ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/5364/25 Номер провадження 11-сс/814/211/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Полтава

Суддя-доповідач Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харків від 14 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги (заяви) ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою в ДУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", поданої ним у порядку ст.206 КПК України.

На вказану вище ухвалу ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Суддя-доповідач перевірив апеляційну скаргу на її відповідність вимогам КПК України та вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за нею з огляду на таке.

Виходячи з приписів ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

За змістом ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності до чого КПК України визначає, в яких випадках і які судові рішення слідчих суддів підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Так, ч.2 ст.309 КПК України визначає, окрім іншого, яке явно не стосується цього випадку, що під час досудового розслідування в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. При цьому, перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування до слідчого судді, визначено в ст.303 КПК України.

Проте, на відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого ст.ст.303-308 КПК України, у ст.206 КПК України встановлено загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема, наявності судового рішення та інші) й звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. Водночас указаний вище механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, "post factum", оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Частинами ж 1 та 2 ст. 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і такий перелік розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до цих приписів криміального процесуального закону під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про:

1) відмову в наданні дозволу на затримання;

2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;

3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;

4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;

5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;

5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу;

6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;

7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;

8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні;

9) арешт майна або відмову у ньому;

9-1) застосування тимчасових обмежень діяльності юридичної особи та/або тимчасових обмежень в отриманні прав та/або переваг або відмову у застосуванні таких обмежень;

10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;

11) відсторонення від посади або відмову у ньому;

11-1) продовження відсторонення від посади;

12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування;

13) закриття кримінального провадження на підставі ч.9 ст.284 КПК України.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

А відповідно до вимог ч.3 ст.309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а, отже, законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до ст.309 КПК України.

При цьому, можливості оскарження ухвали слідчого судді щодо заяви/скарги, поданої в порядку ст.206 КПК України, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 подав до слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харків у порядку ст.206 КПК України скаргу (заяву) про його незаконне тримання під вартою в ДУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " без судового рішення, що набрало законної сили.

14 серпня 2025 року слідчий суддя відмовив у задоволенні зазначеної вище скарги (заяви) ОСОБА_3 , поданої ним у порядку ст.206 КПК України, дійшовши висновку про те, що доводи ОСОБА_3 щодо незаконного його утримання в ДУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за відсутності судового рішення не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги.

На вказану вище ухвалу слідчого судді ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, але, з урахуванням наведених вище положень кримінального процесуального закону, вона не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому належить відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Наведений вище підхід узгоджується з правовим висновком, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), про те, що, оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст.206 КПК України, в переліку, передбаченому ст.309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харків від 14 серпня 2025 року про відмову в задоволенні скарги (заяви) ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою в ДУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", поданої ним у порядку ст.206 КПК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії особою, яка її оскаржує.

Суддя-доповідач ОСОБА_2