Справа № 308/1270/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 ,про обрання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки міста Хуст Закарпатської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово безробітньої, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Із клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000213, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.04.2025 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України.

у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ОСОБА_7 ), в невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше березня місяця 2025 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), у невстановленому досудовим розслідуванням точному місці, але на території Закарпатської області, а також при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 24 до 60 років, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, усунення перешкод, а також засобів фіктивної медичної документації, з метою перетину такими особами державного кордон України через офіційні пункти пропуску.

Усвідомлюючи неможливість одноособового вчинення вищезазначених злочинів, а також те, що для успішної реалізації злочинного умислу щодо здійснення незаконного переправлення осіб через державний кордон України необхідні спільні дії кількох осіб, ОСОБА_7 , з числа своїх знайомих залучив ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ОСОБА_4 ), а також невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб.

Крім того ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_4 , а також невстановлених досудовим розслідуванням осіб, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, будучи знайомим з завідувачем амбулаторії № 1 міста Хуст КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської міської ради, лікарем загальної практики-сімейної медицини, головою ЛКК ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ОСОБА_8 ), запропонував останній виготовляти фіктивну медичну документацію виписки з протоколів засідання лікарської кольсультаційної комісії та висновки про наявність порушень функцій організму, на що остання надала свою згоду.

Надалі ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_4 , а також невстановлених досудовим розслідуванням осіб, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, підібрав з числа осіб призовного віку від 24 до 60 років, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі ОСОБА_9 ), якому повідомив, що може організувати його незаконне переправлення через державний кордон України через офіційний пункт пропуску за грошову винагороду у сумі 3 500 доларів США, а також спосіб передачі вказаних вище грошових коштів та часовий проміжок в якому він має передати вказані грошові кошти 1 300 доларів США в якості передплати, та 2 200 доларів США, після виготовлення всіх необхідних для перетину державного кордону України документів медичної документації, обумовивши при цьому можливі дату, місце та механізм його протиправного переплавлення через державний кордон України, на що ОСОБА_9 , надав свою згоду. При Цьому ОСОБА_7 , наголосив на необхідності виготовлення фіктивної медичної документації та рішень стосовно здійснення ОСОБА_9 догляду за його матір?ю.

У подальшому ОСОБА_9 повідомивши про вказаний механізм виїзду за кордон своїй матері ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі ОСОБА_10 ), усвідомив що дії запропоновані ОСОБА_7 , є незаконними, після чого звернувся до провоохоронних органів, з метою викриття вказаної вище злочинної діяльності. Надалі ОСОБА_9 , а також його мати ОСОБА_10 , були залучені до конфіденційного співробітництва.

17.05.2025 о 12 годині 00 хвилин, відповідно до попередніх домовленостей з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , маючи при собі оригінали документів (паспорт громадянина України, медичну книжку стаціонарного хворого, а також РНОКПП) своєї матері ОСОБА_10 , прибув до пам? ОСОБА_11 , який розташований по вулиці Олександра Духновича в місті Хуст Закарпатської області, де відповідно до вказівки ОСОБА_7 , сів до транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Passat» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , за переднім пасажирським сидінням якого перебував ОСОБА_7 .

Надалі ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_4 , а також невстановлених досудовим розслідуванням осіб, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, в присутності ОСОБА_12 , надав поради та вказівки щодо безперешкодного претину державного кордону України ОСОБА_9 , після чого забрав підготовлені останнім документи матері, вийшов з транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Passat» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , з метою виготовлення їх копій та пішов в невстановленому досудовим розслідуванням напрямку. Одразу після чого ОСОБА_4 надала ОСОБА_9 поради та вказівки щодо його безперешкодного переправлення через державний кордон України.

В подальшому ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_4 , а також невстановлених досудовим розслідуванням осіб, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, повернувся до вказаного вище транспортного засобу, з виготовленими копіями документів ОСОБА_10 , при цьому повернувши їх оригінали ОСОБА_9 , після чого відповідно до попередніх домовленостей отримав від останнього передплату грошові кошти в сумі 1 300 доларів США, обумовивши дату та час їхньої наступної зустрічі з ОСОБА_9 та його матір?ю ОСОБА_10

21.05.2025 приблизно о 10 годині 00 хвилин відповідно до попередніх домовленостей з ОСОБА_7 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибули до приміщення адмінбудівлі амбулаторії № 1 міста Хуст КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської міської ради, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, місто Хуст, вулиця Томаша Масарика, 13, де їх зустрів ОСОБА_7 . При вказаній зустрічі останній діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_4 , а також невстановлених досудовим розслідуванням осіб, з корисливих мотивів надав поради та вказівки щодо отримання лікарських довідок, з метою організації переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України.

Після чого ОСОБА_7 провів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до приміщення службового кабінету № 18 вказаної вище адміністративної будівлі, де на них вже очікувала ОСОБА_8 котра відповідно до попередніх домовленостей з ОСОБА_7 завела ОСОБА_10 до приміщення службового кабінету № 18, де без проведення медичного огляду та перевірки первинної медичної документації повідомила останній, що висновок про наявність порушень функцій організму, а також потребу у здійсненні за нею непрофесійного догляду, буде готовий на наступний день, після чого ОСОБА_10 , вийшла з вказаного вище службового кабінету.

22.05.2025 приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_9 відповідно до наданих йому вказівок ОСОБА_7 повторно прибув до приміщення адмінбудівлі амбулаторії № 1 міста Хуст КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської міської ради, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, місто Хуст, вулиця Томаша Масарика, 13, де отримав висновок про наявність порушень функцій організму, а також потребу у здійсненні непрофесійного догляду за ОСОБА_10 від ОСОБА_8 .

Разом з цим, під час вищезазначеної зустрічі відповідно до порад та вказівок ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_4 , а також невстановлених досудовим розслідуванням осіб, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, ОСОБА_9 отримав фіктивні медичні документи документи на його матір ОСОБА_10 , на підставі яких ОСОБА_9 , як особа яка супроводжує свою матір, яка нібито потребує постійного стороннього догляду, матиме можливість для протиправного перетину державного кордону України.

Крім цього, діючи з метою досягнення свого єдиного злочинного умислу, ОСОБА_7 , здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи знайомим з завідувачем амбулаторії № 1 міста Хуст КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської міської ради, лікарем загальної практики-сімейної медицини, головою ЛКК ОСОБА_8 , запропонував останній виготовляти фіктивну медичну документацію виписки з протоколів засідання лікарської кольсультаційної комісії та висновки про наявність порушень функцій організму, на що остання надала свою згоду. Отримавши згоду від ОСОБА_8 , ОСОБА_7 надав останній поради та вказівки до виготовлення вказаної вище медичної документації.

У подальшому 21.05.2025 року, після прийому ОСОБА_10 , в приміщенні службового кабінету № 18 адмінбудівлі амбулаторії № 1 міста Хуст КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської міської ради, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, місто Хуст, вулиця Томаша Масарика, 13, ОСОБА_8 , діючи за порадами та вказівками ОСОБА_7 , без будь-якого медичного огляду та консультативних заключень вузьких (медичних) спеціалістів ОСОБА_10 , зазначила у заздалегідь заготовлених бланках висновку 28/10 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 21.05.2025 та виписки з протоколу засідання лікарської консультаційної комісії № 28/10 від 21.05.2025 неправдиві відомості, щодо діагнозів останньої.

Надалі 22.05.2025 ОСОБА_8 діючи за порадами та вказівками ОСОБА_7 , вказані вище бланки висновку 28/10 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 21.05.2025 та виписки з протоколу засідання лікарської консультаційної комісії № 28/10 від 21.05.2025 видала сину ОСОБА_10 ОСОБА_9 .

Разом з цим, під час вищезазначеної зустрічі, ОСОБА_9 отримав фіктивні медичні документи документи на його матір ОСОБА_10 , на підставі яких ОСОБА_9 , як особа яка супроводжує свою матір, яка нібито потребує постійного стороннього догляду, матиме можливість для протиправного перетину державного кордону України.

Слідчий вказує, що 26.01.2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України, кваліфікуючими ознаками яких є організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Зазначає, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 , підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допитів свідків; протоколами проведення оглядів, протоколами проведення обшуків, протоколами проведення НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Щодо ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий вказує, що ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 .

Враховуючи вищенаведене, просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав повністю, просив обрати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні, заперечила проти задоволення клопотання, просила обрати менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала пояснення свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваної та його захисника, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР кримінального провадження №0000213 від 30.04.2025 року підтверджено, що органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України.

26.01.2026 о 09:10 годині ОСОБА_4 було затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

26.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Таким чином, підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню. Запобіжний захід застосовується з метою запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого (ризикам): 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому ця особа підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_13 , згідно доданих до матеріалів клопотання обґрунтовано підозрівається у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, підозру про що останньому вручено 22.05.2024 року.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами обшуку від 26.01.2026 року, повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 29.04.2025 року №05.3/379, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 30.04.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30.04.2025 року, протоколом за результатами проведення візуального спостереження за особою від 16.07.2025, протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16.07.2025, протоколами за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій аудіо-, відео контроль особи від 16.07.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.01.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.01.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 16.01.2026.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є визначальною підставою для обрання їй найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Доводи прокурора про необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення уникнення можливості незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий суддя вважає не переконливими, оскільки такі ґрунтуються виключно на припущеннях, а не на конкретних фактах.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вже значний час, зокрема з 30.04.2025 року та підозрювана ОСОБА_4 мала змогу, впливати на свідків чи сховати, знищити та спотворити будь який доказ, однак, органом досудового розслідування, на час розгляду даного клопотання, не надано жодного підтвердження вчинення підозрюваною таких дій.

При цьому, слідчим суддею враховується і той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за яке, передбачає позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та усвідомлюючи неминучість покарання, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, таким чином наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Так, при вирішенні питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Також при обранні конкретного виду запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчим суддею враховуються й вимоги положення 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та Практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з висновком, викладеним ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, сторона обвинувачення повинна продемонструвати дані, які свідчать з достатнім ступенем переконливості, що арештованому необхідно знаходитися під вартою.

У контексті достатності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як найбільш суворого, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "В. проти Швейцарії" від 26 січня 1993 року дійшов висновку, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки в залежності від суворості можливого покарання. ЇЇ треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховуватись від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. У рішенні у справі «Мамедова проти РФ» від 01 червня 2006 року Суд констатував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Тому, посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину не може безумовно свідчити про те, що підозрювана у випадку застосування до неї іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органів досудового слідства або суду. Більш того, прокурор не вказав риси особистості або поведінки підозрюваної, які б виправдали його висновок про наявність небезпеки, що ОСОБА_4 має намір незаконно впливати на свідків. Окрім цього, слідчим суддею береться до уваги й те, що підозрювана має постійне місце проживання, раніше не судима, а відтак ризик вчинення нею іншого кримінального правопорушення є необґрунтованим.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваної, яка, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання скарг або заяв з боку сусідів не надходило, раніше не судима, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слід відмовити.

Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрювану ОСОБА_4 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучаться із населеного пункту, в якому вона фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000213 від 30.04.2025 року щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Керуючись ст. ст. 176, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання залишити без задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши останній залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час;

2)не відлучаться із населеного пункту, в якому вона фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000213 від 30.04.2025 року щодо обставин вказаного кримінального провадження;

5)здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про тримання під домашнім арештом до 28 березня 2026 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної Хустське районе управління поліції ГУНП в Закарпатській області (його структурному підрозділу згідно територіальної юрисдикції).

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1