Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/18610/24

Провадження № 11-кп/4815/478/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

цивільного позивача - ОСОБА_9

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001364 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 березня 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 28.03.2025 року ОСОБА_6 засуджена за ч.1 ст.286 КК України на один рік обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в один рік з покладенням обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 13631,04 грн. процесуальних витрат; на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рахунок моральної шкоди - 25 000 грн.

Вирішено питання щодо накладеного арешту на майно.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 29 травня 2024 року біля 18 год.12 хв, керуючи технічно справним автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER р.н. НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги вул. Ґрунтова на вул. Дубенська в напрямку вул. Кулика і Гудачека в м. Рівне, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 10.1 та 16.11 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, проявила неуважність до дорожньої обстановки, перед початком руху та зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, розпочала рух та допустила зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110307 р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , котрий рухався проїзною частиною вул. Дубенська зі сторони вул. Кулика і Гудачека в напрямку вул. Придорожня, і не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

У результаті ДТП пасажир автомобіля ЗАЗ 110307 - ОСОБА_8 отримала тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я, а транспортні засоби механічні ушкодження.

У поданих апеляційних скаргах:

Прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 та правильності кваліфікації її дій, вважає вирок суду незаконним в частині призначеного їй покарання через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що згідно ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років. Оскільки ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину, яка не досягла 14-річного віку, суд не вправі був призначати їй покарання у виді обмеження волі.

Просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України покарання штраф 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Обвинувачена ОСОБА_6 , не заперечуючи доведеності своєї вини та правильності кваліфікації дій, покликається на призначення їй невідповідного ступеню тяжкості і особі винного покарання, яке, з врахуванням складу сімі та позитивних характеризуючих даних, є надто суворим.

Просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28.03.2025 року в частині призначеного покарання змінити та призначити їй за ч. 1 ст. 286 КК України штраф 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадянбез позбавлення права керування транспортними засобами.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

До початку апеляційного розгляду захисник - адвокат ОСОБА_7 подав письмове клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за примиренням обвинуваченої з потерпілою та відшкодуванням завданої шкоди на підставі ст. 46 КК України із закриттям кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_8 та цивільний позивач ОСОБА_9 , згідно письмових заяв, надісланих апеляційному суду, не заперечують щодо звільнення ОСОБА_6 , яка повністю відшкодувала завдану шкоду і примирилася з ними, від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримують подане клопотання, потерпілу ОСОБА_8 , її представника адвоката ОСОБА_10 та цивільного позивача ОСОБА_9 які підтримали письмові заяви і просять суд звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, прокурора, який, з урахуванням зазначених обставин, не заперечує проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в апеляційній скарзі і не оспорюється ніким із сторін провадження.

Нормами ст.46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала чи усунула завдану нею шкоду.

Підставами (умовами) для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією нормою кримінального закону є два складових елементи, взятих у своїй єдності: це примирення особи, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, з потерпілим від цього кримінального правопорушення; відшкодування зазначеною особою завданою нею шкоди або усунення заподіяної шкоди.

Примирення винної особи з потерпілим - це акт прощення ним цієї особи в результаті вільного волевиявлення. Внаслідок такого примирення потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує чи усуває завдану нею шкоду.

При цьому, саме потерпіла особа в даному випадку пропонує конкретні форми та механізм такого відшкодування або усунення. Якщо ж потерпілий не задоволений відшкодуванням, то застосування ст.46 КК України є неможливим.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 вперше з необережності вчинила нетяжкий злочин, визнала свою вину, відшкодувала заподіяну шкоду, потерпіла ОСОБА_8 та цивільний позивач ОСОБА_9 не мають до неї будь-яких претензій матеріального чи морального характеру і вони примирилися.

Факт примирення з обвинуваченою потерпіла, її представник та цивільний позивач підтвердили при апеляційному розгляді, про що свідчать і їхні письмові заяви, долучені до матеріалів кримінального провадження, а, відтак, мають місце підстави, передбачені ст. 46 КК України.

Відповідно до положень п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України підлягає закриттю, а згідно вимог ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, має скасувати обвинувальний вирок за ч. 1 ст. 286 КК України із закриттям провадження.

Керуючись ст. ст. 404-405, 419 КПК України, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 46 КК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 березня 2025 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, звільнивши ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою на підставі ст. 46 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду учасниками судового провадження протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3