справа № 619/7246/25
провадження № 1-кс/619/1153/25
УХВАЛА

іменем України

09 грудня 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі скаргу ОСОБА_3 на дії тимчасово виконуючого обов`язки начальника СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , начальника СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , дізнавача СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання, поданого в порядку ст. 220 КПК України, щодо зміни кваліфікації кримінального правопорушення та визнання потерпілою у кримінальному провадження № 0000182,

в с т а н о в и в:

До Дергачівського районного суду Харківської області через систему «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_3 на дії тимчасово виконуючого обов`язки начальника СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , начальника СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , дізнавача СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання щодо зміни кваліфікації кримінального правопорушення та визнання потерпілою у кримінальному провадження № 0000182.

В обґрунтування скарги заявник зазначила, що 13 квітня 2025 року вона звернулась до поліції за фактом приєднання сусідом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , свого домоволодіння до її електромережі після її засобу обліку, та використання таким чином електроенергії на суму 40 588,56 грн.

За вказаним фактом в рамках ЄО 7405 від 13.04.2025, уповноваженими представниками поліції ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, зокрема співробітниками СОГ було складено відповідну документацію (відібрано заяви та пояснення, складено протоколи, здійснено фото- та відеофіксацію).

За викладеними обставинами були внесені відомості до ЄРДР за № 0000085 від 20.05.2025 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 188-1 КК України. Потерпілим було визнано установу електропостачання, а її, яка понесла збитки в розмірі 40 588,56 грн, було визнано лише свідком.

Не погоджуючись із вказаною кваліфікацією, 25 травня 2025 року нею було подано заяву про зміну кваліфікації та визнання потерпілою, яка залишилась без відповіді.

В подальшому постановою дізнавача від 29 липня 2025 року вказане кримінальне провадження було закрито. В обґрунтуванні закриття провадження зазначено, що установа електропостачання збитків не визнала. Надалі, нею повторно було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення 02 вересня 2025 року, а в силу відсутності відповіді 12 вересня 2025 року подано скаргу слідчому судді.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 26 вересня 2025 року (справа № 619/5451/25) вирішено зобов`язати уповноважену особу ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП України в Харківській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 02.09.2025.

В подальшому заявниця дізналась, що сектором дізнання ВП № 3 ХРУП № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області внесені відомості до ЄРДР за № 0000182 від 04.10.2025 за ч. 1 ст. 188-1 КК України, за складом правопорушення яких, потерпілим є установа електропостачання.

26 листопада 2025 року заявницею, в порядку ст. 220 КПК України, подано клопотання на адресу дізнавача СД ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , про зміну кваліфікації кримінального провадження та визнання її потерпілою особою в даному кримінальному провадженні.

28 листопада 2025 року заявниці була надана відповідь дізнавачем СД ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про відмову у задоволенні її клопотання.

Вважає, що рішення про відмову у визнанні її потерпілою та у зміні кваліфікації кримінального провадження прийнято без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин.

Просить суд зобов`язати уповноважених осіб ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області залучити її до кримінального провадження, як потерпілу особу, здійснити зміну кваліфікації кримінального провадження за ч.1 ст.188-1 КК України, за ч. 4 ст. 185 КК України.

Заявниця ОСОБА_3 на адресу суду надала заяву про розгляд скарги у її відсутність, скаргу підтримує.

Прокурор Дергачівської окружної прокуратури Харківської області у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

Дізнавач СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надав лист, відповідно до якого заперечував проти задоволення скарги.

За приписами ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на вказане, враховуючи стислі строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд скарги за відсутності скаржника, прокурора та дізнавача СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, оскільки своїм правом присутності, останні не скористалися.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Ознайомившись зі скаргою та додатками до неї, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно 28 листопада 2025 року на електронну адресу заявниці ОСОБА_3 надійшов лист за підписом дізнавача СД ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою та у зміні кваліфікації кримінального провадження.

28 листопада 2025 року ОСОБА_3 звернулась до суду через систему «Електронний суд» з відповідною скаргою, тому слідчий суддя приходить до висновку, що скаржник в десятиденний строк звернувся з відповідною скаргою на дії дізнавача про відмову у визнанні потерпілою особою та у зміні кваліфікації кримінального провадження.

Відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено право на оскарження та перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Статтею 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Лише таким процесуальним рішенням слідчого чи прокурора припиняється статус потерпілої особи, яка подала заяву про злочин щодо неї, під час якого їй заподіяно моральної, фізичної або майнової шкоди.

Під час розгляду скарги встановлено, що СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000182 від 04.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-1 КК України.

26 листопада 2025 року заявницею було подано клопотання до ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській областіпро зміну кваліфікації кримінального провадження та визнання її потерпілою, оскільки, як зазначає ОСОБА_3 , їй внаслідок вказаного кримінального правопорушення, завдано шкоду.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до положень ст. 55 КПК України для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження в якості потерпілого. Відповідні висновки також наведені у постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постанова про відмову у визнанні потерпілим є процесуальним рішенням слідчого та повинна відповідати вимогам, визначеним ч. 5 ст. 110 КПК України.

Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

28.11.2025 на електронну адресу заявниці ОСОБА_3 надійшов лист за підписом дізнавача СД ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою та у зміні кваліфікації кримінального провадження.

Згідно діючого законодавства, процесуальне рішення в частині визнання потерпілою особою у кримінальному провадженні, або про відмову у визнанні особи потерпілим, слідчий приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Постанова про відмову у визнанні потерпілим є процесуальним рішенням слідчого та повинна відповідати вимогам, визначеним ч. 5 ст. 110 КПК України.

Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 суперечать положенням КПК України, частиною 5 ст. 55 КПК України якою визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що на виконання вимог процесуального законодавства, дізнавачемСД було розглянуто клопотання ОСОБА_3 щодо залучення в якості потерпілого та зміни кваліфікації у кримінальному провадженні № 0000182, за наслідками якого листом-відповіддю відмовлено в його задоволенні, що не відповідає вимогам КПК України, оскільки за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор повинен винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

На думку слідчого судді, у зв`язку із наведеним, порушені права скаржниці підлягають захисту шляхом зобов`язання вчинити певну дію, а саме: зобов`язавши дізнавача СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0000182, розглянути заяву ОСОБА_3 від 26 листопада 2025 року щодо залучення у якості потерпілої у кримінальному провадженні, з обов`язковим прийняттям відповідного обґрунтованого та вмотивованого процесуального рішення, про що сповістити заявницю у передбачений законом спосіб.

Стосовно вимог скаржниці щодо зобов`язання дізнавача залучити її до кримінального провадження, як потерпілу особу, здійснити зміну кваліфікації кримінального провадження за ч.1 ст.188-1 КК України, за ч. 4 ст. 185 КК України, слідчий суддя зауважує, що такі вимоги не відповідають діючому законодавству та взагалі не входять до повноважень слідчого судді.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Слідчий суддя зазначає про відсутність у слідчого судді повноважень на здійснення контролю за правильністю визначення попередньої кваліфікації кримінального правопорушення.

Самостійне визначення особою певної статті КК та бажаної кваліфікації, без наведення достатніх відомостей, не може автоматично свідчити про те, що було вчинено саме цей злочин.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 3, 5 статті 22 КПК). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК (частини 1, 3 статті 26 КПК).

КПК передбачає можливість зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення щодо підозрюваного шляхом повідомлення про нову підозру (зміну раніше повідомленої підозри), до повідомлення про підозру уточнення правової кваліфікації кримінального правопорушення може відбуватися шляхом прийняття дізнавачем, слідчим, прокурором відповідного рішення у формі постанови.

Той факт, що кримінальне провадження № 0000182 зареєстроване, свідчить про можливість (й обов`язок сторони обвинувачення) подальшого збирання доказів у цьому провадженні, що, у свою чергу, не виключає можливості як подальшого уточнення правової кваліфікації кримінального правопорушення, у тому числі й до правової кваліфікації за статтею, яку заявник вважає правильною.

На процес збирання доказів можуть впливати й інші учасники кримінального провадження, шляхом подання на підтвердження своєї заяви речей і документів (пункт 2 частини 2 статті 60 КПК), подання доказів слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, заявлення клопотань, надання пояснень тощо (частина 1 статті 56 КПК).

Точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження.

Пункт 5 частини 5 статті 214 КПК містить поняття «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння (поведінку).

У той же час ні заявник, ні потерпілий, ні слідчий суддя не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом нав`язування слідчому/дізнавачу саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яка є бажаною для них, чи яку вони вважають правильною.

Здійснення судового контролю з боку слідчого судді за діями дізнавача, слідчого, прокурора щодо правильності правової кваліфікації на етапі досудового розслідування до повідомлення особи про підозру КПК не передбачено. Виправлення допущених слідчим помилок на цьому етапі можливе прокурором в рамках процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Наведені положення кримінально-процесуального закону та обставини, які встановлені під час розгляду скарги і оцінені відповідно до вимог статті 94 КПК України, свідчать про необґрунтованість скарги в цій частині.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку про часткову правомірність та обґрунтованість скарги. Слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати уповноважену особу ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0000182 від 04.10.2025, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою особою та зміни кваліфікації кримінального правопорушення, про що прийняти відповідне обґрунтоване та вмотивоване процесуальне рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303-309, 369-372, ч. 2 ст. 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_3 про відмову у задоволенні клопотання щодо зміни кваліфікації кримінального правопорушення та визнання потерпілою у кримінальному провадження № 0000182 задовольнити частково.

Зобов`язати дізнавача СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0000182 від 04.10.2025, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 26 листопада 2025 року про визнання її потерпілою особою та зміни кваліфікації кримінального правопорушення, про що прийняти відповідне обґрунтоване та вмотивоване процесуальне рішення.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Копію ухвали негайно направити до СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області до виконання, заявниці ОСОБА_3 до відома.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1