УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , під час розгляду у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 від 20.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.368, ч.1 ст.114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 20.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.368, ч.1 ст.114-1 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Процесуальний керівник у клопотанні зазначає, що 29.07.2025 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено предмети, перелік яких зазначено у клопотанні прокурора.

29.07.2025 вилучене майно постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів, проведення експертиз.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 на електронну адресу суду направив письмові заперечення, в яких зазначив, що клопотання прокурора є необґрунтованим та невмотивованим, оскільки ОСОБА_4 нагороджено відомчою заохочувальною відзнакою - спортивним пістолетом, а вилучені спортивні патрони зазначеного калібру повністю відповідають технічним характеристикам зазначеного спортивного пістолету. Зауважив, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, вилучені патрони є боєприпасами до нагородної зброї, яка може використовуватися в цілях визначених законом. Просив відмовити у задоволенні клопотання, розглянути останнє у відсутності власника майна та його представника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, письмові заперечення представника ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з клопотання та доданих матеріалів, останнє не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке: прокурором в клопотанні не було наведено відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, вилученого під час проведення 29.07.2025 обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , посилання причетності такого майна до кримінального провадження №0000014 від 20.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.368, ч.1 ст.114-1 КК України та, як наслідок, його відповідності критеріям, передбачених ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

Також, до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказані обставини унеможливлюють в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Крім того, в судове засідання з розгляду клопотання про арешт майна слідчий, прокурор не з`явилися, про поважність причин своєї неявки не повідомили.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, клопотання прокурора не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності в клопотанні належного обґрунтування підстав та мети для накладення арешту, відсутності процесуальної позиції заявника щодо заявленого клопотання.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що представником власника майна до письмових заперечень не надано жодного доказу, що підтверджує легальність користування нагородною зброєю ОСОБА_4 .

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 від 20.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.368, ч.1 ст.114-1 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1