Справа № 510/224/26
Провадження № 1-кс/510/30/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Рені

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

- за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ст. слідчого відділення №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Ст. слідчий відділення №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про накладення арешту на:

- грошові кошти в сумі 170 доларів США: три купюри номіналом по 50 доларів США з наступними серійними номерами 1) РС58583619А, 2) РВ64423986С, 3) РС58583618А та одну купюру номіналом 20 доларів США з серійним номером GК75877189С;

- грошові кошти - одну купюру номіналом 50 євро із серійним номером UD,

які було поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ №PSP2475310.

Як виходить з наданого суду клопотання, 07.02.2026р. до ЧЧ ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора «102» про те, що 07.02.2026р. о 14.25 год. на міжнародний пропускний пункт «Орлівка-Ісакча», розташований по вул. Паромна дорога, 1 в с.Орлівка Ізмаїльського району Одеської області, в напрямку виїзду з Румунії прибув громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки особистих документів, ОСОБА_5 , з метою пришвидшення проходження прикордонного контролю, перебуваючи в приміщенні службового кабінету запропонував неправомірну вигоду в розмірі 170 доларів США та 50 євро працівнику ДПСУ.

07.02.2026р. до Єдиного реєстру досудових розслідуваньбули внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення, заведено кримінальне провадження за №0000139 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.

Під час проведення слідчих дій виїзду на місце події, в службовому кабінеті міжнародного пропускного пункту «Орлівка-Ісакча», розташованого по вул. Паромна дорога, 1 в с.Орлівка Ізмаїльського району Одеської області, було виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 170 доларів США: три купюри номіналом по 50 доларів США з наступними серійними номерами 1) РС58583619А, 2) РВ64423986С, 3) РС58583618А та одну купюру номіналом 20 доларів США з серійним номером GК75877189С;

- грошові кошти - одну купюру номіналом 50 євро із серійним номером UD,

які було поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ №PSP2475310.

Вилучені вищевказані грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги все вищевикладене, слідчий зазначає, що вищевказані об`єкти по даному кримінальному провадженню мають значення речових доказів, підлягають огляду, як речові докази, можуть бути предметом дослідження експертизи, конфіскації, з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин справи, враховуючі реальну можливість зацікавлених осіб знищити їх, сховати, просить суд накласти арешт на них.

Слідчий просив про розгляд клопотання без його участі, неявка слідчого відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, перевіривши доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вбачається з витягу по кримінальному провадженню №0000139 від 07.02.2026р., до ЄРДР внесені данні про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 369 КК України.

З матеріалів, які надані слідчим в обґрунтування клопотання про накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя вбачає наявність вчинення суспільно небезпечного діяння, а щодо речових доказів грошових коштів, - реальну можливість зацікавлених осіб знищити, приховати їх. Тому, з метою запобігання вищевказаних можливостей щодо речових доказів, з метою їх збереження доцільно накласти на них арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 132, 170 - 173, ст. 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ст. слідчого відділення №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

З метою збереження речових доказів - накласти арешт на майно, яке постановою слідчого визнане речовим доказом по кримінальному провадженню №0000139 від 07.02.2026р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме на:

- грошові кошти в сумі 170 доларів США: три купюри номіналом по 50 доларів США з наступними серійними номерами 1) РС58583619А, 2) РВ64423986С, 3) РС58583618А та одну купюру номіналом 20 доларів США з серійним номером GК75877189С;

- грошові кошти - одну купюру номіналом 50 євро із серійним номером UD,

які було поміщено до полімерного сейф-пакету НПУ №PSP2475310 та вилучено до ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

Майно, на яке було накладено арешт, залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження №0000139 від 07.02.2026р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду .

Слідчий суддя ОСОБА_6