КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/5505/2025
ЄУН: 757/5234/24-к Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 2 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0002275 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 2 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 31 жовтня 2025 року, включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 2 вересня 2025 року, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що оскаржувана ним ухвала прийнята з істотним порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним дослідженням всіх обставин провадження, а тому підлягає до скасування.

Як вважає захисник, суд в порушення вимог КПК України при продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 не врахував, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказував прокурор у клопотання, є нічим не обґрунтовані та взагалі відсутні.

Захист вважає, що доводи прокурора про необхідність подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими, формальними та такими, що суперечать вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, практиці ЄСПЛ та принципу презумпції невинуватості.

Зокрема, щодо ризику переховування від суду, захисник зауважує, що даний ризик є нічим не підтвердженим, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання в м. Києві, батьків пенсіонерів, які потребують його допомоги; малолітню дитину, позитивні характеристики та підтверджений факт проходження військової служби у ЗСУ; спортивні досягнення. Більш того, після інкримінованих подій, ОСОБА_8 не переховувався від органів досудового розслідування та перебував за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , жодних дій для переховування не вчиняв. Зазначене, на переконання захисника, підтверджує те, що ризик переховування реально відсутній, а посилання прокурора у даному випадку є явно надуманим. До того ж, як зазначає захисник з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначальним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, захисник зазначає, що суд першої інстанції погодившись із доводами прокурора, послався на факт складання відносно ОСОБА_8 адміністративного протоколу за ознаками домашнього насильства у 2021 році, що було використано як аргумент на підтвердження ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення, з чим сторона захисту категорично не погоджується. Так, як наголошує захисник, протокол, на який посилається прокурор та суд першої інстанції, навіть не долучений до матеріалів справи та стосується події, яка мала місце майже чотири роки тому, та не завершився ні притягненням до кримінальної відповідальності, ні системним порушенням з боку обвинуваченого. Крім того, використання судом першої інстанції адміністративного протоколу 2021 року як підстави для підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є прямим порушенням ст. 88 КПК України, що свідчить про недопустимість такого доказу та незаконність висновків суду.

Таким чином, як зазначає апелянт, практика ЄСПЛ прямо вимагає, щоб ризики були доведені конкретними та актуальними доказами. Гіпотетичні посилання на можливість вчинення нових злочинів без доказів є порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Заслухавши доповідь судді,

- позицію захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, який додатково зазначив про те, що посилання прокурора та суду на дані з АРМОРу є незаконними, оскільки така інформаційно-пошукова система не існує, що підтверджується відповідним листом Департаменту інформатики МВС України, який долучений ним під час апеляційного розгляду;

- обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника;

- прокурора, який категорично заперечував проти задоволення апеляційної скарги, наголосивши на тому, що доводи захисника про те, що обвинувачений не переховувався, а жив у себе вдома, є безпідставними, оскільки фактично обвинувачений не очікував, що буде виявлений та затриманий, а, окрім того, вчинивши злочин, обвинувачений покинув місце, не надавши потерпілому будь-якої допомоги, що, на переконання прокурора, також свідчить про факт переховування; що інформація з ІІПС «Армор» не є доказом у кримінальному провадженні, але існування факту про те, що відносно обвинуваченого складався протокол про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства відносно співмешканки, не нівелює ризику вчинення інших кримінальних правопорушень;

- дослідивши наявні матеріали, а також долучені стороною захисту під час апеляційного розгляду, обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

З наявних у розпорядженні колегії суддів матеріалів встановлено, що у провадженні Печерського районного суду м. Києва на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України.

На стадії судового розгляду прокурором заявлене клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, яке обґрунтовано викладенням обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , наведенням доказів, які, на думку прокурора, підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, та наявністю ризиків, які стали підставою для застосування та продовження цього виду запобіжного заходу, що, на переконання прокурора, продовжують існувати і на час подання клопотання. Прокурор вказує, що, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі. Крім того, як зазначає прокурор, ризик переховування підсилює спосіб та суспільна небезпека інкримінованого йому злочину та загроза отримання реального покарання; що після вчинення злочину ОСОБА_8 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, не вжив жодних заходів щодо надання допомоги потерпілому, тому, як наголошує прокурор, ризик переховування є загостреним. Також прокурор підкреслив про наявність ризику незаконно впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схиляння до зміни показань безпосередньо в суді, тому як ОСОБА_8 володіє їх анкетними даними, і такий вплив не виключається, оскільки в силу засади безпосередності дослідження доказів показання учасників кримінального провадження суд отримує усно; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини, демонструє агресивну поведінку до оточуючих, не має документально підтверджених міцних соціальних зв`язків.Також, як наголошує прокурор, згідно з відомостями ІІПС «Армор» раніше щодо ОСОБА_8 вже надходили заяви до поліції з приводу застосування насильства, 6 жовтня 2021 року виносився працівниками Печерським УП ГУНП у м. Києві заборонний припис щодо заборони контактувати із співмешканкою, та у подальшому складались адміністративні матеріали за вчинення домашнього насильства - адмінпротокол № 381350 від 14 жовтня 2021 року, за змістом якого ОСОБА_8 погрожував ОСОБА_9 , що вб`є її, потім вдарив кулаком в живіт, прижав до себе і вкусив за вухо, вирвавши при цьому сережку; схопив її і залякував, після чого вдарив у ніс. Прокурор вказує, що описані обставини підсилюють зазначені ризики.

На переконання прокурора, вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують саме такий рівень суворості запобіжного заходу. Прокурор вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Як зазначає прокурор, обставини соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинуваченого у звичайному житті, враховуючи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з насильством, та дають підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів. Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального протиправного діяння, на переконання прокурора, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, а наявний запобіжний захід при обґрунтованій підозрі відповідає характеру інкримінованого ОСОБА_8 , кримінального протиправного діяння, не дає можливості перешкоджати встановленню істини, інтересам правосуддя шляхом ухилення підозрюваного від суду, а також запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Згідно з вимогами кримінального процесуального закону підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Колегія суддів враховує, що з наявних матеріалів встановлено, що питання продовження строку тримання обвинуваченому під вартою вирішено на стадії судового розгляду кримінального провадження, тобто, судом першої інстанції обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється шляхом дослідження наданих сторонами доказів.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

За змістом оскаржуваної ухвали, вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, перевіривши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, врахував стадію судового розгляду; те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі, який спричинив загибель людини, обвинувачений офіційно не працює, легального джерела доходу не має, обставини, наведені прокурором про те, що обвинувачений ОСОБА_8 після вчинення злочину покинув місце вчинення кримінального правопорушення та не вжив жодних заходів щодо надання допомоги потерпілому ОСОБА_10 , відомості, зафіксовані в ІІПС «Армор» відносно ОСОБА_8 , згідно з якими 14 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 складався адмінпротокол за вчинення домашнього насильства відносно попередньої співмешканки.

З огляду на встановлені обставини, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, а саме, наявність в обвинуваченого ОСОБА_8 батьків - пенсіонерів, визначеного місця проживання, а також неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходження ним попередньо військової служби у ЗСУ за контрактом, наявність захворювань та дипломів зі спортивних змагань, суд погодився із заявленими прокурором ризиками, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винності, вчинити інше кримінальне правопорушення, та дійшов висновку про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою ще на 60 днів. При цьому судом не встановлено підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з огляду на наявність вищенаведених судом ризиків і необхідність забезпечення дотримання розумних строків судового процесу.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, з огляду на положення п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Колегія суддів на даному етапі судового розгляду погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині наявності ризику переховування обвинуваченого від суду, з огляду на обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суворість покарання, яке може загрожувати ОСОБА_8 у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, що само по собі може бути підставою для переховування з боку обвинуваченого.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги доводи сторони захисту про відсутність будь-яких обставин на підтвердження наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Так, з наявних матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, будь-яких даних, що ОСОБА_8 притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності з наявних у розпорядженні колегії суддів матеріалів не вбачається і під час апеляційного розгляду не встановлено, оскільки прокурор, наводячи відомості про складання відносно ОСОБА_8 протоколу про адмінправопорушення за домашнє насильство за наведених у клопотанні обставин, не зміг підтвердити притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення. За встановлених обставин, на думку колегії суддів, без підтвердження об`єктивними даними, які б характеризували особу обвинуваченого саме як особу, схильну до вчинення правопорушень у т.ч. з застосуванням насильства, наявність ризику вчинення з боку ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення є сумнівною.

Також колегія суддів приймає до уваги, що за змістом оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлений ризик незаконного впливу на свідків, на наявність якого посилався прокурор у поданому клопотанні.

Водночас, з урахуванням встановлених на даний час обставин, відомостей про особу обвинуваченого, стадію судового розгляду, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, що на даному етапі судового розгляду більш м`які запобіжні заходи, якими є домашній арешт, особиста порука, особисте зобов`язання, з урахуванням небезпідставно встановленого ризику переховування від суду, який, хоча і дещо зменшився з огляду на період перебування обвинуваченого під вартою, однак продовжує існувати, не можуть бути застосовані за відсутності достатніх стримуючих факторів від неналежного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Також, з огляду на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину з застосуванням насильства, що спричинило загибель людини, колегія суддів, з урахуванням всіх встановлених на даний час обставин, положень п.. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, погоджується з висновком суду першої інстанції про незастосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як застава.

Встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на переконання колегії суддів, спростовують доводи апеляційної скарги захисника про відсутність будь-яких ризиків та їх недоведеність прокурором.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що посилання як у клопотанні прокурора, так і в оскаржуваній ухвалі на те, що доводи захисника неодноразово перевірялись судом апеляційної інстанції, та у їх задоволенні ухвалами Київського апеляційного суду було відмовлено, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, з викладенням обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 2 вересня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 31 жовтня 2025 року, включно, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4