Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/525/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 191 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 13 жовтня 2025 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бакай, Решетилівського району, Полтавської області, українця, громадянина України, з повноювищою освітою, заступника директора ТОР «Лонагро», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутата Долинської міської ради, до кримінальної відповідальності притягується вперше,

застосовано запобіжний захід у вигляді застави по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000131, у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн., з покладанням обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 191 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий відділу Кропивницького РУП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції ОСОБА_9 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави, з покладанням обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 191 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 13.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу № 29-к від 03.09.2007 ОСОБА_8 призначено на посаду директора ТОВ «Долинський комбікормовий завод» на підставі рішення учасників товариства № 1 від 20.08.2007.

Рішенням учасника ТОВ «Долинський комбікормовий завод» № 1 від 20.01.2010 «Про відступлення частки в статутному капіталі шляхом дарування ТОВ «Долинський комбікормовий завод», долю ТОВ «Долинський комбікормовий завод» передано в повному обсязі, тобто у розмірі 100% часток шляхом дарування ОСОБА_8 .

У подальшому, 12.09.2017 між ТОВ «Долинський комбікормовий завод», в особі учасника ОСОБА_8 та ОСОБА_8 укладено контракт про прийняття його на посаду директора ТОВ «Долинський комбікормовий завод» строком до 13.09.2022.

У своїй діяльності ОСОБА_8 , як директор ТОВ «Долинський комбікормовий завод», яке зареєстроване за адресою: Кіровоградська область, м. Долинська, вул, Чумацький шлях, 1, , керувався Статутом товариства, затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства № 1 від 18.04.2017, який є єдиним його учасником та директором.

Так, п. 11.1 Статуту передбачено, що його органом управління є учасник, до повноважень якого входить наступне: обрання та відкликання директора товариства; визначення основних напрямків діяльності; винесення рішення про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб товариства; затвердження правил процедури та інших внутрішніх документів; створення органів, що необхідні для виконання цілей та завдань товариства; прийняття рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані до компетенції виконавчого органу.

Відповідно до п. 11.6 Статуту виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є директор, до повноважень якого входить наступне: вирішення всіх питань діяльності та затвердження внутрішніх положень та інструкцій товариства, крім тих, що входять до виняткової компетенції учасника; має право найму та звільнення працівників; діє від імені товариства; має право підпису контрактів, угод, договорів; представляє товариство у стосунках з організаціями, підприємствами та установами; розпоряджається майном товариства та інші повноваження, передбачені вказаним Статутом.

Розділом 8 Статуту передбачено, що учасник товариства та його директор мають право першого підпису в установі банку та здійснювати фінансові розрахунки відповідно до діяльності товариства.

Згідно п. 2.1. контракту директор здійснює поточне керівництво товариством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань товариства, передбачених статутом та цим контрактом.

Відповідно до п. 2.3. контракту роботодавець: організовує фінансовий контроль за діяльністю товариства. Здійснює контроль за ефективністю використання і збереження закріпленого за товариством майна.

Таким чином, ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Долинський комбікормовий завод», постійно обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, тому згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 18 КК України, був службовою особою та відповідно спеціальним суб`єктом злочинів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» (далі Закон), зерновий склад суб`єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачою складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно.

Згідно п. 10 ст. 1 Закону зберігання зерна комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна.

Відповідно до п. 24 ст. 1 Закону складські документи на зерно товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа.

Статтею 27 Закону визначено, що зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно протягом строку, встановленого у договорі складського зберігання зерна.

Згідно ст. 32 Закону зерновий склад зобов`язаний повернути поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, зерно у стані, передбаченому договором складського зберігання та законодавством.

Відповідно до ст. 33 Закону за втрату, нестачу чи пошкодження зерна, прийнятого на зберігання, зерновий склад несе відповідальність на підставах, передбачених законодавством. За втрату, нестачу чи пошкодження прийнятого на зберігання зерна після того, як настав обов`язок поклажодавця взяти це зерно назад, зерновий склад несе відповідальність лише за наявності з його боку умислу чи грубої необережності.

Статтею 43 Закону визначено, що якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію. Істотні дані складської квитанції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 46 Закону після видачі зерна володільцям складських документів на зерно зернові склади повинні погасити прийняті складські документи на зерно шляхом відмітки на складському документі - "погашено". Погашені складські документи на зерно в повторний обіг не допускаються і виключаються з реєстру складських документів на зерно, про що робиться відповідний запис. Погашені складські документи зберігаються зерновим складом протягом трьох років.

У ході досудового розслідування встановлено, що між професійно-технічним училищем № 36 смт. Новгородка, в особі директора ОСОБА_10 «поклажодавець», та ТОВ «Долинський комбікормовий завод», в особі директора ОСОБА_8 «зерновий склад», 10.07.2017 укладено договір № 22 «складського зберігання, приймання, сушіння, очищення та відпуску зерна».

Відповідно до умов договору:

-поклажодавець передає вказані сільськогосподарські культури врожаю 2017 року (надалі «Зерно»), а зерновий склад приймає на відповідальне зберігання у знеособленому виді у передбаченому законодавством України порядку та на умовах цього Договору (п.п. 1.1.-1.2.);

-право власності на зерно до складу не переходить. Склад не має права розпоряджатися зерном Поклажодавця або його частиною (п. 1.4);

-видає зерно на вимогу поклажодавця, здійснює відвантаження зерна в надані поклажодавцем транспортні засоби (залізничні вагони чи автотранспорт) (п. 4.1.4);

-не здійснює відвантаження, передачу та відчуження у будь-який спосіб переданого поклажодавцем зерна третім сторонам без згоди на те поклажодавця крім випадків, передбачених чинним законодавством (п. 4.1.5);

-видає поклажодавцю складський документ на зерно не пізніше наступного робочого дня після прийняття зерна на зберігання (п. 4.1.6.);

-строк зберігання зерна до 10.07.2019 (п. 7.1.).

На виконання умов вказаного договору, професійно-технічним училищем № 36 смт. Новгородка 20.11.2018 поставлено, а ТОВ «Долинський комбікормовий завод» прийнято на зберігання 96 290 кг насіння соняшника.

У подальшому, 27.03.2019 директором професійно-технічного училища № 36 смт. Новгородка ОСОБА_10 на адресу ТОВ «Долинський комбікормовий завод» надіслано лист з вимогою про відвантаження насіння соняшнику в кількості 96 290 кг для подальшої реалізації.

За результатами розгляду листа, 27.03.2019 ТОВ «Долинський комбікормовий завод» здійснено відвантаження професійно-технічному училищу № 36 смт. Новгородка насіння соняшника в кількості 19100 кг.

Після цього, 27.03.2019 між ТОВ «Долинський комбікормовий завод», в особі директора ОСОБА_8 та професійно-технічним училищем № 36 смт. Новгородка, в особі головного бухгалтера ОСОБА_11 складено складську квитанцію на зерно № 23225 серія АЧ №865685 від 27.03.2019 про те, що залишок невідвантаженого професійно-технічному училищу № 36 смт. Новгородка насіння соняшника врожаю 2018 року складає 77190 кг, або 77,19 т (клас відсутній, якістю згідно Картки аналізу зерна №570 від 20.11.2018 за ДСТУ 7011:2009 вологістю - 7,90%, сміттєва домішка - 2,9% олійна домішка - 7,9%), яку ОСОБА_8 посвідчив власним підписом та скріпив печаткою товариства.

В подальшому, у період часу з 20.11.2018 по 27.06.2019, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, у директора ТОВ «Долинський комбікормовий завод» ОСОБА_8 ,виник умисел на вчинення злочину, а саме: заволодіння насінням соняшника шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, переслідуючи мету незаконного збагачення, директор ТОВ «Долинський комбікормовий завод» ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливим мотивом, в порушення вимог вищевказаного законодавства, маючи на відповідальному зберіганні насіння соняшника врожаю 2018 року вагою 77190 кг або 77,19 т (клас відсутній, якістю згідно Картки аналізу зерна №570 від 20.11.2018 за ДСТУ 7011:2009 вологістю - 7,90%, сміттєва домішка - 2,9% олійна домішка - 7,9%), перебуваючи на території зернового складу ТОВ «Долинський комбікормовий завод», розташованого за адресою: Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Чумацький Шлях, 1, шляхом залучення невстановлених вантажних транспортних засобів здійснив вивезення насіння соняшника у невстановлене місце, яким розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв збитки державі в особі професійно-технічного училища № 36 смт. Новгородка на суму 774 987,60 грн.

З огляду на викладене, ОСОБА_8 , будучи директором ТОВ «Долинський комбікормовий завод», діючи умисно,зловживаючи службовим становищем, з корисливого мотиву, переслідуючи мету власної наживи та незаконного збагачення, в період часу з 20.11.2018 по 27.06.2019, більш точного часу та місця не встановлено здійснив заволодіння насінням соняшника, що належить професійно-технічному училищу № 36 смт. Новгородка, у кількості 77 190кгабо 77,19 т (клас відсутній, якістю згідно Картки аналізу зерна №570 від 20.11.2018 за ДСТУ 7011:2009 вологістю - 7,90%, сміттєва домішка - 2,9% олійна домішка - 7,9%), чим заподіяв збитки державі в особі професійно-технічного училища № 36 смт. Новгородка на суму 774 987,60 грн., що у понад шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується висновком судово-економічної експертизи № 1699/23-27 від 31.01.2024.

Положенням ч. 1 ст. 31 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення депутату місцевої ради здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.

При цьому, ОСОБА_8 відповідно протоколу від 24.11.2015 пленарного засідання першої сесії Долинської міської ради сьомого скликання в період з 24.11.2015 по 27.11.2020 мав повноваження депутата Долинської міської ради.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великому розмірі.

Ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 13 жовтня 2025 року задоволено клопотання.

Застосовано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави, шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті складає сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень, яка ним або заставодавцем повинна бути внесена на депозитний рахунок UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області , банк отримувача ДКСУ місто Київ; код банку отримувача МФО 820172, призначення платежу: «застава за ОСОБА_12 по клопотанню 404/1569/23; 1-к/404/3470/25, Фортечний районний суд міста Кропивницького, із зазначенням анкетних даних особи, яка вносить заставу.

Не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави ОСОБА_8 зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору.

Початок дії застосованого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави рахувати з моменту проголошення цієї ухвали, тобто з 13 жовтня 2025 року.

Застосований запобіжний захід у виді застави припиняє дію 26.11 2025 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, за виключенням проведення за іх участі слідчих дій, здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Зазначене судове рішення мотивоване тим, що підозрюваний заперечує вину по всім трьом епізодам обвинувачення та підозри, відстоює власну правову позицію. Роками не вчиняє дій спрямованих на відшкодування шкоди. Сукупний розмір шкоди по інкримінованим службовим злочинам є надто великий. Сукупність перелічених обставин, значно збільшує ризик втечі. Місце реєстраційного обліку не співпадає з місцем проведення досудового розслідування.

Стаття 49 Конституції України гарантує, що в державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно. Водночас, реалізація цього права залежить від законів, які визначають порядок та обсяги надання таких послуг, а деякі послуги можуть надаватися на платній основі, згідно з рішенням Конституційного Суду. При цьому представники сторони захисту не подали письмові докази, що національна мережа державних і приватних закладів охорони здоров`я не забезпечена медичним обладнанням, методиками та протоколами лікування і профільними фахівцями, які здатних забезпечити: збір зразків, обстеження, надання рекомендації, проведення лікування на рівні не нижче проведеного та запропонованого хворому ОСОБА_8 в Ізраїлі.

Зауважую, що у випадку отримання таких документів, за наявної та підтвердженої спеціалістами потреби та письмового запрошення і документального підтвердження МОЗ про нездатність лікувати ОСОБА_8 на рівні запропонованому Ізраїлем, підозрюваний і захисник згідно ст. 200 КПК України мають право звернутись з клопотанням про зміну умов запобіжного заходу, який буде вирішений протягом трьох днів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного

ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у своєму клопотанні слідчий в порушення п.5) ч.1 ст. 184 КПК України не виклав обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, відсутнє будь-яке посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Крім того, відповідно до положень п.6) ч.1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу має містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В своєму клопотанні слідчий обмежився припущенням, що особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку із тим, що це найбільш м`який запобіжний захід. Також слідчий в клопотанні згадав про більш суворіший запобіжний захід домашній арешт, який також на його думку є недоцільним.

А тому вважає, що у клопотанні слідчого відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, ОСОБА_8 судимостей не має, виключно позитивно характеризується за місцем роботи.

Згідно наданої суду характеристики ОСОБА_8 є ініціатором позитивних змін на підприємстві, толерантно ставиться до співробітників, вникає в проблеми робітників, в колективі користується повагою та інше.

ОСОБА_8 неодноразово нагороджений відзнаками та почесними грамотами міської ради, районної ради та Долинської РДА за сумлінну працю, розвиток м. Долинська та підтримку спорту.

В 2022 році нагороджений пам`ятною медаллю «За благодійну діяльність», також був нагороджений відзнакою та медаллю від Голови Кіровоградської обласної ради.

ОСОБА_8 має хворобу серця, діагноз стабільна стенокардія напруження ф.к. II, атеросклеротичний кардіосклероз, дифузійний кардіосклероз, минуче порушення ритму, гіпертонична хвороба II ст., хроничний пієлонефріт, відповідно до аналізів лабораторії «Сінево» у ОСОБА_8 підвишенний онкомаркер шлунку, також поліпи типу аденоми з дисплазією невисокого ступеня, можливість необхідності хірургичного втручання ОСОБА_8 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання старшого слідчого, які надані прокурором, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з таких підстав.

Статтею 132 КПК встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК слідчий суддя, застосовуючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, може зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; 5) не відвідувати місця, визначені судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК вказані обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності строк дії обов`язків може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. З огляду на приписи ч. 4 ст. 199 КПК слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії обов`язків згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування запобіжного заходу.

Системний аналіз положень ст. 194, 199 КПК, які регулюють загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу, дають слідчому судді підстави вважати, що під час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного, необхідно перевірити існування ризиків, які були заявлені прокурором відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК та чи є обставини, що обґрунтовують необхідність покладення таких обов`язків.

Відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», слідчий суддя, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Із клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який є особливо тяжким злочином, зокрема заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, вчиненого за попереднім зговором групою осіб.

В той час, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у вчиненні злочину за ч. 5 ст. 191КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема:Рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 12.01.2023; Актом ревізії №041103-20/2 від 24.10.2022 року; Висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 3922/23-27 від 22.01.2024; Висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 1699/23-27 від 31.01.2024; Іншими фактичними даними отриманими в передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України спосіб, які викривають ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Отже, описані у клопотанні фактичні обставини кримінального правопорушення, у сукупності дають підстави дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину за ч. 5 ст. 191 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

В той же час необхідно зазначити про те, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не є надмірним тягарем до обвинуваченого та жодним чином не може порушити права обвинуваченого оскільки вказана сума є як значно меншою за збитки встановлені органом досудового розслідування та і нижчою за розмір застави встановлений законодавцем п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Під час апеляційного розгляду захисник заперечував проти застосованого судом першої інстанції запобіжного заходу.

Проте, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, розміру заподіяних збитків, які не відшкодовані, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду та здійснення впливу на свідків, інших підозрюваних, експерта у вказаному кримінальному провадженню.

Ризик переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Так санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Наведені обставини вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом дляпереховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду.

А тому, на думку колегії суддів ОСОБА_8 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, у тому числі, може покинути територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності, як законно, так і незаконним шляхом. У силу своїх владних повноважень, ОСОБА_8 об`єктивно має широке коло зв`язків, які може використати з метою переховування від органів досудового розслідування та суду.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_8 , оцінюючи можливі негативні наслідки для себе у разі засудження до покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, із можливістю уникнення ним покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду, може переховуватися від правоохоронних органів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, існування ризику переховування, обумовлює необхідність покладення на ОСОБА_8 обов`язків: прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, за виключенням проведення за їх участі слідчих дій.

В той же час, слідчий суддя безпідставно поклав на обвинуваченого обов`язок: здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України. При цьому, не врахував, що ОСОБА_8 хворіє на онкологічне захворювання та потребує оперативного лікування, що може бути проведено ефективно на території іншої держави, а позбавлення документів, що дають йому право виїзду за кордон позбавлять можливості здійснити лікування. Зокрема, слідчий суддя не врахував, що підозрюваний раніше не судимий, за останній період декілька разів виїздив для лікування до Ізраілю та не зважаючи на кримінальне провадження повертався до дому, має міцні соціальні зв`язки, дружину, доньку, яка є студентом ВУЗу, постійне місце роботи, є депутатом міської ради, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

Колегія суддів, враховує, що підозрюваний ОСОБА_8 неодноразово нагороджений відзнаками та почесними грамотами міської ради, районної ради та Долинської РДА за сумлінну працю, розвиток м. Долинська та підтримку спорту. У 2022 році нагороджений пам`ятною медаллю «За благодійну діяльність», також був нагороджений відзнакою та медаллю від Голови Кіровоградської обласної ради.

Згідно наданої медичної документації ОСОБА_8 має хворобу серця, діагноз стабільна стенокардія напруження ф.к. II, атеросклеротичний кардіосклероз, дифузійний кардіосклероз, порушення ритму, гіпертонична хвороба II ст., хронічний пієлонефріт, відповідно до аналізів лабораторії «Сінево» у ОСОБА_8 підвищений онкомаркер шлунку, також поліпи типу аденоми з дисплазією невисокого ступеня, можливість необхідності хірургічного втручання ОСОБА_8 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні.

Колегія суддів погоджується з доводами захисника стосовно надання можливості підозрюваному ОСОБА_8 лікуватися за кордоном, що відповідатиме вимогам ст.. 206 КПК України стосовно захисту прав людини.

Так, згідно вимог ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Право самостійно обирати медичний заклад гарантується не єдиною конвенцією, а є наслідком поєднання Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конвенції про захист прав і гідності людини щодо застосування біології та медицини. Перша захищає право на свободу, особисту недоторканність та забороняє дискримінацію, а друга зокрема, право пацієнта на вибір лікаря та медичного закладу.

А тому враховуючи те, що в матеріалах справи наявні копії результатів медичних досліджень ОСОБА_8 щодо наявності онкологічних утворень, у тому числі необхідність повторного планового обстеження ОСОБА_8 в Ізраїлі після проведення хірургічного втручання (а.п. 153-160), колегія суддів вважає за необхідне забезпечити право ОСОБА_8 самостійно обирати медичний заклад.

Вимоги ст. 201 КПК України встановлють право підозрюваного або його захисника подати клопотання про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Як вбачається з ухвали слідчого судді обираючи запобіжний захід на підозрюваного ОСОБА_8 покладено обов`язок, як прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду так і повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Тобто, у даному випадку у разі необхідності надання підозрюваному ОСОБА_8 медичної допомоги в Ізраїлі, останній повинен повідомити про це безпосередньо слідчого чи прокурора, а у випадку виїзду та виклику його до слідчого, прокурора або суду узгодити дату прибуття.

В протилежному випадку відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Посилання слідчого судді на наявність іншого кримінального провадження, яке слухається судом, колегія суддів не враховує, оскільки по вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід не обраний. Безпосередньо підозрюваний ОСОБА_8 неодноразово виїжджав на лікування та повертався, а тому обраний розмір застави достатньо гарантуватиме виконання підозрюваним процесуальних обов`язків явки до слідчого, прокурора та суду. При цьому,ймовірних колегія враховує обґрунтованість пред`явленої підозри та розміру збитків в заподіянні яких підозрюється останній.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що необхідно скасувати додатковий обов`язок покладений на ОСОБА_8 «здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, з метою надання останньому можливості проводити лікування онкологічного захворювання поза межами медичних закладів, які розташовані в Україні, що у свою чергу узгоджується з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конвенції про захист прав і гідності людини щодо застосування біології та медицини.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 13 жовтня 2025 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді застави під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000131, у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн., з покладанням обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 191 КПК України, - змінити в частині визначення покладених обов`язків. Виключити з покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків обов`язок здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України. В решті ухвалу залишити без змін.

Також, колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді щодо існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків та інших обвинувачених.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, частина з яких є підлеглими підозрюваного, колегія суддів враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні із зазначеним колом осіб підозрюваний може здійснити вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі або вчинити вплив на експертів, спеціалістів по вказаному кримінальному провадженню.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 добре зазнає свідків та інших обвинувачених, тому є вагомі підстави вважати, що останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Отже, на переконання колегії суддів, обов`язок, який полягає в необхідності утримуватися підозрюваному від спілкування з визначеним колом осіб є об`єктивно виправданим.

Також, ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки як зазначив його захисник в апеляційній скарзі відносно нього є інше кримінальне провадження, що у свою чергу свідчить, що ОСОБА_8 схильний до протиправних дій внаслідок своїх корисливих спонукань.

Що стосується тверджень захисника, що до ОСОБА_8 можливо не застосувати жодний запобіжний захід,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

В той же час, у справі наявна реальна можливість ОСОБА_8 ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, можливість незаконного впливу на свідків, а також вчинення нових кримінальних правопорушень.

У разі не застосування до ОСОБА_8 жодного запобіжного заходу не пов`язаного зі сплатою застави останній з високою імовірністю може вчинити спроби направлені як на ухилення від явки до суду, впливати на свідків або вчинити нові кримінальні правопорушення.

Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого

ОСОБА_8 оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке йому інкримінують є особливо тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

З цих же підстав, колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

А тому, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про застосування запобіжного задуху саме у вигляді застави та відхиляє доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На переконання колегії суддів застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з огляду на вагомі обставини, що доводять ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, про які було зазначено вище.

Доводи сторони захисту про те, що заявлені стороною обвинувачення ризики є припущення як і можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу колегією суддів не може бути враховано оскільки відносно ОСОБА_8 органом досудового розслідування складались обвинувальні акти № 0000002, № 0001556, № 0000040, № 0000147 та №0000379.

В той же час складання численних обвинувальних актів заперечує доводи стони захисту про позитивну характеристику ОСОБА_8 , а також отриманням ним державних нагород.

Доводи сторони захисту про те ОСОБА_8 потребує лікування, як підстава для відмови в застосування запобіжного заходу у вигляді застави взагалі не конкретизовані, оскільки із змісту апеляції не зрозуміло чому саме перебуваючи під заставою ОСОБА_8 не може бути надано кваліфікована медична допомога в закладі охорони здоров`я.

З огляду на викладене враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину, направлення на розгляд численних обвинувальних актів, особу підозрюваного ОСОБА_8 , яких схильний до протиправних дій внаслідок своїх корисливих спонукань колегія суддів приходить до висновку про те, що обраний слідчим суддею Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є меншим за визначену заставу щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину не є надмірним тягарем до обвинуваченого та жодним чином не може порушити права обвинуваченого оскільки вказана сума є як значно меншою за збитки встановлені органом досудового розслідування та і нижчою за розмір застави встановлений законодавцем п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, знайшли своє часткове підтвердження судового рішення суду першої інстанції, підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного

ОСОБА_8 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 13 жовтня 2025 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді застави по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000131, у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн., з покладанням обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 191 КПК України, - змінити в частині визначення покладених обов`язків.

Виключити з покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків «обов`язок здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України».

В решті ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 13 жовтня 2025 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4