УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

місто Чернігів

Справа №751/823/26

Провадження №1-кс/751/191/26

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю :

скаржника ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , у порядку ст. 206 КПК України,

В С Т А H О В И В:

28.01.2026 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшла скарга ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_6 , у порядку ст. 206 КПК України, про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі, та звільнення з-під незаконного утримання, який знаходиться у збірному пункті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 .

Скарга обґрунтована тим, що 26.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 , працівники патрульної поліції затримали ОСОБА_6 , без ухвали слідчого судді, без рішення суду та без наявності будь-яких передбачених законом підстав, та доставили до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . З того часу його примусового утримують у приміщенні ТЦК.

Зазначає, що ОСОБА_6 є обвинуваченим у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Новозаводським районним судом міста Чернігова від 07.02.2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та призначено, узгоджене сторонами угоди, покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України строком на 2 роки, з конфіскацією майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Наразі дана справа розглядається у Чернігівського апеляційному суді.

Зазначає, що фактичне позбавлення свободи, утримання під контролем працівників ТЦК, спрямовано на примусовий призов до лав Збройних Сил України.

Згідно з вироком суду щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у період часу з 21 години до 06 години наступного дня, а строк до набрання вироком законної сили. Оскільки даний вирок оскаржується в апеляційному суді, він є таким, що не набрав законної сили, а тому запобіжний захід продовжує діяти.

Фактичне утримання ОСОБА_6 працівниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки унеможливлює виконання покладених на нього судом обов`язків, зокрема дотримання режиму домашнього арешту, у визначений судом час.

Оскільки, станом на даний час щодо ОСОБА_6 , як особи, яка вчинила тяжке корупційне кримінальне правопорушення, відбувається розгляд справи у суді апеляційної інстанції, він не може входити до складу Збройних Сил України, в силу вимог чинного законодавства.

Також, оскільки до нього застосований запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, він не може входити до складу Збройних Сил України без ухвали слідчого судді про скасування запобіжного заходу, для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Зазначена норма має імперативний характер, не передбачає жодних винятків та підлягає обов`язковому застосуванню органами державної влади, у тому числі територіальними центрами комплектування та соціальної політики.

Тому, затримання ОСОБА_6 та примусове утримання в приміщенні ТЦК, є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість, гарантоване Конституцією України. ОСОБА_6 позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, що прямо передбачено у ст.206 КПК України.

При цьому, ОСОБА_6 вчасно оновив свої дані, не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП, жодних протоколів щодо нього не складалось, постанови не виносились, відтак відомості про порушення правил військового обліку до реєстру внесені безпідставно, як і звернення до правоохоронних органі про його затримку та доставлення до ТЦК та СП.

Працівники ТЦК не наділені повноваженнями здійснювати затримання осіб у розумінні кримінального процесуального законодавства, а тим більше щодо особи, яка в силу закону не підлягає мобілізації.

У судових засіданнях скаржник ОСОБА_6 вимоги скарги підтримала, просила задовольнити, та звільнити ОСОБА_6 .

У судове засідання, відкладене на 04.02.2026 року, скаржник не з`явилася, на електронну пошту суду надіслала заяву про залишення скарги без розгляду у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 більше не знаходиться на території обласного мобілізаційного центру, тому відпала необхідність у розгляді даної скарги.

Прокурор у судовому засіданні щодо заяви про залишення скарги без розгляду поклався на розсуд суду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов такого висновку, що скарга підлягає залишенню без розгляду з таких підстав.

Із матеріалів скарги вбачається, що вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07.02.2025 року затверджено угоду про визнання винуватості від 13.01.2025 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, і призначено йому, узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України строком на 2 роки, з конфіскацією майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Також, продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у період часу з 21.00 до 06.00 наступного дня, та продовжено строк дії покладених обов`язків.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19.03.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07.02.2025 року.

Для розгляду скарги по суті, слідчим суддею здійснено запити до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо затримання громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 26.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 працівниками патрульної поліції.

29.01.2026 року, на виконання протокольної ухвали слідчого судді від 28.01.2026 року, надійшла інформація від ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої станом на 28.01.2026 року ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не доставлявся. Згідно інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», громадянин ОСОБА_6 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Іншою інформацією щодо ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 не володіє. Зважаючи на викладене, виконання вимог ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28.01.2026 року в частині доставлення громадянина ОСОБА_6 у судове засідання не виявляється можливим.

29.01.2026 року, на виконання протокольної ухвали слідчого судді від 29.01.2026 року, надійшла інформація від УПП в Чернігівській області, відповідно до якої 26.01.2026 року до ОСОБА_6 поліцейськими УПП в Чернігівській області застосовано такий захід забезпечення адміністративного провадження як адміністративне затримання, відповідно до ст. 261 КУпАП, на підставі наявної інформації в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» про необхідність доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на підставі статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені у повістці (для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду). В УПП в Чернігівській області ДПП відсутня інформація щодо місця перебування ОСОБА_6 на даний час.

02.02.2026 року на електронну пошту суду надійшло повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.01.2026 року № 1/125, відповідно до якого ОСОБА_6 є порушником правил військового обліку, та 26.01.2026 року працівниками поліції був доставлений до обласного мобілізаційного центру для складання адміністративних матеріалів, відповідно до ст. 210-1 КУпАП.

Проте, суду не надано матеріалів на підтвердження місцеперебування ОСОБА_6 , затримання, доставлення, які були складені стосовно нього. Ухвали суду про доставку ОСОБА_6 в судові засідання, та надання відповідних документів не виконані.

Крім того, ухвалою суду від 03.02.2026 року доручено Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги, уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити захисника для здійснення захисту ОСОБА_6 .

Однак, даним центром ОСОБА_6 захисника не призначено, 03.02.2026 року на адресу суду надіслано лист директора Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, з роз`ясненням порядку отримання такої допомоги.

Статтею 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно із ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Враховуючи викладене вище, заяву скаржника ОСОБА_3 про залишення скарги без розгляду, відсутність документів, які б свідчили, що особа незаконно позбавлена свободи, суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає задоволенню, що не порушує права особи, яка звернулась зі скаргою та інших осіб у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 21, 26, 206 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , у порядку ст. 206 КПК України залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий cуддя ОСОБА_1