УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 Справа №607/26131/25 Провадження №1-кс/607/7376/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в режимі відеоконференції клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000708 від 08.04.2025, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження за №0000708 від 08.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 305 КК України з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучене 10.12.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім карткою НОМЕР_3 ; поліетиленове упакування на застібку із залишками порошкоподібної речовини зеленого кольору, шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування.

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000708 від 08.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 305, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 307, ч. 1, ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб за попередньою змовою на території м. Тернопіль та інших регіонів України, з метою особисто збагачення налагодили схему незаконного збуту наркотичних засобів, а саме подрібненого листя рослини Mitragyna speciosa (Кратом (kratom, ketum, biak).

Окрім цього встановлено, що група осіб за попередньою змовою наркотичний засіб Mitragyna speciosa (Кратом (kratom, ketum, biak) збувають за грошову винагороду під час особистих зустрічей із наркозалежними особами, а також за допомогою мережі Інтернет месенджера «Telegram» та поштового оператора ТОВ «Нова Пошта», а отримують його для збуту шляхом перевезення через державний кордон України із Чеської Республіки.

Прокурор вказує, що 10.12.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім карткою НОМЕР_3 ; поліетиленове упакування на застібку із залишками порошкоподібної речовини зеленого кольору.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України, за вчинення даного злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вказане майно 10.12.2025 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що в ході проведення обшуків вилучено вищевказане майно, яке було знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, по них необхідно провести ряд слідчих дій та судових експертиз, та з врахуванням того, що санкція статті передбачає конфіскацію майна у особи, яку визнають винною у вчиненні кримінального правопорушення, тому виникла необхідність у забезпеченні збереження речових доказів та вжитті заходів для забезпечення конфіскації майна, прокурор просить клопотання задовольнити.

В судове засідання прокурор ОСОБА_4 не з`явився, проте старший прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000708 від 08.04.2025 прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав заяву про розгляд клопотання без участі прокурора.

Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила з приводу задоволення клопотання в частині накладення арешту на телефон, оскільки в ході обшуку ОСОБА_5 надала пароль від телефону, останній був оглянутий слідчим та у ньому не було встановлено інформації, яка має важливе значення для кримінального провадження. Також адвокат вважає, що накладення арешту не є пропорційним потребам досудового розслідування. З огляду на викладене просила відмовити у задоволенні клопотання та повернути мобільний телефон ОСОБА_5 .

Вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, беручи до уваги заяву прокурора та думку адвоката, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Встановлено, що слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000708 від 08.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 305 КК України, за фактами того, що група осіб за попередньою змовою на території м. Тернопіль та інших регіонів України, з метою особисто збагачення налагодили схему незаконного збуту наркотичних засобів, а саме подрібненого листя рослини Mitragynaspeciosa (Кратом (kratom, ketum, biak).

Як вбачається із протоколу обшуку від 10.12.2025, у період часу з 06 год. 20 хв. по 07 год. 34 хв. 10.12.2025, на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2025 у справі № 607/25043/25, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім карткою НОМЕР_3 ; поліетиленове упакування на застібку із залишками порошкоподібної речовини зеленого кольору.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 10.12.2025, речі та документи вилучені 10.12.2025, в ході проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000708 від 08.04.2025.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до положень статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Доданими до клопотання документами прокурор довів, що вказані у клопотанні речі, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його приховування, знищення, відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора про арешт тимчасового вилученого майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, так як незастосування арешту може призвести до відчуження або знищення такого майна.

Також згідно з п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 173 ЦПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи, що для встановлення обставин, що мають значення у даному кримінальному провадження, необхідним є проведення в подальшому ряду судових експертиз, кількість та види яких на даній стадії досудового розслідування визначити неможливо, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Водночас, заперечення представника власника майна з приводу накладення арешту на мобільний телефон належний ОСОБА_5 , слідчий суддя відхиляє та звертає увагу, що зазначений мобільний телефон, відповідає вимогам ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному та підлягає експертному дослідженню для з`ясування усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, в той час, як не накладення арешту на вказане майно може призвести до відчуження або знищення такого майна.

Слідчий суддя також звертає увагу, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Одночасно роз`яснюю, що згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000708 від 08.04.2025, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування, розпоряджання та відчуження на майно, яке вилучене 10.12.2025 в ході проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone 13Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім карткою НОМЕР_3 ;

- поліетиленове упакування на застібку із залишками порошкоподібної речовини зеленого кольору.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим та прокурором у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити/направити прокурору ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1