"22" грудня 2025 р. Справа № 363/3763/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області у кримінальному провадженні №0000301, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, на підставі ч. 2 ст. 376 КПК України

встановив:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадженні 0000281 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово та продовження дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. В обґрунтування зазначила, щоОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України не перестали існувати, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти наявним ризикам і досягти мети, передбаченої ст. 177 КПК України.

Потерпіла

Захисник ОСОБА_8 , вказав, що обвинувачена належно виконує обов`язки, не заперечувала проти запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечувала проти клопотання прокурора, виконує обов`язки.

Потерпіла ОСОБА_4 просила змінити запобіжний захід на тримання під вартою.

Представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 вважає запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту занадто м`яким, просив обрати тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, судом зазначається наступне.

Згідно ст. 331 КПК України за наявності клопотань під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заявлене прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам КПК України, вручене обвинуваченій та її захиснику.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ст. 194 КПК України підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження визначено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризику переховування від суду, суд враховує, що така обставина як тяжкість і характер злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання і пов`язані із цим негативні наслідки, можуть бути передумовами можливого ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин у найближчій перспективі свідчить про існування вказаного ризику.

Щодо наявності ризику незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, суд враховує передбачену ст.ст. 224, 352, 353 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. В суді потерпілі, свідки, експерти, спеціалісти не допитані. Вказана обставина приводить до переконання суду щодо наявності ризику впливу на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів.

Щодо продовження існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливості вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення, то суд вважає за доцільне зазначити наступне. Прокурор зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що призвів до загибелі людини, раніше притягувалась до адміністративної відповідальності. Тобто існують достатні підстави вважати, що існує ризик (адекватна та розумна ймовірність) того, що обвинувачена ОСОБА_7 може вдатися до спроби вчинення нового кримінального правопорушення, є доведеним та може бути покладений як правова підстава в основу рішення про продовження запобіжного заходу.

Встановлені судом ризики, а саме: можливості переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів, можливість вчинення нового кримінального правопорушення є обґрунтованим, обвинувачена без застосування до неї запобіжного заходу зможе переховуватися від суду, розуміючи, що їй загрожує реальний термін покарання, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання, може вплинути на свідків, потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів, які ще не допитані.

Перевіряючи наявність законних підстав щодо можливості продовження запобіжного заходу, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінюючи в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченої, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами її життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має малолітню дитину, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає можливим продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, що забезпечить належну її процесуальну поведінку.

Крім цього, продовжуючи обвинуваченій запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись за межі місця свого проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Суду не надано переконливих доказів щодо обставин для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на даному етапі кримінального провадження є достатньо дієвим і буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки та зможе запобігти встановленим ризикам з числа передбачених ст. 177 КПК.

Щодо клопотання потерпілої ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 про застосування до обвинуваченої більш суворого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його задоволення.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_2 - до 22 лютого 2026 року (включно).

Заборонити ОСОБА_7 без дозволу суду цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , до 08.09.2025 (включно) за виключенням часу необхідного у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану, перебування в укритті чи бомбосховищі в період оголошення повітряної тривоги в Київській області.

Продовжити дію покладених на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язків:

прибувати за кожною вимогою до суду;

не відлучатись за межі місця свого проживання без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання,

здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області паспорт ОСОБА_7 , що дає право для виїзду за кордон.

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 26 грудня 2025 року о 09 годині.

Головуючий суддя ОСОБА_1