КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_7 (ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000565 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28.01.2016 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, 26.09.2017 звільненого по відбуттю строку покарання;

- 24.06.2020 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 5 місяців арешту, 02.03.2021 звільненого по відбуттю строку покарання;

- 13.09.2021 Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 395 КК України на 1 місяць арешту;

- 06.12.2021 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 10.02.2022 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі, 06.12.2023 звільненого по відбуттю строку покарання;

- 02.04.2024 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік,

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3272/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.04.2024, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 3 місяців обмеження волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 , 28.03.2024 приблизно о 16 год. 04 хв., перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , через мобільний додаток «Телеграм», на каналі «Tip-Top Shop» з невстановленою досудовим розслідуванням особою, за грошові кошти в сумі 650 грн., домовився щодо незаконного придбання психотропної речовини - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1он).

У подальшому, ОСОБА_7 перерахував грошові кошти у сумі 650 грн. на заздалегідь повідомлений йому рахунок невстановленою досудовим розслідуванням особою, отримав смс-повідомлення у телеграм-каналі «Tip-Top Shop» з геолокаційним зображенням та адресою місця знаходження психотропної речовини.

28.03.2024 близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Колекторна, де з землі умисно незаконно придбав психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1он), масою 0,445 г, яка знаходилась в прозорому поліетиленовому пакеті з пазовим замком, після чого помістив вказаний поліетиленовий пакет до правої кишені куртки, в яку був одягнений, тим самим почав умисно, незаконно зберігати психотропну речовину для власного вживання, без мети збуту.

Після чого, 28.03.2024 близько 17 год. 01 хв. за адресою: м. Київ, вул. С. Крушельницької, 15, працівниками поліції затримано ОСОБА_7 , у якого під час особистого обшуку в присутності двох понятих, виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет з пазовим замком, з порошкоподібною речовиною білого кольору, в складі якої міститься психотропна речовина - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1он), масою 0,445 г, яку ОСОБА_7 умисно незаконно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ №589 від 03.06.2009, придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02.04.2024, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, виконувати самостійно.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до оспорюваного вироку, інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, обвинуваченим вчинено 28.03.2024, тобто до ухвалення вироку Дніпровського районного суду від 02.04.2024.

Разом з тим, судом першої інстанції проігноровано вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та неправомірно застосовано принцип часткового складання покарань, які складанню не підлягають, оскільки за попереднім вироком ОСОБА_7 був засуджений із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком.

За таких обставин, вважає, що внаслідок помилки місцевого суду, неправильно застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України, що формально потягло за собою призначення покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора який підтримав апеляційну скаргу, вказуючи, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши за ініціативою апеляційного суду вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, та ніким не оспорюються.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку у спрощеному порядку колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в частині призначеного покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, його вік, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_7 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має місце реєстрації та проживання, не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий, ступінь тяжкості вчиненого, а саме, що інкриміноване йому діяння відноситься до кримінального проступку, особливості і обставини його вчинення, його ставлення до вчиненого, який свою вину у вчиненому визнав повністю, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують, на підставі чого суд прийшов до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання із покаранням, призначеним за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року, остаточно призначив ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 3 місяців обмеження волі.

При цьому прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років обмеження волі.

Разом з тим, прокурор вказує, що судом неправильно застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання за новим вироком та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року, оскільки вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року ОСОБА_7 був засуджений із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком, а тому його слід виконувати самостійно.

З цього приводу колегія суддів вважає наступне.

Так, положеннями ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваного вироку кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_7 був вчинений 28 березня 2024 року, тобто до ухвалення вироку Дніпровського районного суду від 02 квітня 2024 року.

Однак в ході апеляційного розгляду справи було встановлено, зокрема з Єдиного державного реєстру судових рішень, що стосовно ОСОБА_7 також був ухвалений вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року.

Дослідивши за ініціативою суду вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року, колегія суддів встановила, що вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року, та призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року не оскаржувався та набув законної сили 16 січня 2025 року.

Таким чином, покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України, вже враховане вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, який ухвалений до оскаржуваного вироку, а відтак, підстав для призначення ОСОБА_7 покарання за оскаржуваним вироком із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його визнано винуватим вироком Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року та саме вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року, у суду першої інстанції не було.

У зв`язку з викладеним, вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року підлягає зміні, шляхом виключення посилання на застосування стосовно ОСОБА_7 положень ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення йому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора у провадженні підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 змінити та виключити застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення йому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

В решті залишити вирок без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3