Провадження № 1-кс/201/5194/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3,4,5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України,

У судовому засіданні брали участь:

слідчий ОСОБА_3 ,

власник майна ОСОБА_5 ,

представник ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із погодженим прокурором клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що в провадженні СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000049 від 18.06.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3,4,5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 362 КК України встановлено факти незаконного заволодіння речовими правами на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на території міста Дніпра.

На виконання доручення прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра (вих. № 53-4310ВИХ-25 від 10.07.2025 року), в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України встановлено додаткові факти стосовно незаконного заволодіння речовими правами на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на території міста Дніпра.

Зокрема, отримано інформацію, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , причетний до незаконного заволодіння речовими правами на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, встановлено, що ОСОБА_5 залучив до незаконного заволодіння вищезазначеною квартирою громадянку України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженку с. Залісне, Бахчисарайського району, АР Крим, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_4 , та свою тещу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженку м. Дніпра, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , а також громадянку України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , уродженку м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_5 , фактично за адресою: АДРЕСА_6 .

Встановлено, що з метою незаконного привласнення вищезазначеної квартири ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 виготовили підроблений договір дарування від 06.12.2001 року, нібито посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_10 . За умовами зазначеного підробленого договору дарування реальні власники квартири за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 та її син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 подарували квартиру ОСОБА_7 (в ході перевірки інформації в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено актових записів про смерть ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ).

В подальшому, ОСОБА_7 разом з тещею ОСОБА_5 ОСОБА_8 у квітні 2023 року звернулися до приватного нотаріуса ОСОБА_13 з метою укладення фіктивного договору купівлі-продажу. В результаті чого 26.04.2023 року, приватний нотаріус ОСОБА_13 посвідчила фіктивний договір купівлі-продажу між ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_8 (покупець), за умовами якого ОСОБА_7 продала ОСОБА_8 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . В той же час, ОСОБА_13 , з метою приховування підробленого договору дарування датованого 06.12.2001 р., посвідчила вищезазначений договір купівлі-продажу без первинної реєстрації права власності за ОСОБА_7 і не додала копію договору дарування в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Крім того, ОСОБА_13 під час реєстрації використала підроблену відповідь комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради, яка була адресована не їй, а державному реєстратору Новопокровської сільської ради ОСОБА_14 (вих. № 3790 від 17.04.2023 р.). Зазначене може свідчити про недобросовісність набуття тещею ОСОБА_5 - ОСОБА_8 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Станом на вересень 2025 року вищезазначена квартира продовжує перебувати у власності ОСОБА_8 .

Також, в ході виконання доручення отримано інформацію, що ОСОБА_5 , використовуючи громадянку України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , уродженку міста Дніпра, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_7 , незаконно намагався заволодіти речовими правами на квартиру за адресою: АДРЕСА_8 .

За попередньою інформацією громадянка України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 у 2022-2023 роках, використовуючи підроблений заповіт, який був посвідчений посадовими особами Котовської сільської ради та наданий їй ОСОБА_5 , звернулася до нотаріуса ОСОБА_16 , з метою отримання (оформлення) спадщини після смерті ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 (в ході перевірки інформації в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть ОСОБА_17 № 2382 від 12.11.2021 року, дата смерті ~01.11.2021). Спадщина складається з квартири за адресою: АДРЕСА_8 .

В той же час, нотаріус ОСОБА_16 винесла постанову про відмову у видачі спадщини ОСОБА_15 , в результаті чого остання звернулася до Шевченківського районну суду міста Дніпропетровська для оскарження винесеної постанови (справа № 932/9102/23). Судовий процес триває.

Також, отримано інформацію, що у 2019 році ОСОБА_15 незаконно заволоділа речовими правами на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_9 , на підставі підробленого договору купівлі-продажу від 08.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_18 .

В ході виконання доручення встановлено, з метою незаконної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_9 , ОСОБА_15 у липні 2019 року надала державному реєстратору КП "Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу", ОСОБА_19 вищезазначений підроблений договір-купівлі продажу квартири, за умовами якого вона нібито придбала зазначену квартиру у реальної власниці ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 (в ході перевірки інформації в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 № 1705 від 01.08.2018 року, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 . Крім того, відповідно до даних ДРАЦС ОСОБА_20 мала сина - ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_10 , який помер ~ ІНФОРМАЦІЯ_11 , актовий запис про смерть № 2431 від 01.11.2018 року.

Надалі, державний реєстратор ОСОБА_19 , використовуючи наданий йому підроблений договір купівлі-продажу від 08.02.2001 року, 25.07.2019 року зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_9 , за ОСОБА_15 .

Надалі, ОСОБА_15 02.08.2019 року здійснила продаж вищезазначеної незаконно привласненої квартири подружжю: ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_11 та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_12 . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_24 . Станом на вересень 2025 року квартира за адресою: АДРЕСА_9 перебуває у власності ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

Отже з метою забезпеченні збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Орган досудового розслідування вважає, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Вилучені мобільні телефон могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення які можуть слугувати доказом причетності власника пристрою до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, шляхом аналізу отриманої з електронних пристроїв інформації у вигляді листування, фотозображень, дзвінків та контактів, шляхом проведення відновлення видаленої інформації, аналізу історії браузера, що в сукупності можуть підтвердити факт вчинення кримінального правопорушення. Стосовно мобільних телефонів вилучення яких було прямо прописано в Ухвалі на дозвіл про проведення обшуку, інформація з них має бути проаналізована та направлена на судову комп`ютерно-технічну експертизу та інші види судових експертиз для доказу причетності власника мобільних пристроїв до вищевказаного кримінального правопорушення.

Вилучені документи також необхідно оглянути, проаналізувати та за необхідності направити на судово-технічну та інші види судових експертиз для доказу причетності власника майна до вчиненого кримінального правопорушення, тому, слідчий просить задовольнити подане клопотання.

Слідчий у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у ньому. Крім того, просив уточнити прохальну частину клопотання та вважати правильним номер телефона, на який просить накласти арешт - НОМЕР_13 .

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо накладення арешту на вилучене майно, посилаючись на необґрунтованість клопотання.

Власник майна у судовому засіданні підтримав думку свого представника.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3,4,5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом вчинення групою осіб шахрайства та використання підроблених документів, що надають право на безпідставне набуття права власності на нерухоме майно, привласнення речових прав на нерухоме майно, що належить громадянам із незахищених верств населення та здійснення приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу несанкціонованого внесення змін в Держаний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом посвідчення договору дарування майна від особи, що на момент вчинення правочину була мертва.

03.12.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 26.11.2025 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого виявлено та вилучено: - мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A15 SM-A155F/DSN» ІМЕІ1: НОМЕР_14 , ІМЕІ2: НОМЕР_15 , з сім-карткою НОМЕР_13 ; оригінал договору оренди квартири від 09.12.2024 на 5 арк.; ключ сріблястого кольору з чорним магнітним ключем.

Постановою старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 03.12.2025 вищевказані речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000049 від 18.06.2024 року.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

При цьому арешт майна має на меті забезпечити докази у кримінальному провадженні, оскільки вилучені предмети підпадають під ознаки ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речового доказу, і вони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, в рамках якого здійснюється досудове розслідування та є достатні підстави вважати, що вказані речі та документи можуть бути прихованим, пошкодженим, зіпсованим, знищеним, у зв`язку з чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Одночасно доводи представника не заслуговують на увагу та спростовуються наданими матеріалами клопотання, зважаючи на встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3,4,5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування, що містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно може містити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження та може бути використане як доказ факту протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження.

Матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Таким чином, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, вилучені в ході проведеного обшуку предмети можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, суд вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3,4,5 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 4 ст. 358 КК України, задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 18.06.2024 року у вигляді заборони на користування та розпорядження на тимчасово вилучене 03.12.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , майно а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A15 SM-A155F/DSN» ІМЕІ1: НОМЕР_14 , ІМЕІ2: НОМЕР_15 , з сім-карткою НОМЕР_13 ;

- оригінал договору оренди квартири від 09.12.2024 на 5 арк.;

- ключ сріблястого кольору з чорним магнітним ключем.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду складений і оголошений о 10.25 годині 16.12.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1