Справа 556/3595/25
Номер провадження 1-кп/556/262/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Рядок статзвіту № 23

08.12.2025

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в селищі Володимирець, кримінальне провадження №0000231 від 12.11.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого згідно ст. 89 КК України, -

за ч.1 ст.126-1 КК України-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , упродовж 2025 року, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, та бажаючи настання їх наслідків, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно яких кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під час їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_6 , яка є особою відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, що проявлялось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого остання зазнала психологічних страждань, а також погіршення якості життя, оскільки тривалий час перебувала у пригніченому та тривожному стані.

Зокрема, 04.06.2025 року о 23:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого останній завдано шкоду психологічному здоров`ю.

Вказаний факт судом визнано доведеним, за що ОСОБА_4 , відповідно до постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.08.2025, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У подальшому, 30.10.2025 року приблизно о 21:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, поводив себе агресивно, внаслідок чого останній завдано шкоду психологічному здоров`ю.

Вказаний факт судом визнано доведеним, за що ОСОБА_4 , відповідно до постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 10.11.2025, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, 08.11.2025 близько 20:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу кафе «Володимирчанка», що за адресою: с-ще Володимирець, вул. В. Стуса, 1, Вараського району, Рівненської області, вчинив відносно ОСОБА_6 домашнє насильство психологічного характеру, а саме вчергове висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Всі вище вказані умисні дії ОСОБА_4 мали систематичний характер та спричинили потерпілій приниження її гідності, погіршення якості її життя та психологічні страждання, які виразились у втомі, фізичному дискомфорті, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та появі негативних переживаннях.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

03 грудня 2025 року між начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Потерпіла в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та надала згоду щодо укладення між начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язався: беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; у подальшому подібного не вчиняти та щиро розкаюється у скоєному.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності із встановленням іспитового строку, а також застосувати обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників.

На призначення зазначеного покарання обвинувачений погодився.

Відповідно до угоди, обвинуваченому відомо та зрозуміло, що згідно із вимогами ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку. Йому також роз`яснено та є зрозумілими, визначені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, підстави для апеляційного оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, а також підстави для касаційного оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України в обсязі підозри, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною. ОСОБА_4 цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом. Викладені в обвинувальному акті та угоді обставини повністю відповідають фактичним обставинам вчинення злочину.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст.126-1 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з однорічним іспитовим строком, а також застосувати обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст.91-1 КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Ухвалою слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 листопада 2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на 60 днів.

Судові витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 174, 373, 374, 474-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 грудня 2025 року, укладену між начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000231 від 12.11.2025 за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ..

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.

Згідно ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично заявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників, строком на 3 (три) місяці.

Підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу - відсутні.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Відповідно до ч. 8 ст. 376 КПК України, копію вироку не пізніше наступного дня, після ухвалення, надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1