Номер провадження: 11-сс/813/1861/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 29.08.2025 про накладення арешту на майно у к/п № 0000025 від 25.04.2025 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській обл. ОСОБА_8 та накладений арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на предмети, які вилучені 28.08.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме: 69 одиниць номіналом 100 дол. США; 3 одиниці номіналом 50 дол. США; 7 одиниць номіналом 100 євро; 2 одиниці номіналом 50 євро та заборонене користування, володіння, розпорядження вказаним майном, до зняття арешту у встановленому законом порядку.

Мотивуючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя виходив з того, що майно, вилучене в ході обшуку 28.08.2025 з великою ймовірністю може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, інформацію, бути предметом кримінального правопорушення. На цьому етапі досудового розслідування стверджувати про явну безпідставність рішення слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами підстави відсутні. Крім того, існує велика імовірність приховування, пошкодження, псування вказаних речових доказів з боку підозрюваного та 3-х осіб.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не погодилася із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на те, що слідчий суддя дійшов необґрунтованих висновків щодо наявності підстав для накладення арешту на відповідне майно. При цьому захисник ОСОБА_6 не мотивувала, в чому саме полягає необґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення.

За таких обставин захисник ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу та винести нову про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, яке було вилучене 28.08.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 .

В судове засідання апеляційного суду учасники провадження не з`явилися, водночас, захисник ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_9 подали клопотання до апеляційного суду про розгляд справи за їх відсутності, при цьому захисник просила задовольнити апеляційну скаргу, а прокурор заперечував щодо її задоволення.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, на підставі вимог ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за їх відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду слідчий суддя дотримався вказаних приписів кримінального процесуального законодавства з огляду на такі обставини.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, визначено, що будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження серед іншого є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

За приписами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 цієї статті у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За обставинами даного кримінального провадження правоохоронними органами розслідується к/п № 0000025 від 25.04.2025 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб; одержання службовою особою неправомірної вигоди, для себе та третіх осіб за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб; закінчений замах на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період; одержання службовою особою неправомірної вигоди, для себе та третіх осіб за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене повторно та 28.08.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених злочинів.

28.08.2025, слідчим в ОВС СВ УСБУ в Одеській обл. майором юстиції ОСОБА_10 , на підставі ухвали слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 25.08.2025, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено предмети схожі на грошові кошти, а саме: 69 од. номіналом 100 доларів США; 3 од. номіналом 50 доларів США; 7 од. номіналом 100 євро; 2 од. номіналом 50 євро.

З врахуванням обставин кримінального провадження, встановлених органом досудового розслідування, оскільки злочини були вчинені з метою отримання неправомірної вигоди, тобто грошових коштів за вчинення відповідних дій, зважаючи на те, що вказані грошові кошти були вилучені за місцем проживання службової особи, яка підозрюється у вчиненні відповідних злочинів, а в ході проведення обшуку власник майна ОСОБА_11 , за участю якої й проводився обшук, будь-яких пояснень щодо походження грошових коштів не надала, зауважень до протоколу не заявляла, на переконання апеляційного суду, вказані обставини є достатніми підставами для накладення арешту на відповідні грошові кошти.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває, а тому існує висока ймовірність, що в ході розслідування може виникнути необхідність проведення експертиз та інших слідчих дій з метою збору доказів можливого вчинення власником вилученого майна іншого кримінального правопорушення.

Отже, на переконання апеляційного суду, за результатами дослідження матеріалів судового провадження, вилучене вище перелічене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу власника майна на можливість звернення з клопотанням до слідчого судді, суду про скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України, за умови, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба. При цьому, апеляційний суд, також, враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

За таких обставин, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що на теперішній час підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 170-174, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 29.08.2025, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській обл. ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, перелічене в мотивувальній частині ухвали, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 у к/п № 0000025 від 25.04.2025 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4