Дата документу 16.10.2025 Справа № 314/1340/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/1340/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/854/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 537 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 9 липня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про скасування вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 9 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про скасування вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив, що вирішення питання щодо скасування або зміни судового рішення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність не входить до компетенції суду першої інстанції та має вирішуватись компетентним судом у порядку, визначеному процесуальним законодавством.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час ухвалення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2017 року суд виніс незаконне рішення, тому він в порядку п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про його скасування.

Також вважає, що в порядку п. 2-1 ч. 1 ст. 537 КПК України він мав право звернутися з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби, або в порядку п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вважає, що своїм рішення про відмову в задоволенні клопотання суд першої інстанції порушив його право на звільнення для проходження військової служби.

Також за змістом апеляційної скарги посилається на те, що покарання у виді довічного позбавлення волі без можливості умовно-дострокового звільнення суперечить міжнародним договорам, практиці ЄСПЛ та Конституції України.

Просить ухвалу скасувати.

Заслухавши доповідь судді по справі, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою, був проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку,визначеному процесуальним законом.

Частина перша статті 129 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим для виконання.

Стаття 8 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У численних рішеннях, зокрема, у рішенні у справі «Рябих проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема: «Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів».

Правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності (finality) судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру" (пункти 51-52).

Зі змісту клопотання засудженого ОСОБА_7 та доводів його апеляційної скарги вбачається, що він фактично не погоджується з вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2017 року і за таких обставин, він повинен був подавати на нього апеляційну скаргу, а не звертатись до суду першої інстанції із клопотанням про перегляд вказаного судового рішення.

Слід також звернути увагу і на те, що з часу звернення засудженого із клопотанням про скасування вироку у відношенні нього, цей вирок вже було переглянуту не лише в апеляційному порядку, а і в касаційному, та постановою Верховного Суду України касаційну скаргу сторони захисту було залишено без задоволення, а вироку суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.

При цьому, колегія суддів вважає, що вимоги засудженого суперечать положенням п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України, зокрема такій засаді кримінального провадження як верховенство права, яке передбачає принцип юридичної визначеності, відповідно до якого, якщо суди остаточно вирішили справу, їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.

Крім того, колегія суддів враховує і прецедентну судову практику ЄСПЛ висловлену, зокрема в справі «Желтяков проти України», згідно якої "право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів".

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що доводи клопотання та апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 є безпідставними, спрямованими на повторний перегляд вироку суду, що набрав законної сили, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області від 9 липня 2025 року залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 9 липня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про скасування вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2017 року, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4