Номер провадження: 11-кп/813/1012/25
Справа № 521/8180/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з неповною середньою освітою, не одружений,-

обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000353 від 06.05.2021 року, №0000632 від 29.10.2021 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції:

ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 190 КК України та йому призначено покарання:

за ч.1 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі строком на чотири роки; .

за ч.2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_9 визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

В силу ст.ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, які передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_9 визначено покарання по сукупності кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, а саме покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 року за ч.1 ст. 289 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки та остаточно визначивши покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки.

Також даним вироком вирішено питання речових доказів, цивільного позову та заходів забезпечення.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 , 27.04.2021 року, приблизно о 23 годині 17 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 115, діючи з прямим умислом, з мотивів незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів мопедом Alpha 50 QT-4, НОМЕР_1 , та почав його котити, після чого сів за кермо та поїхав, завдавши ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 3000 гривень.

Крім того, ОСОБА_9 , 28.10.2021 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 24, к.1, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, шляхом обману, попросивши у ОСОБА_11 покататися велосипед «Pride», заволодів їм та поїхав, завдавши ОСОБА_11 матеріальну шкоду у сумі 4000 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказаний вирок суду, прокурор Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи фактичних обстави справи та розміру призначеного ОСОБА_9 покарання, вважає вирок місцевого суду відносно останнього таким, що підлягає зміні з підстав незаконності та порушенням вимог закону України про кримінальну відповідальність та вимог кримінального процесуального Закону.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції під час призначення остаточного покарання з випробуванням, не послався на положення ст.ст.75, 76 КК України, як на правову підставу такого звільнення та не визначив, які конкретно обов`язки слід покласти на засудженого в період іспитового строку, передбачені ст.76 КК України.

На підставі викладеного, прокурор просить вирок Малиновського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання, виклавши 8 абзац резолютивної частини вироку наступним змістом:

На підставі ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_9 визначено покарання по сукупності кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, а саме покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 року за ч.1 ст. 289 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки та остаточно визначивши покарання у вигляді п`яти років.

В силу ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробувальним строком на три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, які передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений не з`явився, причин неявки суду не повідомив, із клопотаннями про відкладення судового засідання не звертався. Водночас, обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду представлений захисником адвокатом ОСОБА_7 , який з огляду на те, що в апеляційній скарзі питання про порушення становища обвинуваченого не ставиться, вважав за можливе розгляд апеляційної скарги здійснювати без обвинуваченого.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду:

прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити;

захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки вирок суду першої інстанції в частині доведеність вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, виду та розміру призначеного покарання ніким не оскаржується, апеляційний суд не перевіряє вирок у цій частині.

Так, при ухваленні вироку судом першої інстанції неправильно застосовано низку норм кримінального процесуального права, передбачених, зокрема, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 370, п. 2 ч. 4 ст. 374 Кримінального процесуального кодексу України, та кримінального права, передбаченими, зокрема, ст. 50, п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 65, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 74, 75, 76 Кримінального кодексу України.

Так, пунктом 2 частини 4 статті 374 КПК України зобов`язано суд, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначати покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Якщо обвинувачений визнається винним, але звільняється від відбування покарання, суд зазначає про це в резолютивній частині вироку.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75-79 КК України, у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого.

Крім того за п. 6 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з абзацу 8 резолютивної частини вироку, суд дійшовши правильного висновку про призначення остаточного покарання ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років із звільненням від його відбування з випробуванням на три роки, що відповідає ступені тяжкості скоєних ним злочинів, особі винного та обставинам, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Однак при цьому суд в резолютивній частині вироку помилково не послався на положення ст. 75, 76 КК України, як на правову підставу такого звільнення, та не визначив, які конкретно обов`язки слід покласти на засудженого в період іспитового строку терміном три роки, передбачені ст. 76 КК України.

У ст. 50 КК встановлено, що покарання є 'заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно з п. 2, 3 ч. 1, ч. 4 статті 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 КК України, що більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно із статтями 70 та 71 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановления вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановления попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. З ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

У ч. 4 ст. 75 КК України зазначено, що іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Отже, обраний судом в резолютивній частині вироку спосіб викладення остаточного покарання ОСОБА_9 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України із звільненням від його відбування з випробуванням, без посилання на ст. 75, 76 КК України, без визначення конкретних обов`язків в період іспитового строку терміном на три роки, не відповідає вимогам п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, гі. 2, 3 ч. 1, ч. 4 статті 65, ст. 75, 76 КК України.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є , зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції зміні, з підстав, викладених вище.

Керуючись 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 року, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0000353 від 06.05.2021 року, №0000632 від 29.10.2021 року змінити в частині призначеного покарання.

Викласти в наступній редакції абзац 8 резолютивної частини вироку:

«На підставі ч. 4 ст. 70 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, остаточно призначеного ОСОБА_9 цим вироком за скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України, та вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, які передбачені п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.»

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4