справа № 208/7467/25
провадження № 1-кп/208/1254/25
УХВАЛА

23 жовтня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000707 від 22.05.2025 року клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки наявна обґрунтована підозра та обвинувачення у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати більш м`які запобіжні заходи у виді домашнього арешту, оскільки ризики не доведені прокурором, обвинувачені сприяли розслідуванню кримінального провадження, а ОСОБА_5 має дружину та трьох дітей.

Заслухавши думку учасників судового провадження, судом встановлено наступне.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Суд враховує, що в правовій теорії наявне поняття «обґрунтованої підозри», яке отримало своє практичне закріплення у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України зазначено, що «Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, та те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. При цьому ці докази не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Згідно Рішення ЄСПЛ у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» «факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення».

Отже, судом встановлено, що повідомлена ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підозра, а також обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, є достатніми та обґрунтованими саме для цілей продовження запобіжного заходу, а не для засудження.

При розгляді клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу суд враховує обставини, перелік яких передбачений ст.178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст.177 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

З встановлених в підготовчому судовому засіданні обставин, вбачається, що

ОСОБА_4 :

- народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Дніпропетровську;

- громадянин України;

- не одружений;

- до виїзду за кордон мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ;

- офіційно не працевлаштований;

- раніше не судимий;

- не має на утриманні неповнолітніх дітей.

ОСОБА_5 :

- народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області;

- громадянин України;

- одружений;

- до виїзду за кордон мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ;

- офіційно не працевлаштований;

- раніше не судимий;

- одружений, має на утриманні 3 малолітніх дітей.

На думку суду, ризиками, визначеними ст.177 КПК України та доведеними прокурором у даному кримінальному провадженню є ризики:

- переховуватись від суду, оскільки обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вже вдавались до спроб переховування, а саме після повідомлення їм про підозру залишили межі України та перебували у міжнародному розшуку, обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, загроза реального відбуття якого з високою ймовірністю може спонукати обвинувачених до подальшого вжиття спроб переховування від органу досудового розслідування та в подальшому від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

- незаконно впливати на потерпілого, свідків обвинувачення та іншого обвинуваченого, оскільки з матеріалів кримінального провадження їм відомі адреси місця мешкання останніх, та перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зможуть безперешкодно чинити спроби незаконного впливу на потерпілого та свідків, іншого обвинуваченого з метою спонукання їх до ухилення від подальшої явки до слідчого, прокурора чи суду, відмови від надання показань, надання неправдивих показань чи зміни показань у суді тощо.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачені не мають сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання, працевлаштування чи будь-якого легального джерела доходу, що свідчить про їхню стійку асоціальну поведінку та про ймовірність використання злочинної діяльності як способу швидкого отримання коштів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора про продовження до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам.

Згідно ч.3,4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, тобто у вчинені злочину, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розмір застави, оскільки обвинуваченим інкримінується вчинення злочину, поєднаного з насильством, а також у зв`язку з тим, що застава не зможе у повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Керуючись ст.177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Чортківська установа виконання покарань (№26)" строком на 60 днів, а саме з 23.10.2025 року по 21.12.2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Львівська установа виконання покарань (№19)" строком на 60 днів, а саме з 23.10.2025 року по 21.12.2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженим службовим особам місця ув`язнення.

На ухвалу, в частині продовження строку тримання під вартою, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особам, які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 17год.00хв. 23.10.2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1