Житомирський апеляційний суд
Справа №272/770/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Номер провадження №11-кп/4805/845/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_4
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_4 ,

суддів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

секретаря ОСОБА_7 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції клопотання прокурора Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_11 про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_10 обвинуваченого за п.4 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_10 обвинуваченого за п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено без змін, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.

На електронну адресу апеляційного суду прокурор Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_11 надіслала клопотання, в якому просить застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Посилається на те, що ризики, які враховувались судом при обранні та продовженні обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та продовжують існувати надалі, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказує, що обставини, враховані слідчим суддею та у подальшому судом при обрані та продовженні запобіжного заходу щодо обвинуваченого, не змінились, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан залишились також незмінними, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині. Дані обставини є дійсними та триваючими.

Вважає, що ОСОБА_13 з метою уникнення покарання може переховуватись від суду, розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти особи похилого віку, з якою перебував у сімейних відносинах, що карається позбавленням волі на від строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічним позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_13 після вчинення ним злочину розчленував труп та намагався його знищити, тому існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що на даний час не зникли встановлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вважає за доцільне застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_14 , оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти.

Заслухавши доводи прокурора в підтримку клопотання про застосування запобіжного заходу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, колегія суддів приходить висновку про необхідність задоволення даного клопотання.

У відповідності до ч.2 ст.331 КПК України, визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України за наявності відповідного клопотання суд зобов`язаний розглянути питання обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, апеляційний суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

З огляду на матеріали кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_10 (особливо тяжкий), інкриміновані фактичні обставини вчинення, наслідки, суспільну небезпечність, характеризуючі дані обвинуваченого, як і існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були встановлені в суді першої інстанції та продовжують існувати на стадії апеляційного провадження, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, апеляційний суд вважає, що на час розгляду даного кримінального провадження в апеляційному порядку необхідно обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку апеляційного суду, більш м`який запобіжний захід не забезпечить відповідну процесуальну поведінку останнього.

Крім того ОСОБА_10 засуджений вироком суду першої інстанції, який наразі оскаржується, за умисний злочини, який відносяться до особливо тяжкого злочину та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_10 та його процесуальній поведінці під час судового провадження, і у даному випадку лише такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин, відповідає характеру кримінального провадження, суспільному інтересу та даним про особу ОСОБА_10 .

Тому клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.199, 331,407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_11 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - по 11 січня 2026 року включно.

Встановити строк дії ухвали по 11.01.2026 року включно.

Копію ухвали направити для виконання до Житомирської УВП №8.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: