Справа № 373/1760/25
Номер провадження 1-кп/373/193/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №:0000073 від 07.05.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2021 за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, а також засудженого вироком Таращанського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2025 за ч.1 ст. 190 КК України до 240 годин громадських робіт (покарання не відбуте),

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 289 та ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за ч.1 ст. 185 КК України та обвинуваченим за ч. 2. ст. 185 КК у кримінальних провадженнях, що об`єднані та розглядаються в одному судовому провадженні Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області (справа № 183/7483/21), належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальні правопорушення по заволодінню чужим майном за наступних обставин.

На початку квітня 2025 року (точна дата досудовим розслідуванням та в суді не встановлена), ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортними засобами з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, розробив план своїх протиправних дій, в який входили наступні етапи:

-пошук осіб на сайтах у мережі Інтернет, які розмістили оголошення про продаж транспортних засобів, з метою вступу з ними в контакт та уведення в обману, видаючи себе за потенційного покупця;

-здійснення виїздів до місць перебування транспортних засобів, які виставлені на продаж, та проведення їх оглядів, створюючи видимість наміру купити відповідний автомобіль, а також для налагодження з ними довірчих відносин;

-надання продавцям власноруч написаних розписок про отримання від них транспортних засобів та засвідчення свого обов`язку передати у подальшому обумовлену суму грошових коштів (ціну продажу), з метою формування у них хибного уявлення про гарантії виконання своїх договірних зобов`язань у найкоротші строки та, у такий спосіб, здійснюючи фактичне незаконне заволодіння транспортними засобами;

-збут транспортних засобів, отриманих від довірливих продавців, з метою власного збагачення за рахунок коштів від продажу чужого майна.

Поетапно реалізуючи вищевказаний план, ОСОБА_4 у період квітня-травня 2025 року здійснив кілька незаконних заволодінь транспортними засобами, що належать мешканцям міста Переяслава Бориспільського району Київської області, які у мережі Інтернет розмістили оголошення про продаж свого автомобіля.

Так, 23.04.2025 у другій половині дня (точного часу в ході слідства та в суді не встановлено) ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на заволодіння транспортним засобом, керуючись корисливим мотивом, прибув на вул. Короленко, 4-А, у місті Переяславі, Бориспільського району, Київської області, де за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_6 , у володінні якого перебував транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «2109», реєстраційній номер НОМЕР_1 . Під час огляду вказаного автомобіля ОСОБА_4 проявив удавану зацікавленість у його придбанні та в ході діалогу з ОСОБА_6 запевнив останнього про свій намір купити у нього цей транспортний засіб за обумовлену ціну 50000,00 грн. Увійшовши в довіру до потерпілого, ОСОБА_4 склав хибне враження про себе як потенційного та добросовісного покупця, тим самим переконав ОСОБА_6 передати йому майно (автомобіль) без оплати, запевнивши, що грошові кошти у нього будуть пізніше, приблизно за тиждень і він розрахується за придбання автомобіля у строк до 01.05.2025. Користуючись довірою потерпілого ОСОБА_6 , на підтвердження домовленостей та свого грошового зобов`язання ОСОБА_4 надав йому власноруч написану розписку про отримання автомобіля та про свій обов`язок здійснити оплату за його придбання у визначену дату, чого насправді не збирався робити. У свою чергу, володілець транспортного засобу ОСОБА_6 , будучи введеним в оману, довіряючи ОСОБА_4 , не здогадуючись про злочинний намір останнього передавав ОСОБА_4 автомобіль «ВАЗ» модель «2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_9 та ключі від замка запалювання.

На вказаному автомобілі обвинувачений ОСОБА_4 одразу поїхав з місця події та у подальшому уникав зустрічі та спілкування з ОСОБА_6 , грошові кошти останньому не сплатив, транспортний засіб не повернув та розпорядився ним у своїх корисливих інтересах, здійснивши його продаж, тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму вартості автомобіля «ВАЗ» модель «2109» - 49820,20 грн., що визначено експертом-оцінювачем.

Вищевказані протиправні дії ОСОБА_4 , з урахуванням наявної в нього судимості за вчинення корисливого правопорушення, кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 05.05.2025, близько 13:00 год., діючи за тим самим планом, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (транспортним засобом), ОСОБА_4 прибув на АДРЕСА_2 , де за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_7 , у фактичному володінні та розпорядженні якого перебував транспортний засіб марки «ЗАЗ» модель «110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , Під час огляду вказаного автомобіля ОСОБА_4 проявив удавану зацікавленість у його придбанні та в ході діалогу з ОСОБА_7 переконав останнього про своє бажання купити у нього цей транспортний засіб за обумовлену суму - 41000,00 грн. Увійшовши в довіру до потерпілого, ОСОБА_4 склав хибне враження про себе як потенційного та добросовісного покупця, тим самим схилив ОСОБА_7 до передачі йому транспортного засобу без оплати, запевнивши, що грошові кошти у нього будуть за кілька днів і він обов`язково розрахується у строк до 07.05.2025. Користуючись довірою володільця транспортного засобу, на підтвердження домовленостей та свого грошового зобов`язання ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 власноруч написану розписку про отримання від нього автомобіля та про свій обов`язок здійснити оплату у вказану дату, чого насправді не збирався робити. У свою чергу, ОСОБА_7 , будучи уведеним в оману, передавав ОСОБА_4 свій автомобіль «ЗАЗ» модель «110307», р/н НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_10 та ключі від замка запалювання.

На вказаному автомобілі обвинувачений ОСОБА_4 поїхав з місця події та у подальшому уникав зустрічі з ОСОБА_7 , грошові кошти йому не сплатив, транспортний засіб не повернув, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на суму вартості автомобіля марки «ЗАЗ 110307» - 54220,00 грн, що визначено експертом-оцінювачем.

Вищевказані протиправні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Окрім цього, у період часу між вчиненням кримінальних правопорушень щодо незаконного заволодіння транспортними засобами, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на крадіжку чужого майна шляхом вільного доступу до помешкання іншої особи, яку він вчинив за наступних обставин.

28.04.2025 ОСОБА_4 орендував у ОСОБА_8 на короткий строк кімнату в її будинку по АДРЕСА_3 .

02.05.2025, близько 11:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку по АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що вчиняє протиправні дії повторно, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю господарки будинку та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв в одній із кімнат будинку музичну колонку торгівельної марки «Vertux» моделі «TROOP» 60W, що належить ОСОБА_8 та з викраденим майном залишив помешкання, не маючи наміру туди повертатись. У другій половині дня ОСОБА_4 здав викрадену музичну колонку до ломбарду, отримавши за неї гроші, якими розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 3999,20 грн, що є вартістю викраденого майна згідно висновку експерта-оцінювача.

Вищевказані злочинні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як крадіжка вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, а також визнав усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, по кожному злочинному епізоду. У вчиненому обвинувачений розкаявся перед судом та вибачився перед потерпілими, а також виявив бажання надати суду викривальні показання відносно себе.

За таких обставин, судовий розгляд кримінального провадження за пропозицією прокурора, яку підтримав обвинувачений та його захисник, та за згодою усіх потерпілих здійснено у порядку ч.3 ст. 349 КПК України: без з`ясування фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд постановив допитати обвинуваченого, дослідити документи, які характеризують його особу, а також документи, які стосуються речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що він протягом 2024 року перебував на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_3 . Під час служби у ДТП отримав травму, у зв`язку з чим у грудні 2024 року лікувався в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня», однак виписавшись з лікарні, до військової частини не повернувся, оскільки до закінчення контракту лишались лічені дні. На той час у нього народився син, якому не було ще й року і він разом з цивільною дружиною та дитиною проживали у його батьків на Дніпропетровщині. У квітні 2025 року він на короткий час у пошуках роботи поїхав у Білоцерківський район (колишній Таращанський район) Київської області, а після того у село Дем`янці Бориспільського району Київської області, де орендував житло та проживав разом з дружиною та дитиною. Він дійсно підшукав у мережі Інтернет продавців власників недорогих транспортних засобів, зустрічався з ними, переконував, що бажає купити автомобіль, але просив відстрочити плату. При цьому запевняв, що обов`язково розрахується, чого насправді не збирався робити. Було кілька випадків, що власники транспортних засобів довіряли йому та передавали автомобіль, документи та ключі від замка запалення під «чесне слово» з відстроченою в оплаті під розписку. З метою переконати володільців транспортних засобів в безпечності таких дій та схилити їх до передання транспортного засобу було таке, що він показував продавцям своє місце проживання та сім`ю (для цього тимчасово орендував житло у певному регіоні). Заволодівши автомобілем, він в найкоротший термін продавав його, а кошти витрачав на власні потреби. За один такий випадок, що стався у квітні 2025 року у селі Хрещатий Яр Білоцерківського району Київської області, його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України та засуджено (без його участі) вироком Таращанського районного суду Київської області від 12.05.2025.

Обвинувачений також визнав, що 23.04.2025 він заволодів транспортним засобом «ВАЗ - 2109», р/н НОМЕР_1 , обманувши ОСОБА_6 , який за місцем свого проживання: по АДРЕСА_4 передав йому свій автомобіль, техпаспорт та ключі під розписку з відстрочкою в оплаті його вартості (50000,00 грн) на один тиждень. ОСОБА_4 показав, що написати розписку запропонував він, повідомивши потерпілого, що усієї суми у нього немає, та запевнив, що скоро він отримає військову виплату, і тоді обов`язково розрахується. Після цього ОСОБА_6 комусь зателефонував та консультувався по телефону як правильно скласти розписку. Додав, що з ОСОБА_6 вони попередньо зустрілися у селі Дем`янці, де він ( ОСОБА_4 ) тимчасово винаймав житло. Потерпілий побачив, що він має сім`ю та помешкання, після чого погодився передати автомобіль під розписку, з відстрочкою оплати. Якийсь час він користувався тим автомобілем, але 27.04.2025 уночі, під час комендантської години працівники поліції зупинили його та забрали документи. Наступного дня він продав автомобіль «ВАЗ» без документів на «авторозборці» за 8500,00 грн, які витратив на власні потреби. За кілька днів ОСОБА_6 став телефонувати і вимагати гроші, на що він просив трохи почекати, а потім перестав відповідати на дзвінки потерпілого та з`їхав з орендованого житла у селі Дем`янці Бориспільського району.

Також обвинувачений повідомив, що 05.05.2025, діючи за тим самим «сценарієм», він заволодів транспортним засобом «ЗАЗ -110307», р/н НОМЕР_2 , який йому разом з ключами та «техпаспортом» під розписку з відстроченою в оплаті (41000,00 грн) передав ОСОБА_7 . З ним він зустрівся у місті Переяславі по вул. Коцюбинського, 15. Для того, щоб переконати продавця у своїй порядності та схилити до передачі транспортного засобу під обіцянку сплатити кошти пізніше, він запевнив ОСОБА_7 , що є військовослужбовцем, показував військові документи, виписку зі шпиталю, говорив про скору виплату коштів «по хворобі», хоч на той час вже давно був звільнений зі служби. Після заволодіння транспортним засобом «ЗАЗ», р/н НОМЕР_2 , наступного дня 06.05.2025 він виїхав з міста Переяслава у Черкаську область, однак по дорозі був затриманий. На той час в мережі Інтернет потерпілий побачив інформацію про нього як про шахрая та повідомив поліцію про заволодіння транспортним засобом.

Окрім цього, ОСОБА_4 показав суду, що 28.04.2025 він орендував у громадянки ОСОБА_8 кімнату в будинку по АДРЕСА_3 . Сплатив кошти за пів місяця, але переночував там кілька разів. 02.05.2025, близько 11:00, скориставшись відсутністю вдома господарки, він взяв в одній із кімнат будинку музичну колонку торгівельної марки «Vertux» моделі «TROOP» 60W та з викраденим майном залишив помешкання, не маючи наміру туди повертатись. Підвечір того ж дня він здав музичну колонку до ломбарду, отримавши за неї і 2900,00 грн, які витратив на свої потреби.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили правдивість показань обвинуваченого ОСОБА_11 , суттєвих розбіжностей у його показаннях з відомими їм обставинами суду не повідомили, просили повернути їм відшукане майно. При призначенні покарання потерпілі поклались на розсуд суду на його суворості не наполягали.

Вислухавши показання обвинуваченого, суд встановив, що вони не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, не оспорюються потерпілими, а отже винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів не викликає у суду жодних сумнівів, його дії кваліфіковані вірно, з врахуванням наявних у ОСОБА_4 судимостей за вчинення кримінальних правопорушень проти власності.

Отже, своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортними засобами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вчиненими повторно ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Також своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_8 (крадіжка), що вчинена повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання суд керується положеннями ст. 65 КК України та враховує ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, приймає до уваги особу винного, його ставлення до вчиненого, наслідки, що настали для потерпілих, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до загальних положень КК УКраїни, вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 289 та ч.4 ст. 185 КК України, згідно санкцій є тяжкими злочинами, а за формою вини умисними кримінальними правопорушенням, що вчинені з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна

Суспільна небезпечність вказаних злочинів підвищується корисливим мотивом та повторністю, а також ретельною підготовкою ОСОБА_4 та сукупністю заздалегідь продуманих та спланованих дій, спрямованих на досягнення злочинної мети.

Обставинами, які у відповідності до п.1 ч.1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом визнається його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, що дозволило слідчому органу швидко відшукати майно потерпілих та в короткі строки завершити досудове розслідування.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання винного в обвинувальному акті не інкримінуються. Водночас, під час виступу в судових дебатах прокурор обтяжуючою обставиною назвав та просив врахувати рецидив умисних кримінальних правопорушень.

Суд не погоджується з такою позицією прокурора, оскільки вчинене раніше кримінальне правопорушення проти власності, за що ОСОБА_4 засуджений вироком суду, дає підстави кваліфікувати перше кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні по заволодінню транспортним засобом з ознакою повторності. Кожне наступне кримінальне правопорушення, вчинене з корисливих мотивів теж має ознаку повторності, а не рецидиву, оскільки ОСОБА_4 вчиняв їх одне за одним окремими епізодами. Встановлення винуватості та засудження ОСОБА_4 по кожному кримінальному правопорушенню здійснюється одночасно, тобто в одному кримінальному провадженні при ухваленні цього вироку.

Визначаючи вид та міру покарання за кожен злочин окремо та за їх сукупністю, суд приймає до уваги матеріали, які характеризують особу винного, що надані прокурором та стороною захисту, з яких встановлено наступне:

ОСОБА_4 раніше судимий вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2021 (справа № 183/435/21) за вчинення крадіжки в неповнолітньому віці за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт, яке він відбув 02.03.2022. Проте, ця судимість не може вважатись погашеною, оскільки після ухвалення вироку ОСОБА_4 знову висунуто обвинувачення: 22.10.2021, 27.10.2021 та 21.12.2021 - за ч.2 ст. 185 КК України, які об`єднані в одне судове провадження, що розглядається Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області (справа № 183/7483/21) .

Також ОСОБА_4 засуджений вироком Таращанського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2025 за ч.1 ст. 190 КК України, а саме: за вчинення шахрайських дій та заволодіння транспортним засобом 10.04.2025 щляхом обману та зловживання довірою потерпілого.

Згідно повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку призовників та в силу свого віку призову на військову службу під час мобілізації не підлягає.

ОСОБА_4 співмешкає без реєстрації шлюбу з громадянкою ОСОБА_12 , від якої має сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчать відомості з актового запису №199 від 03.04.2024 про народження дитини, який складено Новомосковським відділом РАЦС у Новомосковському районі Дніпропетровської обл.

Відповідно до характеристики з місця проживання від 08.05.2025, вих №202 за підписом старости Орлівщинського старостинського округу №3 Самарівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 , мешканець села Орлівщина зарекомендував себе з негативної сторони. До старостинського округу неодноразово надходили усні скарги стосовно гр. ОСОБА_4 щодо його аморальної поведінки, хуліганських дій та дрібних крадіжок.

Враховуючи все вищезазначене, беручи до уваги особу винного, який за короткий проміжок часу, діючи самовпевнено та зухвало, зловживаючи довірою потерпілих, здійснив декілька незаконних заволодінь їхнім майном, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі за кожен злочин окремо в межах санкції відповідної норми кримінального закону: за ч.2 ст. 289 КК України 6 років позбавлення волі (з урахуванням двох епізодів); за ч.4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі.

Суд не призначає додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачено ч.2 ст. 289 КК, взявши до уваги те, що з усього ряду обтяжливих кваліфікаційних ознак, передбачених диспозицією цієї норми кримінального закону, ОСОБА_4 інкримінується лише повторність. При цьому, суд також враховує молодий вік обвинуваченого, наявність у нього малолітнього сина, бажання вступити на військову службу за контрактом та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень на досудовому розслідування, що дозволило слідчим у короткий термін відшукати транспортні засоби та майно усіх потерпілих, чим відвернути спричинену шкоду

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України у даному кримінальному провадженні суд визначає ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Судом з`ясовано, що предметом розгляду даної судової справи є кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_4 до постановлення відносно нього вироку Таращанським міськрайонним судом Київської області від 12.05.2025 (справа № 379/840/25), яким ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень у цьому кримінальному провадженні встановлена судом пізніше, після постановлення попереднього вироку від 12.05.2025, а тому відповідний вирок має бути врахований судом.

Згідно з ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Отже, наявні підстави застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з врахуванням невідбутого покарання, призначеного вироком Таращанського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2025 за ч.1 ст. 190 КК України у виді 240 годин громадських робіт. За таких обставин суд застосовує, визначене у ч.1 ст. 70 КК України правило повного складання покарань за цим та попереднім вироком, перерахувавши 240 годин громадських робіт на 30 днів позбавлення волі згідно з правилом підпункту г) пункту 1 ч. 1 ст. 72 КК України (вісім годин громадських робіт відповідає одному дню позбавлення волі).

Вирішуючи долю речових доказів, суд на підставі ч.4 ст. 174 КПК України скасовує арешт, накладений ухвалами слідчого судді у справі №373/1229/25 на вилучене під час огляду місця події майно, а саме: на транспортні засоби та інші речі потерпілих, що були предметом злочинного посягання ОСОБА_4 .

Відповідно до положень п.5 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, що було предметом кримінального правопорушення повертається власнику (законному володільцю), якщо таких встановлено.

Процесуальні витрати на залучення судового експерта та проведення ним оцінки майна згідно поданих звітів (розрахунків) в сумі складають 3816,32 грн, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у порядку ст. 124 КПК України.

Цивільний позов потерпілі не подавали.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, за клопотанням прокурора підлягає продовженню до вступу вироку в законну силу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 необхідно зарахувати увесь період попереднього ув`язнення (тримання під вартою) день за день з моменту затримання його в залі суду з 19.05.2025 згідно ухвали слідчого судді.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 289 та ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 289 КК України 6 (шість) років позбавлення волі, без конфіскації майна;

-за ч.4 ст. 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 6 (шість) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України врахувати вирок Таращанського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2025, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 190 КК України до 240 годин громадських робіт, та шляхом повного складання покарань за цим та попереднім вироком остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років та 30 днів.

У строк остаточного покарання у виді позбавлення волі зарахувати ОСОБА_4 увесь період його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 19.05.2025.

Продовжити застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше 60 днів з моменту ухвалення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь держави витрати на залучення експерта у загальному розмірі 3816,32 грн (три тисячі вісімсот шістнадцять гривень 32 копійки).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Переяславського міськрайонного суду Київської області від 13.05.12025 та від 16.05.2025 у справі №373/1229/25 на відшукане та тимчасово вилучене майно.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2109» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 ; в`язку ключів з брелком, серед яких наявний ключ запуску двигуна до вказаного авто, які поміщено до спеціального пакета №ICR0085677; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_6 , видане 24.09.2020 ТСЦ 8048 на ім`я ОСОБА_9 , яке поміщене до спеціального пакета №SUD3038910, що перебувають на відповідальному зберіганні у ВП№1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, повернути фактичному добросовісному володільцю - ОСОБА_6 ;

-автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110307» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_7 ; в`язку ключів, серед яких наявний ключ запуску двигуна до вказаного авто, які поміщено до спеціального пакета № ICR0085531; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_8 , видане 20.09.2006 МРЕВ 4 на ім`я ОСОБА_10 , яке поміщено до спеціального пакета № ICR0085530, що перебувають на відповідальному зберіганні у ВП№1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, -повернути фактичному добросовісному володільцю - ОСОБА_7 ;

-музичну колонку чорного кольору марки «Vertux» з серійним номером: 91, яка 13.05.2025 під розписку, передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишити у її вільному володінні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених в ч. 2 ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано жодним учасником справи.

Суддя ОСОБА_1