Справа № 304/408/25 Провадження № 1-кс/304/398/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року м. Перечин

Слідча суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000165 від 26 червня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 177, ч. 3 ст. 229 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

У С Т А Н О В И Л А:

Прокурор звернувся до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене 22 березня 2025 року за результатами проведеного обшуку в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: швейні станки марки «Ke Jun» моделі «SL-6F 606» в кількості 7 штук без серійних номерів; швейні станки марки «Yexiao» моделі «SL-6F Т» в кількості 5 штук без серійних номерів; швейні станки марки «Weihuan» моделі «6F R» в кількості 14 штук без серійних номерів; швейні станки марки «Hua Yuan Dian Nao» моделі «FR-6FP» в кількості 6 штук без серійних номерів; швейні станки без зазначення марки, моделі «FR-6FMP» в кількості 2 штуки з серійними номерами CS2020017 та CS2022216; швейні станки марки «Hua Yuan Dian Nao» без зазначення моделі в кількості 4 штуки без серійних номерів; швейні станки марки «Machine Tech» моделі «HS-808» в кількості 3 штуки без серійних номерів; швейні машини марки «Harto» моделі «282» в кількості 4 штуки без серійних номерів.

Клопотання мотивує тим, що Територіальним управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 26 червня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 177, ч. 3 ст. 229 КК України, з матеріалів якого встановлено, що ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час особами здійснюють у АДРЕСА_1 виготовлення та реалізацію шкарпеток з незаконно нанесеними на них знаками для товарів і послуг торгівельної марки PUMA, право на яку належать компанії PUMA SE, а також знаками для товарів і послуг інших торговельних марок, право на які належать іншим компаніям, в результаті чого даним компаніям завдано матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Прокурор указує, що 22 березня 2025 року на підставі ухвали слідчої судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2025 року проведено обшук у будівлі за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Грушово, вул. Шевченка, 13Г, в ході якого було виявлено та вилучено зазначене у прохальній частині клопотання майно.

Враховуючи, що вилучені у ході обшуку швейні станки та швейні машини мають доказове значення у цьому кримінальному провадженню і можуть бути використані як докази, а також те, що є достатні підстави вважати, що вищезазначені речі у разі не накладення арешту можуть бути приховані, змінені або знищенні, що може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, тому просить клопотання задовольнити.

У судове засідання прокурор не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності та підтримання клопотання у повному обсязі, оскільки таке майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, при цьому відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України може підлягати спеціальній конфіскації.

Адвокат ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явилися, при цьому подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, в якій також зазначив, що проти накладення арешту заперечує.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Слідча суддя, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, дійшла до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як слідує із змісту клопотання та підтверджується витягом з ЄРДР, досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000165 від 26 червня 2023 року здійснюється за фактом того, що на території Закарпатської області здійснюється виготовлення шкарпеток відомих торговельних марок без відповідних патентів та ліцензійних договорів, а також реалізація шкарпеток з незаконно нанесеними на них знаками для товарів і послуг торговельної марки PUMA, право на яку належать компанії PUMA SE, а також знаками для товарів і послуг інших торговельних марок, право на які належать іншим компаніям, що може свідчити про наявність ознак складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 177, ч. 3 ст. 229 КК України.

Також з протоколу обшуку від 22 березня 2025 року встановлено, що такий детективами Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ y Закарпатській області було проведено за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно, а саме: швейні станки марки «Ke Jun» моделі «SL-6F 606» в кількості 7 штук без серійних номерів; швейні станки марки «Yexiao» моделі «SL-6F Т» в кількості 5 штук без серійних номерів; швейні станки марки «Weihuan» моделі «6F R» в кількості 14 штук без серійних номерів; швейні станки марки «Hua Yuan Dian Nao» моделі «FR-6FP» в кількості 6 штук без серійних номерів; швейні станки без зазначення марки, моделі «FR-6FMP» в кількості 2 штуки з серійними номерами CS2020017 та CS2022216; швейні станки марки «Hua Yuan Dian Nao» без зазначення моделі в кількості 4 штуки без серійних номерів; швейні станки марки «Machine Tech» моделі «HS-808» в кількості 3 штуки без серійних номерів; швейні машини марки «Harto» моделі «282» в кількості 4 штуки без серійних номерів.

Вказане підтверджується протоколом обшуку від 22 березня 2025 року.

При цьому, зазначене вище майно постановою старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000165.

Отже, враховуючи те, що прокурором доведено, що ці швейні станки та швейні машини визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, відповідають ознакам речового доказу, що визначені в ст. 98 КПК України, та з метою їх збереження, слідча суддя вважає, що є підстави накласти арешт на вказані швейні станки та машини, шляхом заборони відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.

Щодо доводів прокурора про накладення арешту на зазначені швейні станки та машини шляхом заборони користуватись ними, то слідча суддя вважає, що воно в цій частині є не обґрунтованим, з огляду на таке.

Так, за правилами ст. 132 КПК України застосування арешту майна не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При вирішенні питання щодо арешту майна в частині заборони користуватись ним та для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно з ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини в контексті вказаних вище положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності в розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Отже, враховуючи те, що є правові підстави для накладення арешту на швейні станки та машини, а також те, що суд зобов`язаний визначити найменш обтяжливий спосіб арешту майна, слідча суддя вважає за необхідне дозволити користування обладнанням лише для виготовлення продукції, права на виробництво якої належать власнику майна або передані йому у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідними документами, оскільки таке обмеження права власності буде розумним та співрозмірним відносно завдань кримінального провадження, а також не становитиме надмірне обмеження правомірної підприємницької діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Доходячи такого висновку, слідча суддя враховує те, що підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_5 полягає у виготовленні шкарпеток із зображувальним позначенням торгівельної марки «Marina» і що для здійснення такої діяльності вони використають швейні станки та швейні машини.

Також слідча суддя зауважує, що у разі, якщо в подальшому у застосуванні арешту відпаде потреба, власник чи законний володілець майна, на яке було накладене арешт, має право звернутись із клопотанням про скасування такого арешту.

При цьому, слідча суддя вважає за необхідне попередити власника майна про те, що розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, особою, якій це майно ввірено, тягне за собою настання кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 388 КК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 40, 131, 132, 168, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене 22 березня 2025 року за результатами проведеного обшуку в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: швейні станки марки «Ke Jun» моделі «SL-6F 606» в кількості 7 штук без серійних номерів; швейні станки марки «Yexiao» моделі «SL-6F Т» в кількості 5 штук без серійних номерів; швейні станки марки «Weihuan» моделі «6F R» в кількості 14 штук без серійних номерів; швейні станки марки «Hua Yuan Dian Nao» моделі «FR-6FP» в кількості 6 штук без серійних номерів; швейні станки без зазначення марки, моделі «FR-6FMP» в кількості 2 штуки з серійними номерами CS2020017 та CS2022216; швейні станки марки «Hua Yuan Dian Nao» без зазначення моделі в кількості 4 штуки без серійних номерів; швейні станки марки «Machine Tech» моделі «HS-808» в кількості 3 штуки без серійних номерів; швейні машини марки «Harto» моделі «282» в кількості 4 штуки без серійних номерів, шляхом заборони відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.

Дозволити користування обладнанням лише для виготовлення продукції, права на виробництво якої належать власнику майна або передані йому у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідними документами. Використання обладнання в інших цілях забороняється.

Покласти на власника майна обов`язок забезпечити належне збереження арештованого майна, недопущення його пошкодження, знищення або використання у спосіб, що суперечить ухвалі суду.

Попередити власника майна про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.

Детектив, прокурор у кримінальному провадженні за № 0000165 від 26 червня 2023 року після отримання копії ухвали повинні негайно вжити заходів щодо виконання ухвали та направити слідчій судді повідомлення про його виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 30 вересня 2025 року.

Слідча суддя:ОСОБА_1