Справа № 446/700/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 09.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвнувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Адвокат ОСОБА_5 в ході розгляду кримінального провадження звернувся до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України у зв"язку із закінченням строків давності на підставі вимог п. п. 1, 3 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження у зв"язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане клопотання, однак зазначив про те, що він не пригадує коли ним вчинялись кримінальні правопорушення передбачені ч.3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 та ч.3 ст. 358 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо заявленого клопотання зазначив про те, що в ході допиту обвинуваченого ОСОБА_4 не вдалося встановити коли саме він вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України, а відтак вирішити питання про закриття провадження у зв"язку із закінченням строоків давності передбачених п. п. 1,3 ст. 49 КК України на день розгляду клопотання не вбачається можливим. Просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Згідно ст. 3 КПК України, судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Частиною першою статті 49 КК України встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченим заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак, обвинувачений ОСОБА_4 в ході розгляду справи хоча і не заперечив щодо закриття кримінального провадження з відповідних підстав, однак не міг повідомити суду часу вчинення таких правопорушень.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено.

Таким чином, чтаном на день розгляду клопотання враховуючи стадію судового розглдяу судом не встановлено часу вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України, а відтак таке клопотання подане захисником є передчасним та до та до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 357, ч.1 ст.358, ч.3 ст. 358 КК України на підставі п. п. 1,3 ст. 49 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 16.12.2025.

Суддя ОСОБА_1