УХВАЛА

06 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 447/3117/24

провадження № 51 - 3278 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 04 листопада 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 травня 2025 року щодо нього,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2025 року касаційну засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) та надано п`ятнадцять днів для усунення недоліків скарги.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду засуджений направив нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.

Слід зазначити, що касаційна скарга - це документ, який сприймається і оцінюється судом в цілому, враховуючи наведені в ній вимоги та їх обґрунтування.

Від викладених у касаційній скарзі формулювань, доводів і прохань залежать наслідки касаційного розгляду. Саме тому до форми і змісту касаційної скарги пред`являються визначені законом вимоги, недотримання яких призводить до наслідків, передбачених ст. 429 КПК.

Підстави для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Так, у повторно поданій касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 як і попереднього разу не наводить порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 КПК слугували б підставою для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

До того ж, засуджений взагалі не вказує, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду відносно нього.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.

В порушення вказаної норми КПК, засуджений знову не сформулював вимог до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК.

Таким чином, Верховний Суд зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Що стосується посилання засудженого ОСОБА_4 на те, що він має хронічні захворювання, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 84 Кримінального кодексу України у випадку тяжкої хвороби засуджена особа може бути звільнена від покарання або його відбування в порядку статей 537, 539 КПК на стадії виконання вироку.

Зважаючи на те, що засуджений недоліків касаційної скарги не усунув, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 04 листопада 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 травня 2025 року, разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3