У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 184/2682/25
Номер провадження 1-кс/184/761/25
Слідчий суддя Покровського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , слідчого: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 , адвоката: ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Покров клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має 2-х неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді водія протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
Фіксування судового процесу здійснювалося відповідно до вимог ст. 107 КПК України за допомогою технічних засобів.
В судовому засіданні слідча ОСОБА_4 просила клопотання задовольнити, вказала на наявність ризиків, передбачених у п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та відсутність обставин, які б давали можливість прийти до висновку про те, що процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена більш м`якими запобіжними заходами ніж тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вказав на недоцільність застосування інших запобіжних заходів, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком понад 5 років.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні свою причетність до вчиненого правопорушення визнав, недозволених методів слідства до нього не застосовувалось, вирішеня клопотання залишив на розсуд суду.
Захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, просила не позбавляти волі, оскільки підозрюваний попав у тяжкі життєві обставини.
Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, доводи захисника, дослідивши клопотання слідчого, перевіривши долучені до нього документи, приходить до наступних висновків.
Процесуальний зміст і форма клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор, який підтримав клопотання, довів, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінальних правопорушень при наступних обставинах:
Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 56 від 25.02.2023 солдат ОСОБА_5 , призваний на військову службу під час мобілізації 25.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначений на посаду водія протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 від «25» лютого 2023 року, зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. При цьому, солдат ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 . Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді водія протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 22.02.2024 після закінчення стаціонарного лікування не повернувся до місця тимчасового розташування підрозділу за адресою АДРЕСА_2 , тобто самовільно залишив військову частину, командуванню про причини свого не прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_3 , тобто поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та був незаконно відсутній на службі до 06.12.2025, тобто до тих пір, поки був затриманий працівниками ВП № 2 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, розташованого по вул. Г. Тикви, 2, м. Покров Нікопольського району Дніпропетровської області, тим самим вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Крім цього, вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними в ході досудового слідства матеріалами у їх сукупності, а саме:
Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних злочинів є наступні докази:
- матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 ;
протоколам допиту підозрюваного ОСОБА_5 .
На думку слідчого судді, ризиками, визначеними ст. 177 КПК України, існування яких доведено прокурором, по даному кримінальному провадженню є:
- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Усвідомлюючи суворість можливого покарання, у разі доведення його вини, підозрюваний може намагатися переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначеного покарання. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх, а також інших осіб не має, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки, та, як наслідок, відсутність факторів, які б могли його стримувати від переховування від органу досудового розслідування, прокурора, суду, або від втечі.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Окрім того, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бєлозоров проти Росії та України», визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження»;
-ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження злочину, у якому він підозрюється. Зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та вид можливого покарання, уже вчинив тяжкий злочин, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки та вказує на ймовірність вчинення ним нових кримінальних правопорушень у разі перебування на волі. Крім того, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, що підтверджує його системність у порушенні закону. Також встановлено, що підозрюваний не має постійного місця роботи та легальних джерел доходу, що унеможливлює забезпечення його існування у законний спосіб. Відсутність фінансових ресурсів може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень корисливого характеру з метою здобуття коштів для власного утримання, у разі перебування на волі.
В ході досудового розслідування виникли підстави для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Крім цього, існують обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України повинні бути враховані при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу:
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;
- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання підозрюваним вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.
Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. При цьому їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.
Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України.
Відповідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405 , 407 , 408 , 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.
Також, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 407 Кримінального кодексу України.
Враховуючи вищевикладене, на думку слідчого судді, застосування щодо підозрюваного іншого альтернативного запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливо, оскільки це не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового слідства, суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, з утриманням останнього на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 з 06.12.2025 по 03.02.2026 включно.
Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На ухвалу може бути подана скарга в Дніпровський апеляційний суд протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним який тримається під вартою в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження 09.12.2025 року о 13-00 годині.
Слідчий суддя ОСОБА_1