Справа 688/6521/25
№ 1-кс/688/2468/25
Ухвала

Іменем України

31 грудня 2025 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України,

встановив:

31 грудня 2025 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України. В клопотанні ОСОБА_2 зазначив, що 30.12.2025 близько 16 год 30 хв в м. Шепетівка Хмельницької області працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 був незаконно затриманий та протиправно утримується на даний час в даній організації за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . При цьому, будь-яке судове рішення, яке б давало підстави позбавляти його волі, відсутнє. Зазначив, що дану скаргу слід розцінювати як повідомлення про те, що в межах територіальної юрисдикції Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, що зумовлює необхідність вжиття заходів щодо захисту прав людини. Долучив до скарги письмові пояснення ОСОБА_4 від 31.12.2025, в яких вона зазначила, що 30.12.2025 в телефонній розмові з її племінником ОСОБА_3 їй стало відомо, що по дорозі додому біля 16 год 30 хв, його було проти волі затримано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та доставлено до даної організації. 31.12.2025 близько 08 год 52 хв, вона з ним спілкувалася та він повідомив, що його змушують підписати якісь документи, однак він категорично відмовляється від мобілізації, але йому повідомили, що його мобілізують та відправлять в навчальний центр. На даний час його телефон відключений, зв`язок з ним відсутній, до ІНФОРМАЦІЯ_3 її не пускають.

Просив слідчого суддю відкрити провадження по справі за скаргою; визнати незаконними затримання та утримання в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 30.12.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та звільнити від утримання без правової підстави; зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 негайно надати відомості: належним чином завірені копії з Книги (журналу) обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно записів відвідування з 30.12.2025 по 31.12.2025; повідомити, на якій підставі та ким саме був затриманий 30.12.2025 та більше 3 годин незаконно утримувався (утримується) у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; надати належним чином завірену копію повістки направленої (з доказами направлення та отримання) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 30.12.2025; надати належним чином завірену копію повістки та доказів вручення щодо призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження служби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; інші документи, які складалися і на підставі яких ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затриманий та утримується в ІНФОРМАЦІЯ_4 та просив негайно доставити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ІНФОРМАЦІЯ_3 до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області для з`ясування підстав позбавлення його свободи.

Дослідивши скаргу, слідчий суддя дійшла висновку про відмову у відкритті провадження за цією скаргою з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Статтею 206 КПК України, якою регламентовано загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, належить застосувати у комплексі із іншими нормами КПК України, в тому числі з загальними положеннями КПК України, які визначають статус слідчого судді та межі його повноважень.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Аналіз наведених вище положень КПК України свідчить про те, що слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії його досудового розслідування та його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, яке здійснюється у межах процедур, врегульованих іншими, окрім КПК України, нормативно-правовими актами (у тому числі Законам України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи для тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Тобто, з положень ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» випливає, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів не вбачається, що стосовно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження і що останній тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

У положеннях ч.ч. 2-5 ст. 206 КПК України, на які посилається адвокат ОСОБА_2 , обґрунтовуючи вимоги скарги, йдеться про те, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Тобто, слідчий суддя за наслідками розгляду скарги, поданої у порядку ст. 206 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, наділений правом ухвалити лише рішення про звільнення особи, яка тримається під вартою, та за наявності двох підстав: 1) не надання органом державної влади чи відповідною службовою особою судового рішення, яке набрало законної сили, яке би уповноважувало їх на таке утримання особи під вартою; 2) не доведення органом державної влади чи відповідною службовою особою наявності інших правових підстав для позбавлення особи свободи шляхом її тримання під вартою.

Із змісту поданої скарги слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим щодо нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданою скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 206, 303-304, 309, 372 КПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України.

Копію ухвали разом із скаргою з додатками направити адвокату ОСОБА_2 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_5