Справа №463/654/26
Провадження №1-кс/463/1125/26
У Х В А Л А

про повернення скарги

26 січня 2026 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за поданням (повідомленням) від 17.11.2025 року Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, -

встановив:

В провадження слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за поданням (повідомленням) від 17.11.2025 року Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Оглянувши матеріали скарги, вважаю, що її слід повернути скаржнику виходячи з наступних підстав.

Судовому розгляду вказаної скарги передує процесуальна діяльність слідчого судді, метою якої є належна організація та ефективне проведення її розгляду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка немає права подавати скаргу.

Вичерпний перелік рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні міститься в ч. 1 ст. 303 КПК України. Частина друга ст. 303 КПК України передбачає, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Закріплюючи в ч. 1 ст. 303 КПК України вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, законодавець поряд з цим закріпив і відповідний перелік суб`єктів, які мають право на звернення до суду з відповідною скаргою, яка стосується оскарження відповідного рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, слідчого або прокурора, які передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України.

Як вбачається з поданої скаржником адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 скарги, така подана в порядку ст.214, п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів встановлено, що скаржник оскаржує бездіяльність уповноваженої особи Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за поданням (повідомленням) від 17.11.2025 року Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Таким чином, до відповідного органу досудового розслідування із поданням (повідомленням) від 17.11.2025 року про вчинення кримінального правопорушення звертався представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, а не скаржник - адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

Статтею 7 КПК України серед основних засад кримінального провадження передбачено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Її зміст розкривається у статті 24 цього ж Кодексу, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відтак, у ній встановлено спосіб реалізації відповідного права. Він врегульований, зокрема, Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Аналіз положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України в контексті норми ч.1 ст.214 КПК України дає підстави стверджувати про те, що оскаржувати бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, може особа, яка безпосередньо подавала відповідну заяву (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, яка залежно від обставин викладених у відповідній заяві (повідомленні) може мати статус заявника, потерпілого, підозрюваного чи його представника.

Як зазначено вище із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення до Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України у Львівській області не звертався ні ОСОБА_3 , ні адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 не звертались.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України, фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим, є заявником.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Зважаючи на вищенаведене суд вважає, що оскільки із заявою про вчинення кримінального правопорушення ні ОСОБА_3 , ні адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України у Львівській області не звертались, а відтак адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 не є уповноваженою особою на подачу скарги на бездіяльність уповноваженої особи Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за поданням (повідомленням) від 17.11.2025 року Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. З наведених підстав скарга підлягає поверненню.

При цьому, слід роз`яснити скаржнику, що у відповідності до ч.7 ст.304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись вимогами статей 303, 304, 306, 307, 372, 392 КПК України, -

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за поданням (повідомленням) від 17.11.2025 року Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не позбавляє його права повторно звернутися до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1