н/п 1-кп/953/1132/25
"05" грудня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
Під час підготовчого судового засідання суд вирішує питання, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України, зокрема про направлення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
З аналізу положень п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України слідує, що питання щодо підсудності кримінального провадження підлягає першочерговому вирішенню, оскільки порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і тягне за собою скасування судового рішення.
А відтак, всі інші питання, у тому числі щодо призначення до судового розгляду мають вирішуватися належним судом, у зв`язку з чим, дані питання наразі не розглядаються.
Обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні просили вирішити питання щодо підсудності справи на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками до нього, дійшов до такого висновку.
Як убачається зі змісту обвинувального акту ОСОБА_3 органом досудового розслідування інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування інкримінується незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин та збут особливо небезпечних психотропних речовин.
Згідно з фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті, незаконне придбання, зберігання з метою з збуту та збут обвинуваченим ОСОБА_3 особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, масою 0,0961 г мало місце: перший епізод 09 вересня 2025 року о 18 годині 28 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Соборності України, 231А (Київський район м. Харкова), кваліфікований за ч.2 ст.307 КК України; другий епізод - 09 жовтня 2025 року о 08 годині 54 хвилини за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 18, кв. 45 (Салтівський район м. Харкова), кваліфікований за ч.2 ст.307 КК України.
Отже, останнє за часом кримінальне правопорушення з числа однакових за тяжкістю, вчинено в межах територіальної юрисдикції Салтівського району м. Харкова, що відноситься до територіальної підсудності Салтівського районного суду м. Харкова.
Положеннями частини першої статті шостої Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року з протоколами до неї, які втілені в ч. 1 ст. 21 КПК України встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Вимогами ч. 1 ст. 30 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.
Так, правила про підсудність ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засадах кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України, а також засадах організації судової влади.
Дотримання правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
Визначити підсудність означає встановити, який суд і якої ланки, згідно із законом, повинен здійснювати судочинство в тій чи іншій справі у підвідомчих йому провадженнях.
Суд акцентує увагу на тому, що за допомогою правил про підсудність забезпечується рівність всіх громадян перед законом і судом. Чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правочинний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.
Визначення підсудності кримінального провадження провадиться прокурором, який звертається до суду з обвинувальним актом (п. 14 ч. 2 ст. 36, п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України).
Правильність визначення підсудності перевіряється місцевим загальним судом під час підготовчого судового засідання (п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України).
За загальним правилом, відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України належить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні. «Місце вчинення кримінального правопорушення» в цьому контексті розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.
Разом з тим положеннями ст. 32 КПК України однозначно та імперативно визначено, що у разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
З огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, які є однаковими за тяжкістю, вчинені у чітко встановленому місці, тому визначення територіальної підсудності залежить виключно від місця його вчинення, а тому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
За таких обставин, суд вважає, що дане провадження не підсудне Київському районному суду м. Харкова суду, що унеможливлює призначення кримінального провадження за цим обвинувальним актом до судового розгляду.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 290, 291, 314, 315 КПК України, суд
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 08 грудня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1