Справа № 317/526/22
Провадження № 1-кп/317/109/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачених: ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 , особи стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), законних представників неповнолітніх: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників обвинувачених та особи: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника служби у справах дітей ОСОБА_13 , представника ювенальної поліції ОСОБА_14 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад у кримінальному провадженні №0000030 від 16.01.2022 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, громадянина України, на час скоєння суспільно небезпечних діянь учня 9-го класу Запорізької загальноосвітньої школи №103, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2025 до Запорізького районного суду Запорізької області від прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад щодо ОСОБА_7 , у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 15 січня 2022 року, в період часу з 15 години 20 хвилин до 17 години 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я неповнолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з погрозою застосування такого насильства, за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відносно якого судом постановлено вирок), знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_5 , здійснив напад на неповнолітнього ОСОБА_15 , застосовуючи при цьому насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я останнього, а саме, наніс численні удари руками та ногами в область тулуба та кінцівок, після чого ОСОБА_5 схопив зі столу, розташованого поруч із ним, ніж та, з метою подолання спротиву потерпілого, почав погрожувати неповнолітньому ОСОБА_15 його застосуванням, замахуючись ним у бік останнього, та проводячи лезом вказаного ножа по тулубу, шиї та зовнішніх статевих органах неповнолітнього ОСОБА_15 . ОСОБА_7 в цей час перебував поруч та контролював ОСОБА_15 , щоб останній не чинив спротиву, після чого наніс чисельні удари руками та ногами в область тулубу та кінцівок останнього, змусивши, таким чином, неповнолітнього ОСОБА_15 віддати проти своєї волі мобільний телефон «RealmeC21X», який на праві власності належить батькові неповнолітнього ОСОБА_15 - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 чим спричинив шкоду розміром 1500 гривень 00 копійок.

Крім того, 15 січня 2022 року, в період часу з 15 години 20 хвилин до 18 години 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом їх вимагання з погрозою застосування насильства щодо неповнолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відносно якого судом постановлено вирок), знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_5 , вимагав від неповнолітнього ОСОБА_15 неіснуючий борг у сумі 1000 гривень, які необхідно передати ОСОБА_5 , погрожуючи при цьому застосуванням насильства, а саме побиттям, після чого разом з ОСОБА_5 нанесли руками та ногами в область тулуба та кінцівок останнього численні удари руками і ногами, чим продемонстрували серйозність своїх намірів тим самим застосували насильство.

Крім того, 15 січня 2022 року, в період часу з 16 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, маючи умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, шляхом залякування погрозою застосування насильства щодо неповнолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відносно якого судом постановлено вирок), знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_5 , використовуючи безпорадний стан неповнолітнього ОСОБА_15 , на своєму мобільному телефоні демонстрував неповнолітньому ОСОБА_15 фільми та зображення порнографічного характеру з метою його сексуального збудження, при цьому ОСОБА_5 , діючи узгоджено з ОСОБА_7 , змусив неповнолітнього ОСОБА_15 здійснити акт мастурбації на очах у сторонніх осіб, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №143 від 09.04.2025 Запорізької філії СПЕ ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», ОСОБА_7 на теперішній час виявляє ознаки психічного розладу у вигляді гострого поліморфного психічного розладу з симптомами шизофренії. За своїм психічним станом в цей час він не може давати раду своїм діям та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з подальшим поверненням на судово-психіатричну експертизу для вирішення експертних питань (а.с.6-15, т.9).

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вказавши, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 .

Потерпілий, законний представник потерпілого та адвокат, які були допитані в попередніх судових засіданнях, в судове засідання не прибули. Адвокатом надсилались клопотання про розгляд справи без участі потерпілої сторони.

Особа стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , його законний представник та захисник, в судовому засіданні просили в задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відмовити, оскільки не доведено, що діяння вчинені ОСОБА_7 підпадають під ознаки суспільно небезпечних діянь.

Представник служби у справах дітей та ювенальної поліції клопотання прокурора підтримали, оскільки стороною обвинувачення надано достатньо переконливих доказів для підтвердження вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечних діянь.

Доказами вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечних діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України, є показання обвинувачених, потерпілого його законного представника, свідків та письмові докази, надані прокурором та дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- протокол прийняття від ОСОБА_20 заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.01.2025, якою викладені обставини події, що мали місце 15.01.2022 о 17:00 год., а саме вчинення нападу на її сина ОСОБА_15 (а.с.98, т.2);

- протокол огляду місця події від 16.01.2025 р. з фото таблицею до нього, проведеного ст. слідчим СВ ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 в присутності власника будинку - ОСОБА_8 , понятих - ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та експерта-криміналіста ОСОБА_24 , в період часу з 00:40 год. до 02:50 год., у приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого зафіксовано обстановку вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, виявлено та вилучено речові докази (а.с.100-121, т.2);

- ухвала слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19.01.2022 р. про надання дозволу на проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.124-125, т.2);

- заява ОСОБА_9 , яка надала добровільно працівникам поліції мобільний телефон «Xiaomi Redmi», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , яким користується її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.195, т.2);

- протокол огляду від 16.01.2022 р. зі скріншотами до протоколу, зробленими під час огляду відеофайдів, згідно якого слідчим з 13:30 год. до 21:04 год., було проведено огляд телефону Xiaomi Redmi Note 8T», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , наданого для огляду ОСОБА_9 , на яких зафіксовано вчинення ОСОБА_7 даних суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (а.с.196-253, т.2);

- Флеш-носій Micro SD Adapter, на якому мітяться відео файли обставин події, які здійснені 15.01.2022 підозрюваним ОСОБА_6 на мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 8T», які безпосередньо було досліджено під час судового розгляду, на яких зафіксовано вчинення ОСОБА_7 даних суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (а.с.254, т.2);

- протокол огляду від 26.01.2022 р. з DVD-диском до нього, згідно якого слідчим, за участю захисника - ОСОБА_10 , ОСОБА_5 його законного представника - ОСОБА_25 , з 16:25 год. до 17:40 год., було проведено огляд медіафайлу «VID_2022015_164711.mp4», загальним розміром 2,04 ГБ, який було виявлено в галереї мобільного телефону Xiaomi Redmi Note 8T», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , наданого для огляду ОСОБА_9 (а.с.260-270, т.2);

- показами потерпілого ОСОБА_15 , наданими в судовому засіданні, під час якого він надав свідчення про обставини вчинення ОСОБА_7 відносно нього вказаних суспільно небезпечних діянь, зокрема: ОСОБА_7 застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого та погрожуючи застосуванням такого насильства, діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_5 вимагали неіснуючий борг в сумі 1000,00 грн. та змусили потерпілого віддати належний йому мобільний телефон. Крім того, ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру відносно потерпілого, залякуючи погрозою застосуванням насильства, на мобільному телефону демонстрував потерпілому відеозапис з порновідео, щоб потерпілий маструбував;

- показами законного представника потерпілого ОСОБА_20 , наданими в судовому засіданні, яка надала свідчення про відомі їй обставини вчинення ОСОБА_7 вказаних суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність;

- показаннями свідків події ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , наданими в судовому засіданні, які пояснили про відомі їм обставини вчинення ОСОБА_7 вказаних суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність;

- показаннями обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , наданими в судовому засіданні, які пояснили про відомі їм обставини вчинення ОСОБА_7 вказаних суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність;

- висновком судово-психіатричного експерта ДФ СПЕ ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» № 62 від 11.02.2022 р. відносно ОСОБА_7 , згідно якого ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в цей час не страждає. Виявляв раніше й виявляє в цей час соціалізований розгляд поведінки. За своїм психічним станом під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заході медичного характеру не потребує (а.с.133-137, т.3);

- іншими матеріалами кримінального провадження, які були досліджені судом під час судового розгляду, на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_7 вказаних суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пояснення особи стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , його законного представника та захисника, що діяння вчинені ОСОБА_7 , які підпадають під ознаки суспільно небезпечних діянь не доведені, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та повністю спростовуються дослідженнями судом доказами. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши надані прокурором письмові та електронні докази, які є належними і допустимими, суд доходить до висновку, що кожен доказ, як окремо так і в їх взаємозв`язку доводять поза розумним сумнівом, що мали місце суспільно небезпечні діяння вчинені ОСОБА_7 , які зокрема підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 153 КК України, як вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинене групою осіб, щодо неповнолітньої особи і що він потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи.

Відповідно до вимог частини третьої статті 19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Згідно зі статтею 93 КК України, частиною другою статті 513 КПК України до осіб, які після вчинення кримінального правопорушення захворіли на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Визначаючись щодо типу психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, суд враховує як психічний стан особи, характер та обставини вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, вказаний акт судово-психіатричного експерта, вимоги статті 94 КК України та роз`яснення, які надані з цього приводу в пункті 15 вказаної вище Постанови.

Згідно зі статтею 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до статті 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Згідно зі статтею 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

У силу частини 2 статті 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановленим Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Зважаючи на наведені обставини, а також ураховуючи характер і тяжкість вчинених ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь, який після вчинення кримінальних правопорушень захворів на психічну хворобу, ступеню захворювання ОСОБА_7 , з урахуванням ступеня небезпечності для себе та інших осіб, а також враховуючи, що за станом свого психічного здоров`я він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 на підставі ст.ст. 92-94 КК України за вчинення ним суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи із суворим наглядом.

У кримінальному провадженні представником цивільного позивача (потерпілого) адвокатом ОСОБА_27 заявлено цивільний позов до цивільного відповідача ОСОБА_8 , в якому він просить стягнути з цивільного відповідача на користь потерпілого ОСОБА_15 моральну шкоду в розмірі 800 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог стосовно завданої моральної шкоди адвокатом зазначено, що протиправні дії ОСОБА_8 призвели до порушення гідності потерпілого ОСОБА_15 , оскільки в момент вчинення злочину останній перебував у загрозливому та принизливому стані, останній зазнав нестерпного сорому, внутрішнього безсилля та відчуття нікчемності. Особливо тяжкі наслідки для подальшого життя потерпілого мають вчинені обвинуваченим дії, що носили характер насильницьких, сексуальних дій, та були спрямовані на статеву недоторканість потерпілого. Найбільших моральних страждань потерпілий зазнав саме через сексуальне насильство, яке було вчинено проти волі потерпілого у присутності інших дітей та ще й зафільмовано на мобільні телефони учасників події, при цьому ОСОБА_7 використовуючи свій мобільний телефон демонстрував неповнолітньому потерпілому фільми та зображення порнографічного характеру, з метою його сексуального збудження, що супроводжувалось змушенням потерпілого здійснити акт мастурбації на очах у сторонніх осіб. Протиправними діями ОСОБА_7 а саме завдання фізичного болю, залякування потерпілого із погрозами застосування насильства, побиттям з вимогами повернути неіснуючий борг, моральному здоров`ю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_15 спричинено значної шкоди, оскільки після насильницьких дій він проходив та і досі проходить психокорекційну роботу з психологом, щоб подолати здобуті страшні перенесені моральні страждання, позбутися від постійних спогадів, пережитих жахливих знущань. Дії ОСОБА_7 обернулися вкрай негативними наслідками у вигляді непоправної шкоди як психічному, так і фізичному здоров`ю, а також приниженню людської гідності.

Особа стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , його законний представник та захисник, в судовому засіданні просили в задоволенні цивільного позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 5 статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Зі змісту частини 1 статті 129 КПК України вбачається, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадів, встановлених частиною другою цієї статті.

В п.90. Постанови Великої палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц зазначено: Визнаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в редакції від 27 лютого 2009 року судам роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відтак з урахуванням встановлених фактичних обставин кримінального провадження, суд погоджується з тим, що потерпілому ОСОБА_15 , який на момент вчинення злочину був неповнолітнім, внаслідок вчиненого відносно нього суспільно небезпечних діянь було завдано моральної шкоди. Проте, суд з урахуванням характеру, обсягу та ступеню моральних страждань, заподіяних потерпілому, пережитого ним стресу, інших негативних наслідків, що настали в результаті суспільно небезпечних діянь, а також з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що цивільний позов потерпілого підлягає частковому задоволенню в розмірі 400 000,00 грн., саме такий розмір компенсації моральної шкоди суд вважає відповідним характеру правопорушення, ступеню вини ОСОБА_7 , глибині фізичних, психологічних та душевних страждань потерпілого.

Долю речових доказів та судових витрат судом вирішено під час постановлення вироку відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, продовжено особі ОСОБА_7 17.10.2025 строком на 60 днів - до 15.12.2025 включно (а.с.4, т.10), та залишається без змін до набрання вироком законної сили.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, ст.ст. 372, 502-503, 512, 513-516 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Запобіжний захід особі ОСОБА_7 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, залишити без змін до набрання ухвалою законної сили.

Цивільний позов представника цивільного позивача (потерпілого) адвоката ОСОБА_27 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , моральну шкоду в розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень 00 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1