"07" січня 2026 р. Справа № 363/4408/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі представника заявника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , начальника сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді заяву представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_8 від розгляду скарги на постанову начальника сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 від 21.11.2025 року про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.2026 року представник заявника ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій просив відвести слідчого суддю Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_9 від розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження від 21.11.2025 року. Так, в обґрунтування заяви посилався на те, що в провадженні зазначеного суду перебуває скарга адвоката на постанову про закриття кримінального провадження, датовану 21.11.2025 роком, яка розглядається слідчим суддею ОСОБА_9 . Адвокат посилався на те, що вказана суддя вже неодноразово розглядала скарги потерпілої сторони та її представника на протиправні дії та бездіяльність органу досудового розслідування в межах зазначеного кримінального провадження. В результаті такого багаторазового розгляду аналогічних за предметом скарг у судді об`єктивно могла сформуватися стала правова та психологічна позиція щодо потерпілої сторони, характеру та обґрунтованості її процесуальної активності, правомірності дій органу досудового розслідування. З огляду на це існує об`єктивний ризик упередженого ставлення до потерпілої сторони, що суперечить вимогам неупередженості суду. Крім того, усі скарги потерпілої сторони на протиправні дії (бездіяльність) органу досудового розслідування, в межах зазначеного кримінального провадження, розглядалися однією і тією ж суддею та всі винесені нею рішення, є майже з однаковою правовою та психологічною позицією, що суперечить принципу випадковості визначення судді, створює обгрунтовані сумніви у дотриманні правил автоматизованого розподілу. Також, на даний час Київським апеляційним судом розглядається скарга на ухвалу вказаної судді, подана представником малолітнього потерпілого в межах цього ж провадження, що створює процесуальну напругу між суддею та потерпілою стороною і може впливати на подальше сприйняття суддею процесуальної позиції потерпілого, а все це вказує на відсутність гарантій, що зазначена суддя може розглядати справу безсторонньо, ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що і дає підстави їй недовіряти. А відтак, посилаючись на ст. 75 ч. 1 п. 4 КПК України, просив суд відвести суддю ОСОБА_9 від розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, датовану 21.11.2025 роком та передати матеріали для визначення іншого слідчого судді, шляхом автоматизованого розподілу справ для забезпечення подальшого розгляду скарги та процесуальних питань неупередженим суддею, визначеним в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до вимог ст. 81 КПК України - у разі заявлення відводу слідчому судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Частина 3 ст. 81 КПК України зазначає, що при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою суду.

Так, суддя ОСОБА_10 , про дату час та місце розгляду заяви про відвід повідомлена належним чином,у судове засідання не з`явилась, заяв чи клопотань від неї не надходило і, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду заяви, суд вважає можливим розглянути заяву про відвід судді за її відсутності.

Під час судового засідання адвокат ОСОБА_4 зазначену заяву підтримав та просив її задовольнити, посилався на те, що присутність в цьому судовому засіданні прокурора та начальника сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП свідчить про те, що слідчий суддя вже сформувала свою думку в даному кримінальному провадженні, що викликає обґрунтований сумнів в її неупередженості. ОСОБА_9 неодноразово формувала правову оцінку дій органу дізнання, оцінювала процесуальну поведінку потерпілої сторони, де-факто вже включена в конфлікт сторін, оскільки суддя - людина, яка формує думку і коли суддя багаторазово розглядає однотипні скарги однієї сторони, в неї формується стале сприйняття цієї сторони, а це об`єктивний сумнів, в розумінні ст. 75 КПК України. Захисник зазначав, що навіть за відсутності формально встановленого порушення алгоритму авторозподілу, сама концентрація всіх процесуальних рішень в одного судді створює у стороннього спостерігача обґрунтований сумнів у випадковості та нейтральності такого розподілу і цього достатньо для відводу. В кримінальному провадженні потерпілим є малолітня дитина, а тому держава має підвищений обов`язок захисту, у справах щодо дітей суд має бути поза будь-яким сумнівом. Захисник зазначав, що подальша участь вказаної слідчої судді у цьому провадженні несумісна з вимогами неупередженості суду.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 підтримала позицію адвоката ОСОБА_4 та просила відвести суддю ОСОБА_8 від розгляду скарги га постанову про закриття кримінального провадження, оскільки є сумніви щодо її неупередженості.

Прокурор та начальника сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області проти її задоволення категорично заперечували, посилаючись на те, що жодних підстав, передбачених діючим КПК України, для відводу зазначеної судді від розгляду скарги на постанову, не вбачається, а відтак заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Так, вислухавши думки учасників та вивчивши заяву про відвід слідчого судді і матеріали скарги на постанову про закриття кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що дійсно в провадженні слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_9 перебуває судова справа за скаргою представника потерпілого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову від 21.11.2025 року про закриття кримінального провадження за №0000165 від 03.07.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України. Згідно протоколу розподілу справи від 29.12.2025 року, вказана скарга передана на розгляд раніше визначеному судді.

Вичерпний перелік підстав для відводу зокрема і судді, визначений ст. 75 КПК України. Такими підставами є в тому числі і наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (ч. 1 п. 4).

Згідно ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим. Таким чином, підставидля відводу судді мають бути не лише формально зазначені, а й підтверджені конкретними обставинами, які об`єктивно свідчать про порушення встановленого законом порядку визначення судді або можуть викликати сумнів у його неупередженості, тобто для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, навести відповідні аргументи, докази.

Адвокат ОСОБА_4 , звертаючись до суду з цією заявою, зокрема посилався на багаторазовий розгляд скарг однією суддею, відсутність ротації суддів через авторозподіл та наявність апеляційного перегляду рішень судді в цьому ж кримінальному провадженні, що в сукупності викликає розумний сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Так, згідно ст. 75 ч. 1 п. 5 КПК України - суддя не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 35 КПК України передбачено, що у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує, в тому числі, об`єктивний та неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді. Закон не надає судді, який бере участь у провадженні, повноважень самостійно втручатися у роботу системи або оцінювати правильність її технічних налаштувань.

Згідно ч. 3 ст. 35 КПК України - визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою та/або її окремою підсистемою (модулем) під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження на кожного суддю, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), крім випадків, установлених законом.

Порушене у заяві ОСОБА_4 про відвід слідчого судді питання порядку розподілу справи врегульоване Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 року за №39 (далі - Положення).

Так, відповідно до п. 2.3.39.1 зазначеного Положення - передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо клопотань (подань, скарг), які надійшли в межах одного кримінального провадження (за номером ЄРДР), якщо інший порядок не визначений зборами суддів.

У цій справі, як вбачається з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.12.2025 року - справа була передана слідчому судді ОСОБА_10 , розподіл справи проведений саме на підставі норми, що викладена п. 2.3.39.1 зазначеного Положення, а відтак, скарга на постанову про закриття кримінального провадження, за цих обставин, при її надходженні до суду не могла бути передана іншим слідчим суддям, адже слідчий суддя ОСОБА_9 не перебувала на навчанні, лікарняному, у відрядженні та/або у відпустці.

Отже, визначений ч. 3 ст. 35 КПК України порядок визначення судді для розгляду справи в даному випадку не був порушений.

Щодо посилання заявника на наявність апеляційного перегляду рішень судді в цьому ж кримінальному провадженні, суд вважає зазначити наступне:

За роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови за №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» - процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава - учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

У висновку за №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Отже наявність апеляційного перегляду рішень судді в цьому ж кримінальному провадженні теж не є підтвердженням обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

В той же час, положеннями ч. 2 ст. 8 КПК України передбачено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 року - Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний - визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Бангалорськими принципами поведінки судді, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 15 розділу ІІ Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень, щодо сторін в судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема справу «Білуха проти України» від 09.11.2006 року, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Так, відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі, а відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Тобто, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід судді, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Крім того, згідно до п. 3 Європейського статуту судді - суддя не тільки повинен бути неупередженим, але повинен сприйматися будь-ким як неупереджений.

А відтак, враховуючи наведені вище норми закону та обставини, які викладені в заяві захисником - адвокатом ОСОБА_4 про відвід слідчого судді, суд приходить до висновку, що з метою недопущення виникнення будь-яких сумнівів, щодо неупередженості, безсторонності та об`єктивності слідчого судді у справі при розгляді нею скарги на постанову про закриття кримінального провадження та прийняття законного судового рішення, заява про відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 35, 75, 80-82 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про відвід слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_8 від розгляду скарги на постанову начальника сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , датовану 21.11.2025 року про закриття кримінального провадження за №0000165 від 03.07.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 129 КК України - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_8 від розгляду скарги на постанову начальника сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 від 21.11.2025 року про закриття кримінального провадження за №0000165 від 03.07.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 129 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КПК України, справу за №363/4408/25 передати на розгляд іншому слідчому суддіВишгородського районного суду Київської області, визначеному в порядку, встановленому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1