ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/231/26 Справа № 705/6574/24 Категорія: ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

(в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8

(в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001344 від 14.08.2024 за апеляційними скаргами прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Умань Черкаської області, громадянин України, українець, неодружений, непрацюючий, маючий на утриманні дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 185 КК України на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 289 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 309 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 13512,35 грн.

У порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

У с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 12.07.2024 о 03 год 08 хв, в період дії воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024, затвердженим Законом України №3684-ІХ від 08.05.2024, перебуваючи на перехресті вул. Саксаганського та вул. Кармелюка в м. Умань Черкаської області, біля автобусної зупинки виявив два електричних самокати «Fitrider TS10», що належить ФОП ОСОБА_10 та в цей час у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення акумуляторних батарей з вказаних електричних самокатів. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, в зазначений день та час, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужої власності, підійшов до вказаних електричних самокатів та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та він діє таємно, за допомогою викрутки відкрив акумуляторні відсіки на вказаних електричних самокатах, механічним шляхом пошкодивши замки акумуляторних відсіків, викрав з них дві акумуляторні батареї Lithium-ion Battery Pack (FG-46,8V 13Ah Scooter-A) з серійними номерами: FGA1HPCM20210712DC-A00036 та FGA1HPCM20210712DC-A00043, загальна вартість яких, згідно висновку товарознавчої експертизи №4828/24 від 18.10.2024, становить 11900 грн, після чого помістив їх на свій мопед Honda Lead та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Він же 14.08.2024 о 00 год 01 хв, в період дії воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024, який затверджено Законом України від 23.07.2024 №3891-ІХ, перебуваючи на тротуарі навпроти будівлі «Асоціації виробників молока», що розташована по вул. І. Гонти 3 в м. Умань Черкаської області, виявив електричний самокат «Fitrider TS10», що належить ФОП ОСОБА_10 , та в цей час у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення акумуляторної батареї з вказаного електричного самокату. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_7 , перебуваючи за наведеною адресою, в зазначений день та час, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужої власності, підійшов до вказаного електричного самокату та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та він діє таємно, за допомогою викрутки відкрив акумуляторний відсік на вказаному електричному самокаті, механічним шляхом пошкодивши замок акумуляторного відсіку, повторно викрав з нього акумуляторну батарею Lithium-ion Battery Pack (FG-46,8V 13Ah Scooter-A), вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи №4828/24 від 18.10.2024, становить 5950 грн, після чого помістив її на свій мопед Honda Lead та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Він же 14.08.2024 о 00 год 05 хв в період дії воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024, який затверджено Законом України від 23.07.2024 №3891-ІХ, перебуваючи на вулиці Революції Гідності в м. Умань Черкаської області, виявив електричний самокат «Fitrider TS10», що належить ФОП ОСОБА_10 , та в цей час у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення акумуляторної батареї з вказаного електричного самокату. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_7 , перебуваючи за наведеною адресою, в зазначений день та час, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужої власності, підійшов до вказаного електричного самокату та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та він діє таємно, за допомогою викрутки відкрив акумуляторний відсік на вказаному електричному самокаті, механічним шляхом пошкодивши замок акумуляторного відсіку, повторно викрав з нього акумуляторну батарею Lithium-ion Battery Pack (FG-46,8V 13Ah Scooter-A), вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи №4828/24 від 18.10.2024, становить 5950 грн, після чого помістив її на свій мопед Honda Lead та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Він же 17.09.2024 близько 05 год 00 хв, перебуваючи у дворі багатоповерхового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , біля першого під`їзду вказаного будинку виявив бувший у використанні мопед HONDA Dio Fit SK50X темно-синього кольору, номер шасі (рами): НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку авто товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-24/14827-АВ становить 10000 грн, що належить ОСОБА_11 , та в цей час у нього виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , з метою незаконного заволодіння зазначеним транспортним засобом, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, застосовуючи фізичну силу, помістив вказаний мопед перпендикулярно на свій власний мопед Honda Lead, тобто повторно незаконно заволодів транспортним засобом, та покинув місце вчинення злочину разом із викраденим мопедом, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.

Він же у вересні 2024 року, точних дати та часу не встановлено, перебуваючи на польовій дорозі поблизу с. Попудня, Монастирищенської міської ради, Уманського району Черкаської області на узбіччі виявив дві дикорослих рослини конопель та, з метою придбання наркотичних засобів для власних потреб, діючи умисно і цілеспрямовано, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зірвав дві дикорослих рослини конопель, достовірно знаючи, що ця речовина є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, у невстановлений спосіб перевіз вказаний наркотичних засіб до багатоквартирного житлового будинку за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_3 та помістив до технічного підвального приміщення (колишній сміттєприймач), яке перебуває на балансі КП «Уманське РЕУ №3» та яке самовільно останній зайняв і використовував для власних потреб як підсобне приміщення, де став зберігати без передбаченого законом дозволу, з метою власного вживання, не переслідуючи мети його збуту. 09.10.2024 в період часу з 17 год 27 хв по 17 год 51 хв в м. Умань Черкаської області, в ході огляду працівниками поліції вказаного вище приміщення, виявлено та вилучено дві рослини у висушеному стані зовні схожі на рослини конопель, які згідно висновку експерта №СЕ-19/124-24/11164-НЗПРАП від 05.08.2024, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, масою у перерахунку на суху речовину 67г, який ОСОБА_7 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.09.2025 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відовідальність, виключивши із вступної його частини посилання на наявність у ОСОБА_7 незнятих та непогашених судимостей, а саме його засудження вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2024 за ч. 1 ст. 164 КК України до 80 годин громадських робіт.

Прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його винуватості зазначає, що місцевим судом не дотримано положення ст. 89 КК України, ст. 374 КПК України та здійснено посилання на судимість ОСОБА_7 без врахування довідки філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про те, що він повністю відбув покарання у виді 80 годин громадських робіт та 26.12.2024 знятий з обліку в органах пробації.

Наразі ОСОБА_7 несудимий, тому посилання на його засудження вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2024 є неприпустимим та суперечить суті інституту припинення судимості, що узгоджується із рішенням ВС у справі № 647/1831/15к від 27.09.2018.

Під час апеляційного розгляду просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та довідку Уманського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про зміну вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.09.2025 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить призначити більш м`яке покарання, передбачене ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, звільнивши від відбування призначеного остаточного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК країни, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК україни.

Обвинувачений, посилаючись на положення Європейської конвенції з прав людини, Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», практику ВС та вимоги ст. 50, 65, 69, 75 КК України, стверджує про неврахування в повному обсязі місцевим судом обставин, які мають бути враховані при призначення покарання як пом`якшуючі. Зокрема, вказує, що він щиро розкаявся, винуватість у вчиненому визнав повністю, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки, позитивно характеризується за місцем проживання, має складне матеріальне становище, бажає змінити спосіб життя, що вказує на можливість застосування до нього положень ст. 69 КК України. Також зазначає про те, що нових злочинів він не вчиняв, що доводить те, що він не є суспільно небезпечним та має позитивну поведінку, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має малолітню доньку, що, за відсутності обставин, що обтяжують призначене йому покарання, дає обгрунтовані підстави для його звільнення від призначеного остаточного покарання з випробуванням.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явились потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які не повідомили про поважні причини свого неприбуття, що, з огляду на приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду по суті заявлених апеляційних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора в підтримку апеляційної скарги сторони обвинувачення та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги сторони захисту та обгрунтованість апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та оцінивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора належить до задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає, з огляду на таке.

Частинами 1 та 2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і ґрунтуватись на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального, кримінального процесуального закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України та учасниками судового провадження не заперечується.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за: ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та вчинене повторно в умовах воєнного стану; ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно; ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання, перевезення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, колегія суддів визнає правильною, такою, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону щодо меж судового розгляду, передбачених ст. 337 КПК України.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції дотримана.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить з вимог ст. 65 КК України про те, що воно призначається враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, яке, згідно ч. 2 ст. 50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Як убачається з вироку, обгрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_7 , місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, двоє з яких є тяжкими злочинами, дані про особу винуватого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на спеціалізованих обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, на утриманні має малолітню дитину, визнавши обставинами, що пом`якшують покарання останнього щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та часткове відкодування шкоди потерпілим, при відсутності обставин, що його обтяжує.

Також судом враховано інформацію про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_7 , згідно якої рівень ризику повторного вчинення ним кримінального правопорушення оцінений як високий, а рівень ризику небезпеки для суспільства як середній.

На переконання суду апеляційної інстанції, за наведених вище обставин, призначене ОСОБА_7 покарання в межах передбачених санкціями ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, а також остаточне покарання, призначене за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі, є справедливим, таким, що відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушен, сприятиме виправленню обвинуваченого, попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Інших обставин, які мають бути враховані при призначенні ОСОБА_7 покарання або можуть бути враховані як пом`якшуючі, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Щире каяття ОСОБА_7 , активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відшкодування збитків потерпілим, наявність на утриманні дитини, неперебування на спеціальних обліках, на які міститься посилання в апеляційній скарзі сторони захисту, у повному обсязі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке за ч. 2 ст. 289 КК України, є мінімальним, а за ч. 4 ст. 185 КК України наближеним до мінімального.

Визнання винуватості ОСОБА_7 , його бажання змінити спосіб життя, є складовими щирого каяття, яке враховане судом при призначенні покарання, а посилання в апеляційній скарзі на неврахування вказаних обставин, колегією суддів визнаються необгрунтованими.

Даних про те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, стороною захисту не надано, а наявна в матеріалах кримінального провадження хактеристика, надана КП «Уманське РЕУ №3», не є інформативною, такою, що підтверджує посилання сторони захисту про протилежне.

Колегія суддів не враховує складне матеріальне становище ОСОБА_7 , яке просить останній врахувати при призначенні покарання, оскільки він є особою молодого віку, працездатний і, згідно інформації наданої обвинуваченим представнику персоналу органу пробації, працює не офіційно різноробочим в сфері будівництва, проживає за рахунок зароблених коштів, матеріально ні від кого не залежить та потреби в додаткових коштах не має.

Наведене та встановлені судом фактичні обставини провадження свідчать про те, що обвинувачений систематично вчиняв умисні корисливі злочини маючи на меті у такий спосіб покращити своє матеріальне становище.

Обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я позбавлений можливості відбувати призначене йому покарання у виді позбавлення волі, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Щодо неможливості призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69, 75 КК України, колегія суддів зауважує про таке.

Частиною 1 ст. 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Водночас, Верховний Суд у своїх рішеннях, які стосувалися питання правильності застосування положень ст. 69 КК України, неодноразово вказував на те, що ч. 1 ст. 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише "за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину", тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення ст. 66, 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Дійсно, судом першої інстанції встановлено обставини, що визнані пом`якшуючими і які враховані при призначенні ОСОБА_7 покарання, однак такі обставини, що характеризують посткримінальну поведінку особи, з урахуванням інших обставин в їх сукупності, істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та не дають підстави стверджувати, що обвинувачений втратив свою суспільну небезпечність.

Зважаючи на невстановлення в кримінальному провадженні таких пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, відсутні правові підстави для застосування щодо нього положень ст. 69 КК України.

Оскільки колегією суддів визнано вид та розмір призначеного судом покарання ОСОБА_7 за кожне кримінальне правопорушення окремо, а також остаточне покарання за їх сукупністю, такими, що відповідають загальним засадам його призначення та меті покарання, його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, суперечитиме положенням ст. 75 КК України, якими, зокрема, передбачена можливість такого звільнення при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Колегія суддів визнає обгрунтованими апеляційні вимоги сторони обвинувачення щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 89 КК України, з огляду на таке.

Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Судимість має строковий характер і саме закон визначає, коли вона виникає та встановлює підстави її припинення, якими є погашення та зняття судимості. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала.

Установлено, що вироком Уманського районного суду Черкаської області від 02.09.2024 ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України до 80 годин громадських робіт.

За п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Згідно довідки Уманського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області, ОСОБА_7 відбув призначене йому вироком Уманського районного суду Черкаської області від 02.09.2024 покарання у виді громадських робіт і 26.12.2024 знятий з обліку.

Оскільки судимість ОСОБА_7 за вироком Уманського районного суду Черкаської області від 02.09.2024 погашена, він є таким, що злочину не вчиняв, покарання не відбував, а посилання суду у вступній частині вироку на протилежне, є неприпустимим, суперечить суті інституту припинення судимості та усталеній практиці ВС.

За наведених обставин, вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.09.2025 підлягає зміні через неправильне застосування судом положень ст. 89 КК України, шляхом виключення із вступної його частини посилання на наявність у ОСОБА_7 незнятих та непогашених судимостей, а саме його засудження 02.09.2024 Уманським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 164 КК України до 80 годин громадських робіт.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. 404, п. 2 ч. 1 ст. 407, ст. 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, змінити.

Виключити із вступної частини вироку посилання на наявність у ОСОБА_7 незнятих та непогашених судимостей, а саме його засудження 02.09.2024 Уманським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 164 КК України до 80 годин громадських робіт.

У решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 вересня 2025 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців у порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді