Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2627/25
Номер провадження 1-кп/711/362/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження №0001073 від 24.03.2025 стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді застави. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме у вчиненні порушень правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Під час досудового розслідування та судового розгляду в даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, а саме: 1) ризик можливого переховування від суду, який обґрунтований тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, у зв`язку з цим останній усвідомлюючи суворість покарання, передбаченого за інкриміноване правопорушення, у разі необрання запобіжного заходу матиме реальну можливість змінити місце проживання, переховуватися від органу досудового розслідування та суду чи виїхати за кордон. Окрім того, кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам, тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Разом з тим, наразі згідно до наявної інформації ОСОБА_9 виїхав за межі України до Польщі, що реально підтверджує ризик його переховування саме на стадії судового розгляду кримінального провадження і усвідомлення ним можливості застосування до нього покарання у виді позбавлення волі. Факт виїзду обвинуваченого за кордон свідчить про вчинення ним активних дій, щодо переховування від правосуддя; 2) ризик можливого незаконного впливу на свідків, потерпілого чи експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз чи іншим чином впливати на учасників кримінального провадження, що перешкоджатиме об`єктивному проведенню досудового розслідування та судового розгляду; 3) ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який обґрунтований тим, що обвинувачений ОСОБА_9 на стадії досудового розслідування, а також в ході судового розгляду, попри наявність вагомих доказів, що вказують на вчинення ним кримінального правопорушення та настання тяжких наслідків, заперечував свою причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що свідчить про можливі наміри таким чином перешкоджання об`єктивному судовому розгляду та введенню в оману суду з метою уникнення відповідальності. Також вік та стан здоров`я обвинуваченого і його майновий стан цілком надають можливість останньому вчиняти певні перешкоди судовому розгляду кримінального провадження та переховуватись від правосуддя. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може здійснити вищевказані дії, що зазначені в ст. 177 КПК України. Відповідно п.11 ч.1 ст.178 КПК України також при вирішенні питання про обрання міри запобіжного заходу слід враховувати розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа. Наразі потерпілою стороною заявлено цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення з нього збитків на суму 300 000 грн., а також на даному етапі кримінального провадження відсутні відомості, щодо вчинення ним дій по відшкодуванню завданої шкоди. На підставі вищевикладеного, просить суд застосувати запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді застави, оскільки на думку сторони обвинувачення, лише такий запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження належним чином попередить настання перерахованих вище ризиків та забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також буде достатнім стимулюючим засобом для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Крім того вважає, що в даному кримінальному провадженні розмір застави необхідно визначити відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень, оскільки застава в меншому розмірі не здатна буде забезпечити виконання особою покладених на нього обов`язків. Натомість стороною обвинувачення встановлено неможливість запобігання зазначених у клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченим в разі застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень; 2) особиста порука - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно ОСОБА_9 не надходило від осіб, які заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; 3) домашній арешт та тримання під вартою - оскільки вони є більш суворими та на даному етапі досудового розслідування є передчасними. Беручи до уваги вищевикладене просить суд застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожним викликом; не відлучатись за межі Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання.

В судовому засіданні потерпілі представники потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підтримали клопотання прокурора.

Захисника обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Вважає, що ризики на які вказує прокурор нічим не доведені. Просить суд взяти до уваги, що під час досудовому розслідування стосовно його підзахисного ОСОБА_9 не було обрано будь-якого запобіжного заходу, що не завадило останньому дотримуватися належної поведінки. Доводи прокурора, про те, що ОСОБА_9 виїхав за межі України, що, на його думку, свідчить про можливе уникнення від суду, також є надуманими. Виїжджаючи за межі України, ОСОБА_9 не порушив будь-якого обов`язку, оскільки такого на нього не було покладено. Крім того, ОСОБА_10 має електронний кабінет ЄСІТС, його особу підтверджено КЕП отриманим в належному порядку, останній клопотав про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції і таке клопотання було задоволено, що свідчить про його бажання бути присутнім під час судового розгляду та спростовує доводи обвинувачення про уникнення від суду. З огляду на викладене просить суд відмовити в задоволені клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав думку захисника та просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.331 КПК України «Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого».

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

У відповідності до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

У відповідності до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік», визначено у 2025 році прожитковий мінімум в розрахунку на один місяць для працездатних осіб станом на 1 січня 2025 року, який становить 3028 грн.

Таким чином, відповідно до частини 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто від 60 560 до 242 240 грн.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_11 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у вчиненні порушень правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії тяжких та в разі доведення вини ОСОБА_9 йому загрожує покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років, у зв`язку з цим останній усвідомлюючи суворість покарання, передбаченого за інкриміноване правопорушення, у разі необрання запобіжного заходу матиме реальну можливість змінити місце проживання, переховуватися від органу досудового розслідування та суду чи виїхати за кордон. Окрім того, кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам, тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 виїхав за межі України до Польщі, що реально підтверджує ризик його переховування, саме на стадії судового розгляду кримінального провадження і усвідомлення ним можливості застосування до нього покарання у виді позбавлення волі.

Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання суд вважає, ризики на які вказує прокурор доведеними. Зокрема, ризик можливого переховування від суду, який обґрунтований тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, у зв`язку з цим останній усвідомлюючи суворість покарання, передбаченого за інкриміноване правопорушення, у разі необрання запобіжного заходу матиме реальну можливість змінити місце проживання, переховуватися від органу досудового розслідування та суду чи виїхати за кордон.

Окрім того, кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам, тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, наразі згідно до наявної інформації ОСОБА_9 виїхав за межі України до Польщі, що реально підтверджує ризик його переховування саме на стадії судового розгляду кримінального провадження і усвідомлення ним можливості застосування до нього покарання у виді позбавлення волі. Факт виїзду обвинуваченого за кордон свідчить про вчинення ним активних дій щодо переховування від правосуддя;

Ризик можливого незаконного впливу на свідків, потерпілого чи експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз чи іншим чином впливати на учасників кримінального провадження, що перешкоджатиме об`єктивному проведенню досудового розслідування та судового розгляду;

Ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який обґрунтований тим, що обвинувачений ОСОБА_9 на стадії досудового розслідування, а також в ході судового розгляду, попри наявність вагомих доказів, що вказують на вчинення ним кримінального правопорушення та настання тяжких наслідків, заперечував свою причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що свідчить про можливі наміри таким чином перешкоджання об`єктивному судовому розгляду та введенню в оману суду з метою уникнення відповідальності.

З огляду на обставини встановлені в ході розгляду клопотання, суд вважає. що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також наявність ризиків, доведені в судовому засіданні та які дають достатні підстави вважати, що він може здійснити вищевказані дії, що зазначені в ст.177 КПК України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно застосувати запобіжний захід у виді застави, оскільки такий запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження належним чином попередить настання перерахованих вище ризиків та забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також буде достатнім стимулюючим засобом для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно п. 11 ч. 1 ст. 178 КПК України також при вирішенні питання про обрання міри запобіжного заходу слід враховувати розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа. Як встановлено в судовому засіданні, наразі потерпілою стороною заявлено цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення з нього збитків на суму 300 000 грн, а також на даному етапі кримінального провадження відсутні відомості щодо вчинення ним дій по відшкодуванню завданої шкоди.

Крім того, визначаючи в даному кримінальному провадженні розмір застави, суд приймає до уваги вимоги п.2 ч.5 ст.182 КПК України, та вважає необхідним визначити заставу у виді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обов`язки: прибувати до суду за кожним викликом; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 182, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді застави задовольнити частково.

Застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до суду за кожним викликом;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Роз`яснити, обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у виді застави, тобто до 24 год. 00 хв. 28.11.2025, необхідно внести кошти у розмірі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень або забезпечити їх внесення заставодавцем за реквізитами: рахунок отримувача - UA0003652; Код банку отримувача (МФО) 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, та надати документ, що підтверджує внесення застави прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0001073 від 24.03.2025.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, у тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, обвинувачений ОСОБА_9 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_9 та заставодавцю (якщо його особа буде відмінна від ОСОБА_9 ), що у разі, якщо ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується судом у порядку статті 182 Кодексу.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копію даної ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1