печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000626,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000626 від 01.08.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато на підставі повідомлення Головного управління контррозвідувального забезпечення критичної інфраструктури та протидії фінансування тероризму Департаменту захисту національного державності СБУ від 30.07.2025 № 8/5/4-4337 щодо виявлення незаконного переправлення осіб (чоловіків призовного віку) через державний кордон України.

Короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання:

За вказаних умов ОСОБА_7 будучи місцевим мешканцем Закарпатської області, обізнаним із наявними можливостями незаконного переправлення осіб через державний кордон, а також:

- усвідомлюючи, що згідно Правил перетинання державного кордону громадянами України громадяни України чоловічої статі віком від 23 до 60 років мають право перетинати державний кордон України лише у визначених законодавством випадках;

- достовірно знаючи, що в ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні підстави для перетину державного кордону України;

- усвідомлюючи, що в умовах воєнного стану організація незаконного переправлення осіб, зокрема чоловіків призовного віку, через державний кордон України, керівництво такими діями є суспільно небезпечним діянням, що призводить до суспільно-небезпечних наслідків у сфері обороноздатності держави Україна та створює перешкоди в частині забезпечення мобілізації військовозобов`язаних, стаючи на заваді поповненню Збройних Сил України та інших військових формувань;

- зухвало розраховуючи на те, що його злочинні дії в частині організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництва такими діями не будуть викриті правоохоронними органами, не рахуючись з положеннями чинного законодавства, діючи з прямим умислом, зухвало, керуючись метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи явно незаконний характер своїх дій і їх суспільно-небезпечні наслідки, організував незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України за наступних обставин.

Так, 22.07.2025, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи у сквері, що розташований біля Закарпатської обласної військової адміністрації у м. Ужгород по вул. Гойди, зустрілась із раніше не знайомим їй громадянином ОСОБА_7 .

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 , що він організовує виїзди за межі України для чоловіків призовного віку без оформлення будь-яких документів за відповідну грошову винагороду.

В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України до однієї з країн Європейського Союзу, з корисливих мотивів за грошову винагороду у розмірі 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) доларів США.

Реалізуючи свій злочинний умисел на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України до однієї з країн Європейського Союзу, ОСОБА_7 в ході зазначеної вище зустрічі повідомив ОСОБА_9 що він має можливість організувати незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України до однієї з країн Європейського Союзу за грошову винагороду у розмірі 12 500 доларів США, після чого довів до відома ОСОБА_9 свій злочинний план організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, який полягав у наступному.

Так, 17.09.2025 знайомий ОСОБА_7 невстановлений працівник поліції, діючи за попередньою змовою із останнім та виконуючи відведені йому функції фізичного супроводу (перевізника), забирає ОСОБА_8 з міста Києва та на власному автомобілі забезпечує його безперешкодне доставляння до міста Ужгорода Закарпатської області, гарантуючи при цьому, що ОСОБА_8 не буде затримано на блокпостах працівниками Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та працівниками поліції, та що йому не буде вручено повістки про необхідність явки до Територіальних центрів комплектування

та соціальної підтримки. При цьому ОСОБА_9 має перебувати у місті Ужгороді разом зі ОСОБА_7 та з обумовленою сумою грошових коштів у розмірі 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) доларів США, які вона має передати ОСОБА_7 особисто за результатами успішного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

Надалі, після доставки ОСОБА_8 з міста Києва до міста Ужгорода, останній має особисто передати вищевказаному невстановленому працівнику поліції грошові кошти у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США за організацію безперешкодної доставки з міста Києва до міста Ужгорода, після чого вказаний працівник поліції має передати ОСОБА_8 співвиконавцю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та виконуючи відведені йому функції провідника, має доставити ОСОБА_8 до лісосмуги на кордоні із Республікою Словаччина або з іншою країною Європейського Союзу, і провести його за завчасно визначеним маршрутом через державний кордон України в обхід пунктів пропуску на територію Республіки Словаччина або іншої країни Європейського Союзу.

Надалі, після незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України та отримання від нього підтвердження перетину кордону, ОСОБА_9 має передати ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) доларів США за організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, частину з яких у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США має отримати ОСОБА_10 , а іншу частину у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США має отримати безпосередньо ОСОБА_7 .

Також попередньо ОСОБА_10 має провести інструктаж із ОСОБА_8 у частині того, як він має поводити себе на території країни Європейського Союзу, а саме здатися першим ліпшим працівникам поліції чи прикордонного загону іноземної держави з метою отримання статусу особи, яка потребує статусу тимчасового захисту від війни в Україні, що унеможливить його подальшу депортацію назад до України.

Вислухавши доведений ОСОБА_7 план незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_7 , що обдумає його пропозицію і повідомить про своє рішення.

Усвідомивши явно злочинний характер запропонованого ОСОБА_7 плану незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, ОСОБА_9 вирішила звернутися до працівників правоохоронних органів та у подальшому погодилася прийняти участь у викритті злочинної діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та інших невстановлених осіб.

Приблизно о 19:15 год. 29.08.2025 ОСОБА_7 , перебуваючи на літній терасі кафе «Тотем», розташованого за адресою: м. Ужгород, вул. Гойди, 10А, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного особистого збагачення, виконуючи функції організатора у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, зустрівся із ОСОБА_9 , попередньо зателефонувавши їй у месенджері Telegram (з аккаунту користувача ОСОБА_11 ) та домовившись з нею про зустріч з метою обговорення питань подальшого переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_9 в успішному переправленні ОСОБА_8 через державний кордон України до однієї з країн Європейського Союзу, для чого в нього та його спільників, зокрема ОСОБА_10 та інших невстановлених осіб, в користуванні наявні близько десяти налагоджених маршрутів з території Закарпатської області та напрацьована схема роботи, що діє вже тривалий час. Також ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 про організаційні деталі запланованого переправлення ОСОБА_8 через державний кордон, зокрема, що після доставляння ОСОБА_8 з міста Києва до міста Ужгорода, останній має певний час, від одного до кількох днів, перебувати в готелі, звідки його заберуть спільники ОСОБА_7 та підвезуть до одного з десяти ймовірних маршрутів перетину державного кордону України, у місті Виноградів Берегівського району Закарпатської області, яке розташовано поблизу кордону з Румунією та з Угорщиною. У ході безпосереднього переправлення ОСОБА_8 через державний кордон, як повідомив ОСОБА_7 , один із провідників буде йти попереду основної групи та перевіряти місцевість зі спеціальним тепловізором на можливу наявність прикордонних нарядів та сторонніх осіб, які можуть завадити переходу через кордон, інший спільник буде здійснювати страхування основної групи з використанням безпілотного літального апарату (дрону) та контролювати ситуацію з повітря, виявляючи можливі прикордонні наряди, які виконують наказ на охорону державного кордону шляхом прихованого несення прикордонної служби. В ході описаної розмови ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_9 , що навіть у разі можливого виявлення співробітниками Державної прикордонної служби України групи, яка переправляється через державний кордон, він вирішить з ними питання шляхом надання їм відповідної суми грошових коштів, що вже мало місце в минулому.

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_7 висловив ОСОБА_9 прохання надати йому грошові кошти в розмірі 200 доларів США в якості передоплати за подальше переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, зокрема в рахунок суми за доставку останнього з міста Києва до міста Ужгорода.

Приблизно о 19:17 год. 10.09.2025 ОСОБА_7 , перебуваючи на паркувальному майданчику поблизу будівлі за адресою м. Ужгород, вул. Гойди, 10-А, в автомобілі «BMW 540 I», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні останнього, продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного особистого збагачення, виконуючи функції організатора у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, зустрівся із ОСОБА_9 та отримав від неї раніше обумовлений завдаток у розмірі 200 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 19.09.2025 склало 8 246,34 грн., за подальше переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, зокрема в рахунок суми за організацію безперешкодного доставки останнього з міста Києва до міста Ужгорода.

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_9 , діючи з метою організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, здійснив телефонний дзвінок невстановленій особі на ім`я ОСОБА_12 , який за вказівкою ОСОБА_7 виконує відведені йому функції фізичного супроводу (перевізника), та якому повідомив, що ОСОБА_8 необхідно 17.09.2025 забрати з міста Києва та доставити до міста Ужгорода, керуючи таким чином діями щодо переправлення осіб через державний кордон України. Після завершення телефонного дзвінка ОСОБА_7 в розмові повідомив ОСОБА_9 , що час виїзду ОСОБА_8 з міста Києва 17.09.2025 затверджений, а також надав гарантії успішного проходження (проїзду) блокпостів, звернувши увагу, що його батько працює в одному з Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та зможе надати йому допомогу у вирішенні можливих непередбачуваних проблем. ОСОБА_7 підтвердив раніше озвучені організаційні деталі запланованого переправлення ОСОБА_8 через державний кордон в частині підготовленості його спільників, наявності налагоджених маршрутів перетину державного кордону, застосування спільниками тепловізорів, безпілотних літальних апаратів (дронів), а також повідомив про наявну можливість вирішення питань з працівниками ТЦК та СП, для чого у нього є відповідні зв`язки.

У подальшому близько 22:00 год. 15.09.2025 ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного особистого збагачення, виконуючи функції організатора у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, зателефонував ОСОБА_9 у месенджері Telegram (з аккаунту користувача ОСОБА_11 ) та уточнив, що невстановлена особа, яка за вказівкою ОСОБА_7 виконує відведені йому функції фізичного супроводу (перевізника), забере ОСОБА_8 на власному автомобілі з міста Києва у 17.09.2025 близько 21:00-22:00 год., після чого разом з іншими особами, яких також планується переправити через державний кордон, доставить до міста Виноградів Берегівського району Закарпатської області, а не до міста Ужгорода, як було обумовлено раніше. У розмові ОСОБА_7 також повідомив ОСОБА_9 , що грошові кошти за доставляння ОСОБА_8 у розмірі 1 300 доларів США вона має надати безпосередньо йому, а не особі, яка буде здійснювати доставляння ОСОБА_8 з міста Києва.

На уточнення попередніх домовленостей 16.09.2025 ОСОБА_7 написав ОСОБА_9 у месенджері Telegram, що перевезення ОСОБА_13 його довіреною особою із міста Києва до прикордонного населеного пункту - сел. Вилок Виноградівського району Закарпатської області, заплановано на близько 19:00 год. 17.09.2025, тобто відбудеться раніше, ніж було заплановано.

Наступного дня 17.09.2025 ОСОБА_7 написав ОСОБА_9 у месенджері Telegram повідомлення із посиланням на акаунт в месенджері Telegram «ІНФОРМАЦІЯ_6», яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і запитав у ОСОБА_9 , хто саме буде контактувати із його довіреною особою - водієм (перевізником), на що ОСОБА_9 відповіла що вона, після чого ОСОБА_7 повідомив, що вказана особа чекає її дзвінка на указаний акаунт. У той же день 17.09.2025 близько 15:00 год. ОСОБА_9 написала повідомлення на вказаний акаунт в месенджері Telegram «ІНФОРМАЦІЯ_6» із текстом «Доброго дня на сьогодні домовлялись на 19. Чи все в силі», та у відповідь отримала від ОСОБА_5 повідомлення наступного змісту «все в силі, навіть на 18.00 год. скоріш за все, скиньте точку де можна забрати». Після цього ОСОБА_9 надіслала на вказаний акаунт ОСОБА_5 повідомлення із геолокацією місця перебування ОСОБА_8 .

Після чого біля 16:07 год. 17.09.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за єдиним злочинним умислом із ОСОБА_7 , спрямованим на незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України до однієї з країн Європейського Союзу, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного особистого збагачення, виконуючи відведені йому ОСОБА_7 функції фізичного супроводу (перевезення) ОСОБА_8 , зателефнував ОСОБА_9 в месенджері Telegram із аккаунту «ІНФОРМАЦІЯ_6» та запитав, чи влаштовує останню виїзд о 18:00 год., на що остання відповіла ствердно. Біля 17:55 год. ОСОБА_5 повторно зателефонував ОСОБА_9 в месенджері Telegram із аккаунту «ІНФОРМАЦІЯ_6» і повідомив, що він прибув на точку геолокації та описав зовнішній вигляд свого автомобіля, як авто марки «Мерседес» із чорним номером.

Близько 18:00 год. ОСОБА_5 , на виконання попередньої домовленості з ОСОБА_8 , на власному автомобілі Mercedes Е320, д.н.з. «НОМЕР_3», прибув до завчасно обумовленого місця та забрав ОСОБА_8 для подальшого його доставляння з міста Києва до прикордонного населеного пункту - сел. Вилок Виноградівського району Закарпатської області, виконуючи відведену ОСОБА_7 функцію фізичного супроводу (перевізника) ОСОБА_8 з метою подальшого переправлення останнього через держаний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, зокрема в частині переодягання ОСОБА_8 у військовий одяг, надання засобів шляхом перевезення власним автотранспортом до прикордонної смуги та усуненням перешкод шляхом забезпечення безперешкодного проїзду блокпостів, організованими працівниками ТЦК та СП і поліції.

17.09.2025 о 19:30 год. ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного особистого збагачення, виконуючи функції організатора у незаконному переправленні ОСОБА_8 через державний кордон України, перебуваючи в автомобілі «BMW 540 I», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні останнього, знаходячись біля готелю «КІЛІКІЯ», що розташований за адр.: м. Ужгород, вул. Дитяча, 1-Г, зустрівся з ОСОБА_9 , якій повідомив, що ОСОБА_8 біля 18:00 год. 17.09.2025 у місті Києві забрала його довірена особа і вже розпочала його перевезення до прикордонного населеного пункту - сел. Вилок Виноградівського району Закарпатської області, що біля кордону із Угорщиною, та ОСОБА_9 має надати йому грошові кошти у розмірі 1 100 доларів США за перевезення особи до прикордонної смуги та подальше його переведення через державний кордон України. Під час вказаної зустрічі ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_9 раніше обумовлену суму грошових коштів за організацію безперешкодного доставляння ОСОБА_8 з міста Києва до прикордонного населеного пункту Вілок, що біля кордону із Угорщиною, у розмірі 1 100 доларів США.

18.09.2025 близько 05:00 год. на стаціонарному блокпості «Торунь» поблизу с. Торунь Хустського району Закарпатської області (45 км траси Р-21 Долина- Міжгір`я-Хуст) автомобіль Mercedes Е320, д.н.з. «НОМЕР_3», на якому пересувався ОСОБА_5 , як водій, та ОСОБА_8 , як пасажир, був затриманий.

18.09.2025 о 12:50 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

18.09.2025 о 16:58 год. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів

18.09.2025 о 06:48 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

18.09.2025 о 17:06 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, надання засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Так, 18.09.2025 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 на стаціонарному блокпості «Торунь» поблизу с. Торунь Хустського району Закарпатської області (45 км траси Р-21 Долина- Міжгір`я-Хуст) проведено його особистий обшук в ході якого при ОСОБА_5 виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi Note 14 Pro» з IMEI: НОМЕР_2 .

Вилучений мобільний телефон належить підозрюваному ОСОБА_5 та містить записи про переписку зі свідком ОСОБА_14 . Аналіз контактів та СМС у вказаному тмобільшому телефоні буде мати важливе доказова значення у кримінальному провадженні. Крім того, зазначений телефон необхідний для проведення відповідної комп`ютерної експертизи.

Враховуючи вище викладене, 18.09.2025 постановою слідчого зазначений вище мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Підставою арешту вищевказаного майна є необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав посилаючись на викладені в ньому доводи, просив клопотання задовольнити.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя визнав за можливе розглянути клопотання без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Постановою старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_15 від 18.09.2025 майно на арешті якого наполягає слідчий, визнано речовими доказами.

Як вбачається із матеріалів клопотання, вилучене майно оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також наявні достатні підстави вважати, що набуте кримінально-протиправним шляхом.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000626 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 18.09.2025 в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України та особистого обшуку підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000626 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на мобільний телефон марки «Redmi Note 14 Pro» з IMEI: НОМЕР_2 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1