позивачу можливості втрачене благо відновити.

Водночас, життя людини є не відновлювальним благом, тому заявлені вимоги цивільного позову відповідають обставинам справи та є адекватними нанесеній моральній шкоді, у контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди варто звернути увагу на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 1 млн. (один мільйон) гривень у зв`язку із загибеллю дядька ОСОБА_8 обвинуваченим визнано у повному обсязі. З огляду на визнання позову, його обґрунтованість та доведеність підстав, суд визнає доведеним та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Потерпілим ОСОБА_5 також заявлені до відшкодування процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, які складаються з його витрат на правову допомогу. На підтвердження даних обставин потерпілим суду надано копію договору про надання юридичних послуг по кримінальному провадженню від 08.09.2025, укладеного ним із адвокатом ОСОБА_6 . Відповідно до умов договору гонорар адвоката складає 40000 грн.

Вирішуючи дане питання, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Оскільки потерпілим суду не надані документи (акти приймання виконаних робіт, платіжні доручення, квитанції тощо) на підтвердження сплати ним послуг адвоката за вказаним договором, вимоги потерпілого в даній частині задоволенню не підлягають.

Витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, враховуючи, що відпала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, суд вважає доцільним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.06.2025 у справі № 759/12699/25.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 слід залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 14 жовтня 2025 року.

Відповідно до положень частини 5 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 09.06.2025 по 14.10.2025 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий) матеріальної шкоди у розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень та моральної шкоди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 000 (один мільйон) гривень на відшкодування моральної шкоди, а разом: 1 120 000 (один мільйон сто двадцять тисяч) гривень.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.06.2025 у справі № 759/12699/25.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:

- змиви слідів РБК з рук трупа; зрізи нігтьових пластин з рук трупа; скляну пляшку з-під горілки з надписом «Pervak»; два недопалки; джинси зі слідами РБК; футболку чорного кольору зі слідами РБК; змиви РБК з підлоги та міжкімнатних дверей; папілярні сліди пальців рук; змиви з рук затриманого; шкарпетки червоно-білого кольору зі слідами РБК, які передані до кімнати зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП в м. Києві (квитанції №5678, №5683) - знищити;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1