У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/703/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено.

Застосовано до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме - до 13 листопада 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахується з моменту його фактичного затримання, а саме з 15 години 25 хвилин 16 вересня 2025 року.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покладено на ОСОБА_5 певніобов`язки.

З матеріалів клопотання вбачається, що старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001226 від 16.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є реальними, триваючими, та об`єктивно існують, тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, визначаючи розмір застави, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , спосіб вчиненого злочину, тобто відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийшов до висновку що застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, захисник-адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Зазначає, що ані захисник, ані її підзахисний, не погоджуються з рішенням слідчого судді в частині визначення розміру застави. Зазначає, що у підозрюваного відсутній такий рівень матеріального забезпечення, який би дозволив сплатити визначений розмір застави. Звертає увагу, що ОСОБА_5 з 2012 року є священнослужителем Релігійної організації «Релігійна громада християн віри євангельської с.Лаврів Луцького району, яка внесена до списку організацій, які належать до критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період священнослужителів, поданих на відстрочку від мобілізації Наказом ДСУ з етнополітики та свободи совісті від 05.06.2025 №Н-80/11 під №567. Зазначає, що визначений слідчим суддею розмір застави є настільки надмірним для її підзахисного, що фактично унеможливлює внесення ним застави взагалі.

Просить суд змінити оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині розміру застави, та визначити розмір застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 грн.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін, разом з тим в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища підозрюваного ОСОБА_5 і від нього не надходило клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2025 за № 0001226, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, що підтверджується копією витягу з ЄРДР.

16.09.2025 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України та в цей же день повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, тобто відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: повідомленням командування військової частини до органу ДБР про факт відмови від несення служби від 11.09.2025; матеріалами службового розслідування по факту відмови від виконання службових обов`язків згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №250 від 26.08.2025 стрільцем 1 відділення стрілецького взводу 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 ; протоколами допиту свідків від 16.09.2025 та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Також встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань для уникнення кримінальної відповідальності; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи те, що знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_5 може підшуковувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Колегія суддів за результатами розгляду провадження дійшла висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_5 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею правильно оцінені наявні ризики та обґрунтовано задоволено клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Переглядаючи законність прийнятого рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги захисника про визначення непомірного розміру застави, колегія суддів вважає, що визначений розмір застави в повній мірі узгоджується з положеннями ст. 182 та ч. 3 ст. 183 КПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Межі розміру застави залежать, зокрема, від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з оскарженої ухвали, слідчий суддя під час її постановлення врахував те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби у період воєнного стану на території України, який посягає не тільки на безпеку держави, а й на національну безпеку загалом, яка відповідно до Закону «Про основи національної безпеки України» визначається як рівень захищеності життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якого забезпечується сталий розвиток суспільства, за обставин викладених в письмовому повідомленні про підозру, яке долучено до матеріалів клопотання, а тому визначений слідчим суддею розмір є виправданим.

За таких обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , а також з урахуванням його майнового та сімейного стану та наявності вищевказаних ризиків - застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 42 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) гривень на даному етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі і про майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_5 , апеляційним судом не встановлено.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Апеляційний суд бере до уваги аргументи, які наведені захисником підозрюваного у апеляційній скарзі, проте в даному конкретному випадку, колегія суддів приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі.

Отже, викладені стороною захисту доводи не впливають на правильність судового рішення, а тому у задоволенні у апеляційної скарги необхідно відмовити.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді