Провадження №1-кп/193/52/26
У Х В А Л А

іменем України

03 лютого 2026 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у межах кримінального провадження №0000249 від 08.09.2025 клопотання начальника Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпро, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Софіївського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за №0000249 від 08.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.12.2025 року включно, без права внесення застави, який в подальшому було продовжено згідно ухвали суду від 12.12.2025, до 09.02.2026 включно.

Прокурором було подано клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування свого клопотання прокурор вказує, що ризики, які було враховано при обранні запобіжного заходу продовжують існувати. Обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, може переховуватись від органів слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, разом з тим зазначає, що більш м`який запобіжний захід до ОСОБА_4 не зможе запобігти встановленим ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , проти продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 заперечив, вважав ризики необґрунтованими і просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт із застосуванням електронного браслету.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав захисника та заперечив проти клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, враховуючи всі обставини справи та особу обвинуваченого, приходить до висновку, що клопотання прокурора обгрунтоване та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Перевіривши з урахуванням доводів клопотання прокурора наявні матеріали, засліхавши позицію учасників кримінального провадження, суд доходить до висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які зумовлюють продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою.

Вказане узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Так, в обґрунтування продовження строку застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, в зв`язку з чим, наслідки та ризик втечі можуть бути визнані не менш небезпечними ніж імовірне покарання.

Ризик знищення, сховання або спотворення будь - якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення виправдовується тим, що на теперішній час не встановлено місцезнаходження знаряддя злочину, а саме вогнепальна зброя, якою було спричинено вогнепальне поранення в обличчя потерпілому ОСОБА_6 та про яке відомо лише обвинуваченому, у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, матиме реальну можливість знищити, сховати або спотворити вказаний речовий доказ або ж інші речові докази, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення у якому він обвинувачується.

Разом з тим, ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, виправдовується тим, що на даний час свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, при цьому обвинувачений може здійснювати тиск на свідків-працівників фермерського господарства, які перебували в підпорядкуванні у обвинуваченого ОСОБА_4 , застосовуючи залякування та погрози. Крім того, хоча і потерпілий по даному провадженню допитаний в судовому засіданні, але його показання щодо беззастережного упізнання особи, яка здійснила в нього постріл, може спонукати обвинуваченого також здійснювати вплив на потерпілого, або ж вчинити відносно нього новий злочин.

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні злочину; ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Тому, на думку суду, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Судом розглянуто за участі учасників кримінального провадження можливість застосування до обвинуваченого інших більш м`яких запобіжних заходів, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Зокрема особисте зобов`язання на переконання суду з огляду на тяжкість інкрімінованого обвинуваченому злочину не забезпечить його належну процесуальну поведінку. Особисту поруку неможливо застосувати в зв`язку з відсутністю клопотань від осіб, що заслуговують на довіру та які б могли поручитися за виконанням обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України покладає на слідчого суддю, суд обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суддя враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, а саме як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, не доведеного до кінця з причин, які не залежали від його волі, тому відповідно до ч.4 ст.183 КПК України не визначає розміру застави в кримінальному провадженні.

Що стосується домашнього арешту із застосуванням електронного браслету, на переконання суду такий запобіжний захід також не в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого зважаючи на місце його реєстрації у м.Дніпро, а також не убезпечить від впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженню через інших осіб.

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_4 під вартою в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 197 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг).

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1