Справа № 473/4332/15-к
Провадження №1-кп/132/13/26
Ухвала

Іменем України

02 лютого 2026 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Калинівського відділу

Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

Представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000190 від 27.07.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кременець Тернопільської області, освіта вища, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2015 близько 03 год. 30 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Skoda Оctavia А5 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у нічний час доби, рухався по сухій асфальтобетонній проїжджій частині вул. Жовтневої Революції в м. Вознесенськ Миколаївської області, яка має по дві смуги руху в кожному напрямку, що розподілені горизонтальною дорожньою розміткою 1.3 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, зі сторони м. Нова Одеса у напрямку м. Южноукраїнськ, у своїй смузі руху, із увімкненим світлом фар.

У цей час, у зустрічному для автомобіля марки «Skoda Оctavia А5 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напрямку, у своїй смузі руху із увімкненим світлом фар рухався автомобіль марки «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

В районі будинку № 207 по вул. Жовтневої Революції у м. Вознесенськ, водій автомобіля «Skoda Оctavia А5 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 11.4, 12.1, 12.4 Правил Дорожнього руху України, а також вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не обрав безпечну швидкість свого транспортного засобу, яка б надавала йому змогу постійно контролювати рух свого автомобіля та безпечно керувати ним, перевищив допустиму в населеному пункті швидкість, рухався зі швидкістю 80-90 км/год., перед початком зміни напрямку руху свого автомобіля, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, без необхідності пересік горизонтальну дорожню розмітку 1.3, виїхав на зустрічну смугу руху, шо забороняється робити на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги руху в одному напрямку, де допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «Skoda Оctavia А5 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 219 від 25.08.2015, смерть ОСОБА_8 настала від сполученої тупої травми шиї та грудної клітини.

Пасажир автомобіля «Skoda Оctavia А5 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1369 від 14.09.2015, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Водій автомобіля «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 356 від 11.09.2015 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кісти зі зміщенням, відкритий перелом кісток лівої гомілки зі зміщенням. Закритий перелом правої п`яткової кістки зі зміщенням, забійні рани лівого колінного суглобу, лівої стопи, травматичний шок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Пасажир автомобіля «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 372, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого двухгомілкового перелому лівої гомілки без зміщення, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 , тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_11 і ОСОБА_9

20.01.2026 захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 надіслав до суду через систему «Електронний суд» за Вх. 688/26 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Заявлене клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 є обвинувачений у кримінальному провадженні №0000190 від 27.07.2015р. у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КПК України.

Доказами, які надано стороною захисту підтверджується, що будь яких порушень ПДР України під час ДТП обвинуваченим ОСОБА_4 не допущено. Він діяв в межах вимог п.2.14е ПДР України. Можливість довести свою невинуватість для обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно статистики виправдувальних вироків, є примарною.

Враховуючи, що подія кримінального правопорушення мала місце 27 липня 2015 року, тобто минуло понад 10 років, що перевищує строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ст. 49 Кримінального кодексу України для тяжких злочинів, тому просить обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Закрити кримінальне провадження №0000190 від 27.07.2015р. на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільні позови позивачів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишити без розгляду. Заходи забезпечення цивільних позовів відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_15 від 01.10.2015 скасувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження підтримали та просили його задовольнити з підстав зазначений у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення заявленого у справі клопотання захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності не заперечувала, так як заявлене клопотання відповідає вимогам КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілих адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності заперечували, оскільки вважають, що обвинуваченим ОСОБА_4 неодноразово вчинялись дії по затягуванню судового розгляду справи.

Вислухавши думку учасників процесу, встановивши в судовому засіданні підстави для прийняття рішення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюється виключно судом.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно класифікації кримінальних правопорушень, наведеній у ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (на час скоєння кримінального правопорушення), передбачене ч.2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину.

В той же час інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення було вчинено згідно обвинувального акту 27 липня 2015 року та з того часу минуло більше 10 років.

Згідно ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до дня набрання вироком законної сили минули десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) невчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.

Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 29.07.2021p по справі №552/5595/18.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Згідно із постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021р. по справі за № 521/8873/18, строк давності - це передбачений ст. 49 КК України, певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 2 ст. 285 КПК України визначено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Частиною 3 ст. 285 КПК України встановлено, що підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, яка є нереабілітуючою, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачений бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про ухилення обвинуваченим ОСОБА_4 від слідства та суду після вчинення ним даного кримінального правопорушення або про скоєння ним нового кримінального правопорушення, не знятої чи не погашеної судимості в обвинуваченого немає, що також підтверджується вимогою про відсутність відомостей про судимість ОСОБА_4 в ІАС.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність клопотання, з огляду на те, що даних про зупинення або переривання строків давності під час досудового розслідування судом не встановлено, закінчення строків давності, відповідно до вимог ч.1 ст. 49 КК України є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, тому суд приходить до переконання, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає до задоволення.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 згаданої статті закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням (невизнанням) ними своєї вини у вчиненні злочину. Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме такої правової позиції притримується Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, справа № 552/5595/18, справа № 203/241/17, 730/67/16-к, 552/5595/18).

З огляду на викладене, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для цього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого, не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14 березня 2013 року № 1-кс 13, від 19 березня 2015 року № 5-1кс 15, постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року № 659/234/16-к.

У будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020р. у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20).

Обвинуваченому ОСОБА_4 28.08.2015 ухвалою слідчого судді обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 28.10.2015, однак в подальшому даний запобіжний захід обвинуваченому не був продовжений та втратив свою силу.

Щодо заявлених потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 цивільних позовів про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд зазначає, що нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, заявлені цивільні позови потерпілими не підлягають розгляду за умови закриття кримінального провадження та підлягають залишенню без розгляду, що не обмежує право потерпілих звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (Постанова ОП ККС ВС від 12.09.2022 у справі № 203/241/17).

Тому, процесуальні витрати, понесені стороною обвинувачення на залучення експертів в загальній сумі 7987,20 грн, слід віднести на рахунок держави.

Арешти, накладені відповідно до ухвал слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 01.10.2015 року на майно, згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України підлягають скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цих заходів відпала потреба.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285, 286, 371-372, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 27.07.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - закрити.

Цивільні позови потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до ОСОБА_4 , ТОВ «Щьолково Агрохім Україна», ПАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група» про відшкодування майнової та моральної шкоди, залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільним позивачам, що залишення цивільних позовів без розгляду не перешкоджає праву на звернення до суду із аналогічними позовами в порядку цивільного судочинства.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 7987 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 20 копійок віднести на рахунок держави.

Арешти, накладені відповідно до ухвал слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 01.10.2015 року на майно, а саме на будинок № 17 по вул. П`ятисотнець в м. Хмельницький та на автомобіль марки «Skoda Оctavia А5 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати.

Речові докази по даному кримінальному провадженні:

-автомобіль марки «Skoda Оctavia А5 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 08.05.2012 року ВРЕВ-3 УДАІ у м. Києві, належить ТОВ «Щьолково Агрохім Україна», - повернути за належністю його власнику ТОВ «Щьолково Агрохім Україна»;

-відеореєстратор вилучений з автомобіль марки «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути його власнику ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена через Калинівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні при цьому - з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_1