Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4180/25

Номер провадження: 1-кп/511/142/26

05.02.2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , (дистанційно)

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000493 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нові Бутори, Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.3ст.369, ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2025 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Роздільнянської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000493 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3ст.369, ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.12.2025 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.12.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто до 09 лютого 2026 року (включно), з одночасним визначенням застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 гривень гривень.

Суть клопотання, що розглядається судом.

Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 подав клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,4,5, ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені судом при обранні запобіжного заходу на даний час продовжують існувати та не зменшилися.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 , повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме показаннями свідків, оглядом речових доказів, доказами, отриманими в результатами проведення стосовно обвинуваченого негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Стороною обвинувачення встановленні ризики, відповідно до яких є достатні підстави вважати що обвинувачений ОСОБА_4 у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу, може вчинити дії передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та розуміючи, що за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, останній перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що може призвести до невиправданого затягування досудового розслідування;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадження, враховуючи, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у значній мірі підтверджується показами свідків, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України, щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1,2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , вчинялись у тому числі із невстановленим колом осіб, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності, а також повідомити форми і методи роботи правоохоронних органів України, що стали йому відомі у зв`язку із набуттям статусу обвинуваченого.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується, зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, вчинив злочин у сфері недоторканності державного кордону та корупційний злочин, отже є підстави вважати, що обвинувачений є схильним до вчинення й інших кримінальних правопорушень. Крім того, 05.09.2025 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000615 від 04.09.2025 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. Характер інкримінованих злочинів (з корисливих мотивів) вказує на високу ймовірність повторного вчинення кримінально караних діянь.

Крім того, у зв`язку із військовою агресією збройних сил Російської Федерації та впровадженням на території України воєнного стану, відповідно до рішення Верховного головнокомандувача №64/2022, вказані ризики лише збільшились, оскільки повсякденний уклад цивільного способу життя порушений, що лише сприятиме можливим спробам підозрюваного переховатися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні; його перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином ускладненню проведенню процесу, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, у розумні строки, у зв`язку із намаганням уникнути кримінальної відповідальності.

Сторона обвинувачення вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані стосовно ОСОБА_4 , оскільки не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам.

Стислий виклад позиції сторін відносно клопотання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , яка перебувала в режимі відеоконференції, заперечувала проти клопотання прокурора, просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважає, що прокурором в повній мірі недоведені ризики на які він посилається, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження існування таких ризиків. Крім іншого зазначила, що ОСОБА_4 не має негативних характеристик, раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання де фактично і проживає, а тому вважає що останньому можливо обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Також просить суд, розглянути можливість зменшити розмір застави, оскільки прокурором не надано жодних доказів на підтвердження майнового стану ОСОБА_4 вважає, що розмір застави є завищеним та непомірним для родичів обвинуваченого, а тому просить його зменшити зі 100 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримав думку свого захисника.

Висновки суду за результатами розгляду клопотання та нормативно-правове обгрунтування.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити, з огляду на таке.

Відповідно до статей 3, 4 та 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, наявність судимостей, постійного місця роботи.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш-м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання доцільності обрання обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, суд має встановити в першу чергу існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, за яким за законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, офіційно не працевлаштований, джерел доходів для існування його не відомі, міцні соціальні зв`язки відсутні, утриманців не має.

Суд вважає, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обрати відносно ОСОБА_4 інші більш-м`які запобіжні заходи не представляється можливим, так як необхідних умов їх обрання не має і вони на думку суду не забезпечать запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не буде ефективним запобіжним заходом і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження.

Суд, вважає, що на даний час, ризики встановленні судом при обранні запобіжного заходу не відпали та захисником не надано доказів про їх зменшення, або про те що вони перестали існувати.

При цьому суд наголошує, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належного виконання обвинуваченим обов`язків.

Суд приймає до уваги посилання захисника відносно наявності у ОСОБА_4 зареєстрованого місця проживання, однак суд наголошує на тому, що така обставина не зменшує існування вищенаведених ризиків та не може слугувати безумовною підставою для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, з огляду на інші, встановлені судом обставини.

Водночас суд вважає необхідним зазначити, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК.

При цьому, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

При розгляді можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, врахувавши підстави та обставини, передбачені статтями 177 - 178 КПК України, суд прийшов до висновку, що прокурором доведено про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Вказаний розмір застави буде відповідати практиці ЄСПЛ, зокрема, у рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави, суд не вбачає.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000493 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2025 року, задовольнити.

Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" на строк 60 (шістдесят) днів - до 05 квітня 2026 року включно.

Розмір застави у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 гривень у національній грошовій одиниці та обв`язки, визначені обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.12.2025 року - залишити незмінними.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст виготовлено та підписано суддею 05.02.2026року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1