Провадження № 1-кс/344/9061/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду м. Івано-Франківська клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000702 від 28.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в обґрунтування якого покликався на те, що 28.12.2025, близько 12 год 50 хв, водій ОСОБА_4 , керуючи маршрутним автобусом марки «Vanhool», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіка Чехія, та, виконуючи пасажирські перевезення за маршрутом «Рахів Ліберець», у світлу пору доби рухався проїзною частиною автодорогою Н-10 сполученням «Стрий Чернівці Мамалига» на відрізку 47 км, зі сторони м. Стрий в напрямку до м. Чернівці, що між населеними пунктами с. Оболоня та с. Креховичі, Калуського району, Івано-Франківської області. В указаному місці проїзна частина дороги призначена для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, що розділені між собою осьовою лінією дорожньої розмітки 1.1 ПДР України. У салоні автобуса марки «Vanhool», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіка Чехія, водій ОСОБА_4 перевозив тридцять вісім пасажирів.

Під час руху ділянкою автодороги сполученням «Стрий Чернівці Мамалига» на відрізку 47 км, водій ОСОБА_4 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не враховував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та допустив виїзд керованого автобуса марки «Vanhool», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіка Чехія, праворуч за межі проїзної частини дороги з подальшим з`їздом у кювет та перекиданням автобуса на праву сторону.

При цьому водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, затвердженого Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 (з подальшими змінами та доповненнями), а саме:

п. 1.5., відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажир автобуса марки «Vanhool», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіка Чехія, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Інші пасажири отримали наступні тілесні ушкодження:

неповнолітня ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому поперекового хребця на рівні L-1, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів двох лопаток, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді правобічного пневмотораксу, перелому 4-х ребер справа, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тазу, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому хребця на рівні L-4, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому 12-го ребра справа, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому поперечних відростків на рівні L-1 - L-4, рваної рани правого вуха, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Матеріалами клопотання зазначається, що 28 грудня 2025 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

29 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини, просить клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні вказав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим для підозрюваного. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, хоч і є тяжким, однак неумисним. ОСОБА_4 не заперечує щодо спричинення ДТП, однак просить врахувати, що подія мала місце за складних погодних умов. ОСОБА_4 мав контактування з потерпілими у лікарні та потерпілим родичем загиблого та має намір відшкодувати завдані їм збитки.

Сторона захисту вважає наведені ризики безпідставними. Просить врахувати, що підозрюваний раніше не судимий, має позитивні характеристики з місця проживання та місця роботи, на його утриманні є батько 76 років, який переніс інфаркт, потребує догляду і на даний час тільки він його доглядає.

Просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у домашнього арешту, а якщо слідчий суддя прийде до переконання про під ставність клопотання, просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 як альтернативний запобіжний захід заставу.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника та пояснив, що дорожньо-транспортна пригода трапилась за дуже складних погодніх умов, через пориви сильного вітру він зміг запобігти ДТП. У нього стаж керування 32 роки. Наміру переховуватись від слідства він не має.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, працюючий на посаді водія в D.M.D. GROUP, з середньо-спеціальною освітою, одружений, раніше не судимий.

Обґрунтованість підозри вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 повністю підтверджується доказами, які містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.12.2025 та додатками до нього, протоколами допитів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протоколами допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 а також іншими доказами зібраними у кримінальному провадженні.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , належить до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Прокурором в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, наведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі. Також підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності може покинути територію України, так як має дозвіл на виїзд за її межі;

незаконно впливати на свідків та потерпілих, так як досудове розслідування триває, встановлюються очевидці події, анкетні відомості про свідків підозрюваному стануть відомі при ознайомленні із матеріалами кримінального провадження;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема не з`являтись за викликом слідчого, прокурора чи суду, оскільки він є жителем іншої області.

Інші види запобіжного заходу застосувати відносно підозрюваного неможливо, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу. При цьому, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, а також враховує наявність ризиків.

На підставі викладеного, проаналізувавши надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Розмір застави, у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у виді застави слідчий суддя, поряд з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями Європейський суд з прав людини від 26.01.1993 року у справі «В. проти Швейцарії», у рішенні від 08.01.2009 року у справі «Мангурас проти Іспанії».

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваного, а тому необхідно визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 61 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 184 708 (сто вісімдесят чотири тисячі сімсот вісім) гривень. На переконання слідчого судді, саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для ОСОБА_4 необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою їх вимогою; 2) без дозволу слідчого, прокурора чи суду не відлучатись за межі населеного пункту, у якому він зареєстрований та проживає; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання; 4) утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, в межах строку досудового розслідування до 25 лютого 2026 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Визначити заставу у розмірі 61 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 184 708 (сто вісімдесят чотири тисячі сімсот вісім) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою їх вимогою;

2) без дозволу слідчого, прокурора чи суду не відлучатись за межі населеного пункту, у якому він зареєстрований та проживає;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання;

4) утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 30.12.2025 року.