Справа № 733/2373/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/812/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ДУ «Центр пробації» - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2025 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, утриманців немає, працюючого вантажником на Ічнянському ЗСММ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Прилуцького РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07.01.2025 року покарання стосовно ОСОБА_8 .

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що незважаючи на вчинення ОСОБА_8 трьох правопорушень, що посягають на громадський порядок, у даному випадку не може свідчити про небажання засудженого ставати на шлях виправлення, а тому мета покарання, зокрема, виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень наразі досягається без її ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, постановити нову, якою задовольнити подання Прилуцького РС № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком. Зазначає, що ОСОБА_8 своїми діями підтверджує своє небажання стати на шлях виправлення, легковажно відноситься до відбування звільнення з випробуванням, не виконує обов`язки, які встановлені КВК України, а саме неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Так, 26.01.2025 року та 10.04.2025 року ОСОБА_8 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 178 КУпАП за те, що він розпивав алкогольні напої у недозволеному місці повторно та за ч. 1 ст. 127 КУпАП за порушення правил дорожнього руху, 25.06.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування, 11.07.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора та думку представника органу пробації на підтримку вимог апеляційної скарги, заперечення засудженого проти вимог скарги, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи засудженої, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, окрім іншого, про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Згідно ч. 3, 6 ст. 539 КПК України таке клопотання розглядається протягом 10 днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно із правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

За наслідками розгляду клопотання суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Системний аналіз положень ст. 539 КПК України дає можливість прийти до висновку, що, з урахуванням вимог кримінального процесуального кодексу України, за результатами розгляду клопотання судом першої інстанції повинно бути прийнято рішення про задоволення або відмову у його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Із положень ст. 166 КВК України вбачається, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07.01.2025 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України на останнього покладені обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду набрав законної сили 07.02.2025 року та був прийнятий до виконання Прилуцьким РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області 10.02.2025 року.

Відповідно до постанови Прилуцького РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області від 19.02.2025 року ОСОБА_8 було зобов`язано з`являтися на реєстрацію до органу пробації першу середу кожного місяця.

19.02.2025 року ОСОБА_8 були роз`яснені порядок та умови звільнення від відбування покарання з випробуванням та попереджено про наслідки ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків.

Із матеріалів особової справи № 08/2025 вбачається, що ОСОБА_8 26.01.2025 року та 10.04.2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 178 ч.2 КУпАП ,за що до останнього застосовано попередження. 25.06.2025 ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП,за що стосовно нього у відповідності до ч. 1 ст. 166 КВК України 04.08.2025 року було повторно застосовано попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до витягу з ЄДРСР від 17.09.2025 року ОСОБА_8 11.07.2025 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В клопотанні про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання органом пробації наведено обґрунтування, що засуджений ОСОБА_8 ухиляється від виконання покладених на нього судом обов`язків в частині неодноразового порушення порядку та умов іспитового строку, а саме систематичного вчинення адміністративних правопорушень, хоча був попереджений про відповідальність за невиконання вироку суду, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та довести своє перевиховання.

Відмовляючи у задоволенні подання про скасування звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного судом покарання місцевий суд мотивував своє рішення тим, що наведені в поданні обставини не дають можливості зробити однозначний висновок про умисне невиконання засудженим без поважних причин покладених на нього обов`язків і свідчать лише про легковажне відношення до покладеного судом обов`язку - вчинення адміністративних правопорушень, переважна більшість з яких пов`язана з порушеннями Правил дорожнього руху.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду та наголошує, що грубого порушення громадського порядку при цьому ОСОБА_8 не допущено і тяжких наслідків від його дій для суспільства не настало.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені у клопотанні органу пробації факти притягнення засудженого до адміністративної відповідальності з урахуванням наданих ним пояснень, не можуть свідчити про систематичність вчинення порушень відбування призначеного покарання та про його небажання стати на шлях виправлення, і вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.

Колегія суддів вважає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку прокурором та представником органом пробації не доведено.

Слід звернути увагу, що доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_8 є подібними до наведених у клопотанні органу пробації, які були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою колегія суддів погоджується.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що твердження прокурора щодо наявності підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_8 та направлення його для відбування призначеного судом покарання є необґрунтованими, оскільки доводи викладені ним в апеляційній скарзі не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою застосування ч.2 ст.78 КК України.

Із засудженим постійно проводяться профілактичні бесіди та неодноразово ОСОБА_8 попереджений про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбуття призначеного покарання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять переконливих мотивів чи обставин, які б підтверджували необхідність ізоляції ОСОБА_8 від суспільства та вказували б на небажання останнього стати на шлях виправлення, який протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення не вчинив, вчасно і без пропусків з`являється на реєстрацію до органу пробації, а також, враховуючи вид вчиненого порушення, його молодий вік та позитивної характеристики за місцем роботи.

Враховуючи, що судом не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання органу пробації, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законної, обґрунтованої ухвали суду першої інстанції, а відповідно, і для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2025 року якою відмовлено у задоволенні подання Прилуцького РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07.01.2025 року покарання стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4