Дата документу 01.12.2025 Справа № 333/7709/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/7709/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/709/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 01 грудня 2025 року у місті Запоріжжі в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

захисника-адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції.

Захисник адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 квітня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та в органах, що надають публічні послуги, строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна, з позбавленням спеціального звання старшого лейтенанта поліції.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного його затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено без змін у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2024 року на майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним майном, з огляду на призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна, ухвалено залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного йому майна на користь держави.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що стороною обвинувачення, не підтвердженою жодним належним та допустимим доказом те, що ОСОБА_6 з другої декади липня 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), перебуваючи на окупованій території, приступив до служби в новоствореному правоохоронному органі - государственная служба безопасности Запорожской области.

ОСОБА_6 в судові засідання не з`явився, своїми правами гарантованими йому нормами міжнародного законодавства та національного законодавства України щодо безпосередньо приймати участь у судовому засіданні та обирати захисника на власний розсуд, не скористався.

В той же час, ОСОБА_6 не направляв до суду першої інстанції заяв або клопотань щодо визначеності його правової позиції.

ОСОБА_6 під час судового розгляду в суді першої інстанції вину не визнав, про що свідчить презумпція невинуватості гарантована йому законом.

Жодний із свідків достеменно не володіє інформацією щодо матеріального стану ОСОБА_6 , сімейного стану останнього. Жодний свідок не може спростувати відсутність тиску на ОСОБА_6 військовими рф. Невідомим залишилося хто саме з посадових осіб органів влади рф спілкувався з ОСОБА_6 .

Натомість, всі свідки підтвердили, що ОСОБА_6 працював саме в правоохоронному органі, створеному окупаційною владою, та виконував виключно поліцейські функції. Інформації щодо прийняття участі обвинуваченого у незаконних військових формуваннях немає. Також, не надано доказів участі ОСОБА_6 в каральних акціях щодо мирного населення на окупованих територіях та учасників спротиву окупаційній владі. Інші кримінальні провадження щодо ОСОБА_6 відсутні, він не має судимостей.

Відсутність у кримінальному провадженні відомостей щодо стану здоров`я членів сім`ї ОСОБА_6 , можливість виконання ним своїх батьківських обов`язків та матеріального становища обвинуваченого не дає суду об`єктивної інформації, що могло змусити особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Відсутність інформації щодо особи обвинуваченого та соціальних зв`язків ОСОБА_6 свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

На підставі наданих доказів не доведений факт добровільності зайняття ОСОБА_6 посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території. Сам факт військової агресії, знаходження підзахисного на окупованій території, вкрай тяжка економічна ситуація, малолітні діти вже є доказом перебування особи під психологічним тиском, що впливає на її волевиявлення.

Суд першої інстанції помилково кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.7 ст. 111-1 КК України, що спростовується матеріалами кримінального провадження та порушує принцип презумпції невинуватості та не вирішує об`єктивно спір про право матеріальне на користь обвинуваченого.

Захист вважає, що за таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Під час судового розгляду не доведена і об`єктивна сторона злочину та суб`єктивна сторона злочину, а отже в діях обвинуваченого не доведено склад злочину, передбачений ч.7 ст. 111-1 КК України.

Згідно з вироком суду, починаючи з 25 лютого 2022 року територія міста Мелітополь Мелітопольської міської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора рф.

З метою силового супроводження зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, для придушення будь-яких проявів незгоди з політикою окупаційної влади, усунення перешкод у реалізації заздалегідь запланованих намірів на тимчасово окупованій території Запорізької області, 28 червня 2022 року невстановленими досудовим розслідуванням особами із числа колишніх працівників правоохоронних органів України та представників інших військових формувань російської федерації, в порушення ст.ст.17 і 65 Конституції України, створено не передбачений законами України правоохоронний орган за аналогією із органом спеціального призначення Службою безпеки України, якому присвоєно назву «державна служба безпеки Запорізької області» (мовою оригіналу «государственная служба безопасности Запорожской области»), яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб рф за номером 896.

У другій декаді липня 2022 року (точна дата органом досудового розслідування і судом не встановлена, однак не пізніше 17.07.2022 року) ОСОБА_6 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій збройними формуваннями держави-агресора території, в м. Мелітополь Запорізької області, діючи умисно, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора - російської федерації, та, будучи призначеним невстановленими особами із числа керівництва т.зв. державної служби безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службы безопасности Запорожской области»), добровільно зайняв посаду старшого оперуповноваженого III відділення відділу економічної безпеки (мовою оригіналу «старшего оперуполномоченного III отделения отдела экономической безопасности») у незаконному правоохоронному органі - т.зв. державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), створеному на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області.

При цьому, ОСОБА_6 , вступаючи до незаконного правоохоронного органу - так званої «государственной служби безопасности Запорожской области», був достовірно обізнаним, що останній не відноситься до правоохоронних органів, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Починаючи з другої декади липня 2022 року (точна дата органом досудового розслідування і судом не встановлена, однак не пізніше 17.07.2022 року) ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, добровільно зайнявши посаду старшого оперуповноваженого III відділення відділу економічної безпеки (мовою оригіналу «старшего оперуполномоченного III отделения экономической безопасности») у незаконному правоохоронному органі - т.зв. державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), приступив до виконання покладених на нього, як співробітника незаконного правоохоронного органу, функцій, в тому числі проведення оперативно-розшукової діяльності та забезпечення правопорядку на тимчасово окупованих територіях Запорізької області.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст.111-1 КК України, добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Заслухавши доповідь судді; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження, що стороною захисту не заперечується та не спростовано.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції була опублікована у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» випуск №239 (8164) від 22 листопада 2025 року; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду вказаним вимогам закону відповідає. Суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Як зазначено вище, судовий розгляд зазначеного провадження здійснювався за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (м.Мелітополь, Запорізька область), з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження).

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_6 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті висунутого йому обвинувачення.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені статтею 297-5 КПК України.

Захист обвинуваченого за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_8 .

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9 , який повідомив, що він знайомий із ОСОБА_6 протягом тривалого часу, працювали разом у Мелітопольському районному управлінні поліції. ОСОБА_6 працював на посаді дільничного. Спілкувалися лише з питань проходження служби. 15 червня 2022 року свідок виїхав з тимчасової окупації до м.Запоріжжя. Перед цим, задля отримання грошей з метою виїзду з тимчасово окупованої території, він намагався перевести гроші з картки в готівку. З цією метою він спочатку поїхав за адресою: м.Мелітополь, вул. 50 років Перемоги, де побачив людей у чорному форменому одязі з нашивками з однієї сторони прапор рф, з іншої напис «фсб» або «гсб». Серед них був і ОСОБА_6 . У нього на поясі висіла кобура. Він побоявся до них підходити, адже перед цим його викрадала так звана народна міліція. Тоді у нього провели обшук, посадили до машини і відвезли до м.Мелітополя, де тримали три доби, катували. Коли він поїхав до іншого місця, щоб перевести гроші з картки в готівку, зустрів знайомого, з яким раніше разом працювали, який повідомив, що за адресою 50 років Перемоги знаходиться підрозділ так званої «государственной службы безопасности».

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що він працював в органах поліції до квітня 2022 року, коли пішов на пенсію. Зустрічався із ОСОБА_6 по роду служби у Мелітопольському районному управлінні поліції. Останній раз стикнувся з ним в серпні 2022 року на блок посту між м.Мелітополь та м.Василівка, коли вивозив дітей з тимчасово окупованої території. Коли його зупинили на блок посту, серед осіб, які там перебували, він побачив ОСОБА_6 . Він був одягнений у чорний формений одяг, з нашивкою на одній руці прапор рф, у бронежилеті, з автоматичною зброєю. На блок посту здійснили перевірку документів, огляд особистих речей. Враховуючи повільність і досконалість проведеної перевірки, свідок зробив висновок, що ОСОБА_6 робив це добровільно.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він знайомий з ОСОБА_6 по роду служби. Вони разом працювали у різних підрозділах органів МВС, він в Приазовському відділенні, а ОСОБА_6 в Мелітопольському управлінні на посаді дільничного. Останній раз бачив ОСОБА_6 в кінці серпня на початку вересня 2022 року. Свідок, перебуваючи в автомобілі, бачив ОСОБА_6 , який стояв на виході з території колишньої служби охорони у форменому одязі чорного кольору, на рукаві шеврон двоголовий орел рф. На території служби охорони знаходився підрозділ створеної окупаційною владою «государственной службы безопасности». Зі слів інших осіб, які пішли на співпрацю з окупаційною владою, свідку відомо, що вони пішли на це на добровільних засадах без примусу.

Також, в судовому засіданні були дослідженні такі документи.

Із інформації від 28 серпня 2023 року, наданої Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області судом встановлено, що ОСОБА_6 проходив службу в ОВС в період з 08 березня 2012 року по 06 листопада 2015 року та в Національній поліції України в період з 07 листопада 2015 року по 23 травня 2022 року. Звільнений зі служби в поліції наказом ГУНП в Запорізькій області від 23 травня 2022 року №503 о/с за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію України» з посади старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Мелітопольського районного управління поліції, в спеціальному званні «старший лейтенант поліції» (том 1 а.п.196-198).

Із інформації вих.№2301.2.1-4973/23.1-23 від 22 серпня 2023 року, наданої Управлінням державної міграційної служби України в Запорізькій області, судом встановлено, що за обліками Управління ДМС у Запорізькій області, ОСОБА_6 документований паспортом громадянина України зразка 1994 року НОМЕР_3 , виданий 27 жовтня 2009 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області (том 1 а.п.206, 207).

Із протоколу огляду від 06 лютого 2023 року, проведеного старшим оперуповноваженим 2 відділу ГВ ЗНД Управління СБУ в Запорізькій області, судом встановлено, що об`єктом огляду є інформація, розміщена у Всесвітній мережі Інтернет, яка містить дані про нормативно-правові акти, які регламентують діяльність органів державної безпеки російської федерації, які діють на тимчасово окупованій території Запорізької області. Серед останніх також визначено державну службу безпеки Запорізької області. Досліджено відповідну виписку з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб рф, де під номером 896 значиться мовою оригіналу «государственная служба безопасности Запорожской области» (том 1 а.п.220-230).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 лютого 2024 року, проведеного старшим слідчим 1-го відділення СВ Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області, судом встановлено, що свідок ОСОБА_10 на фотознімках впізнав особу на фото №4 як ОСОБА_6 , який зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі т.зв. «государственная служба безопасности Запорожской области», створеному на тимчасово окупованій території м.Мелітополь Запорізької області. Згідно з довідкою до фототаблиці на фотографії №4 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.п.231-233).

До протоколу додаються диск типу DVD-R від 22 лютого 2024 року, який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу від 22 лютого 2024 року (том 1 а.п.234).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 травня 2023 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області, судом встановлено, що свідок ОСОБА_11 на фотознімках впізнав чоловіка на фото №4 як особу, яку він бачив у кабінеті приміщення так званого «государственная служба безопасности». Згідно з довідкою до фототаблиці на фотографії №4 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.п.235-237).

До протоколу додаються диск типу DVD-R, який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу від 24 травня 2023 року (том 1 а.п.238).

Із протоколу огляду від 15 серпня 2024 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області, судом встановлено, що об`єктом огляду є додаток до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/2/2-1011т від 10 квітня 2023 року, оптичний носій інформації диск DVD-R №59/2/2-310т від 10 квітня 2023 року. Серед відомостей, що містяться у вказаному документі виявлено відомості про зайняття громадянином України ОСОБА_6 посади старшого оперуповноваженого III відділення відділу економічної безпеки (мовою оригіналу «старшего оперуполномоченного III отделения отдела экономической безопасности») у незаконному правоохоронному органі - т.зв. державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), створеному на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області. Крім того, відповідно до оглянутого звіту «ГСБ Запорожской области» було вилучено 96950 грн, 10 000 доларів США, 25000 Євро, золоті прикраси у кількості 37 одиниць, 4 каменя рубінового кольору, 2 наручних годинника, високоточне обладнання вітроелектростанцій, 31 легковий автомобіль та 8 мікроавтобусів (том 2 а.п.15-94, 95-100).

До протоколу додаються диск типу DVD-R від 10 квітня 2023 року №59/2/2-310т, який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу від 15 серпня 2024 року (том 2 а.п.94).

У судовому засіданні також досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_6 .

Отже, сукупністю досліджених доказів поза розумним сумнівом підтверджується те, що громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій збройними формуваннями держави-агресора території, в м.Мелітополь Запорізької області, діючи умисно, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора - російської федерації, та, будучи призначеним невстановленими особами із числа керівництва т.зв. державної служби безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службы безопасности Запорожской области»), добровільно зайняв посаду старшого оперуповноваженого III відділення відділу економічної безпеки (мовою оригіналу «старшего оперуполномоченного III отделения отдела экономической безопасности») у незаконному правоохоронному органі - т.зв. державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), створеному на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області.

При цьому, ОСОБА_6 , вступаючи до незаконного правоохоронного органу - так званої «государственной служби безопасности Запорожской области», був достовірно обізнаним, що цей орган не відноситься до правоохоронних органів, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Вказаний факт підтверджується показаннями допитаних свідків, які, в свою чергу, узгоджуються з письмовими доказами, зокрема з відомостями з протоколу про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних інформаційних систем, з протоколу огляду інформації, розміщеної у Всесвітній мережі Інтернет, а також із протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваному вироку та з цими висновками повністю погоджується колегія суддів.

Всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Доводи захисника про порушення права ОСОБА_6 на захист, а саме щодо можливості давати показання, подавати докази та висловлювати свої доводи стосовно висунутого обвинувачення, є неприйнятними, адже кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалося в порядку спеціального судового провадження, передбаченому нормами КПК України, з обов`язковою участю захисника і за відсутності обвинуваченого («in absentia»), про що свідчить ухвала Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2024 року.

Суд першої інстанції вживав всіх заходів для виклику ОСОБА_6 до суду, повідомляв про дату і час розгляду провадження для забезпечення його права на захист, а також здійснив всі передбачені законом заходи для дотримання прав на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Допитані свідки повідомили про те, що ОСОБА_6 свідомо залишився на тимчасового окупованій території, добровільно розпочав співпрацю з окупаційною владою.

Зазначене є свідченням невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

В матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , вчиняючи дії, вказані в обвинувальному акті та у вироку суду, діяв не добровільно, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, або через незадовільний стан свого здоров`я чи здоров`я його близьких родичів.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності - достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні, інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, тощо.

Свої висновки в частині призначеного покарання суд також належним чином вмотивував у вироку.

З огляду на фактичні обставини та підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину, підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 колегія суддів не убачає.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі захисника не наведено переконливого обґрунтування на спростування висновків суду, викладених у вироку, а тому вказана скарга задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 квітня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4