Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 9 вересня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2025 у задоволенні скарги ОСОБА_5 , поданої в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (далі - ТУ ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення № 88834/38.4.3/15-25 від 23.06.2025, відмовлено.

Слідчий суддя погодився з висновками заступника керівника Другого слідчого відділу ТУ ДБР у листі № 37061-25/к/11-03-17560/25 від 26.08.2025 щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник заявника - Міністерства юстиції України - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою задовольнити скаргу на бездіяльність слідчого і зобов`язати уповноважених осіб (слідчого) ТУ ДБР внести відомості за заявою Міністерства юстиції України до ЄРДР.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що 23.06.2025 Міністерство юстиції України звернулося до ТУ ДБР із заявою, в якій повідомляло про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365, 367 КК України, невстановленими особами органів державної влади відносно ОСОБА_6 та її сина ОСОБА_7 . Ці особи відмовились приймати заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про отримання притулку в Україні, змушували погодитись їх залишити територію України та полетіти до іншої країни, повідомили, що ті будуть вислані до м. Тбілісі (Грузія), та надали офіційне рішення про відмову ОСОБА_8 у перетині державного кордону України, оскільки у нього не було відповідних документів. Внаслідок цього Державному бюджету України було завдано збитки (істотну шкоду) у зв`язку з виплатою ОСОБА_6 відшкодування в розмірі 7 500 євро на виконання рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) « О.М. і Д.С. проти України». Одночасно Міністерство юстиції України повідомляло ДБР, що у додатках до заяви містяться всі наявні у міністерства документи, які можуть бути використані як докази та які свідчать про наявність об`єкту та об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення.

Проте ТУ ДБР листом № 37061-25/к/11-03-17560/25 від 26.08.2025 повідомило про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР. Вказана бездіяльність була оскаржена до слідчого судді, який погодився з висновками в листі.

Представник вважає, що слідчий суддя постановив ухвалу з порушенням вимог ст.214 КПК України, яка є імперативною і не передбачає права слідчого, прокурора не вносити відомості до ЄРДР, адже обов`язок внести відомості до ЄРДР не вимагає оцінки заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину. Якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, передбачених КПК України, то такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям провадження. Отже, як особа, бездіяльність якої оскаржується, так і слідчий суддя здійснили поверхневий та формальний аналіз заяви Міністерства юстиції України без вивчення в повному обсязі доданих матеріалів, що свідчить про незаконність ухвали.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження ухвали слідчого судді, поважність причин пропуску якого ОСОБА_5 мотивує тим, що ухвала надійшла на електронну адресу Міністерства юстиції України лише 02.10.2025.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_10 і слідчий ТУ ДБР, які належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, не прибули. У заяві ОСОБА_5 просила розглянути апеляційну скаргу без участі представника Міністерства юстиції України, про причини неприбуття слідчого невідомо. А тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п.3 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 подала 03.10.2025, тобто з пропуском встановленого законом строку. Про дату, час і місце розгляду скарги Міністерство юстиції України і ОСОБА_5 повідомлялись належним чином, що підтверджується копіями повісток про виклик та довідками про доставку електронного документа в електронні кабінети, і представник направила заяву з прохання розглянути скаргу без участі представника Міністерства юстиції України, у зв`язку з чим строк оскарження ухвали обчислюється з дня її оголошення (а.с.39-40, 42-43). Разом з тим, представник участь у розгляді скарги не брала, і ухвала в електронному виді була надіслана Міністерству юстиції України та представнику в електронні кабінети 01.10.2025 (а.с.58-59). Оскільки виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, і апеляційна скарга була подана без невиправданої затримки, строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Міністерство юстиції України звернулося до ДБР із заявою № 88834/38.4.3/15-25 від 23.06.2025 про вчинення кримінального правопорушення, в якій просило внести до ЄРДР відповідні відомості, здійснити досудове розслідування та встановити осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких ЄСПЛ прийнято рішення проти України, з метою подання Міністерством юстиції України позову до винної особи.

У заяві йшлося про рішення ЄСПЛ у справі «О.М. і Д.С. проти України», зокрема, про невиконання Україною свого процесуального зобов`язання за ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо оцінки стверджуваних ризиків зазнання поводження перед висланням заявників з України та констатовано порушення ст.3 Конвенції. Також Суд вказав, що, незважаючи на поінформованість про рішення Суду, в якому було вказано, inter alia , що заявників не слід було видворяти з України, органи державної влади України вислали їх до Грузії , тобто проігнорувавши рішення ЄСПЛ за правилом 39 Регламенту Суду, Україна не виконала свого зобов`язання за ст.34 Конвенції жодним чином не перешкоджати ефективному здійсненню заявниками права на подання індивідуальної заяви. У зв`язку з цим зобов`язано державу-відповідача сплатити заявнику ОСОБА_12 7 500 євро.

Заступник керівника Другого слідчого відділу ТУ ДБР листом № 37061-25/к/11-03-17560/25 від 26.08.2025 повідомив про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки не встановлено обставин, що можуть свідчити про вчинення конкретними особами кримінального правопорушення.

21.07.2025 представник Міністерства юстиції України ОСОБА_5 подала скаргу слідчому судді, в якій просила зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР внести до ЄРДР відомості за заявою та провести досудове розслідування.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя в ухвалі послався на підстави кримінальної відповідальності відповідно до ч.1 ст.2 КК України і погодився з висновками в листі ТУ ДБР, зазначивши, що початок досудового розслідування без законних на те підстав є порушенням принципів верховенства права, законності та інших, передбачених ст.7 КПК України, а також вимог ч.2 ст.19 Конституції України, згідно з якими органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів з таким висновком погоджується і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У відповідності до вимог ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як правильно зазначив слідчий суддя, посилаючись на приписи цих норм, внесенню до ЄРДР підлягають відомості не з будь-якої заяви чи повідомлення, а лише з тих, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Достатніми відомостями є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення і підтверджують реальність його конкретної події (час, місце, спосіб та інші обставини).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян до кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Спрощена процедура початку досудового розслідування не означає, що, взагалі, відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки існує необхідність у перевірці змісту самої заяви.Отже, будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву не набуває статусу цього документа і її подання не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Міністерство юстиції України в особі першого заступника міністра ОСОБА_13 у заяві викладає зміст рішення ЄСПЛ у справі «О.М. і Д.С. проти України», обставини цієї справи і вказує, що в даному випадку збитки Державному бюджету було завдано в результаті дій невстановлених посадових осіб органів державної влади (зокрема, працівників Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України), які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 367 КК України.

Однак метою подання заяви є встановлення осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких ЄСПЛ прийняв рішення проти України, з метою подання Міністерством юстиції України позову, що вочевидь суперечить загальним засадам та завданням кримінального провадження.

Отже, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 9 вересня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 9 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 , поданої в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення № 88834/38.4.3/15-25 від 23 червня 2025 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3