Справа № 192/3323/25
Провадження № 1-кп/192/242/25
В И Р О К

Іменем України

"25" грудня 2025 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження в залі суду в №0000265, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2025 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Македони Миронівського району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді водія-слюсаря відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», має середню технічну освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді водія-слюсаря відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , маючи прямий протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу - посвідчення водія, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права керування транспортними засобами категорії «В» та подальше його використання під час керування транспортними засобами, а також прямий кримінально-протиправний умисел, направлений на сприяння вчиненню цього кримінального правопорушення - підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою та наміром його подальшого використання, в березні 2024 року, (більш точну дату та час під час проведення дізнання встановити не надалося можливим), знаходячись за місцем несення служби в Донецькій області (більш точну адресу під час проведення дізнання встановити не надалося можливим), за допомогою мережі «Інтернет», в додатку «Telegram» замовив у невстановленої дізнанням особи за винагороду в сумі 10 000 гривень 00 копійок завідомо підроблене посвідчення водія категорії «В» із серійним номером НОМЕР_2 , видане 03 квітня 2024 року ТСЦ № 1242 на ім?я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », до якого були внесені завідомо неправдиві відомості про отримання особою права керувати транспортними засобами вказаної вище категорії, безпосередньо сприявши в його підробленні шляхом надання невстановленій в ході дізнання особі засобів для його підроблення - своїх особистих анкетних даних (прізвища, ім?я, по-батькові, числа, місяця, року народження, особистого підпису, фотокартки із зображенням обличчя), через особисте листування в додатку «Telegram» зі свого мобільного телефону, виступивши таким чином пособником в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою шляхом надання засобів вчинення цього кримінального правопорушення,

На початку квітня 2024 року (більш точну дату та час під час проведення дізнання встановити не надалося можливим) ОСОБА_3 придбав через відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта», розташованого за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, с. Комар, вул. Єгорова, буд. 8, шляхом отримання посилки від невстановленої дізнанням особи з післяплатою в сумі 10 000 гривень 00 копійок, із завідомо підробленим документом, а саме - посвідченням водія категорії «В» із серійним номером НОМЕР_2 , видане 03 квітня 2024 року ТСЦ №1242 на ім?я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », до якого внесені завідомо неправдиві відомості про отримання ним права керування транспортними засобами категорії «В», у виготовленні якого ОСОБА_3 виступив безпосереднім пособником та яке залишив собі, отримавши з цього моменту можливість його подальшого використання під час керування транспортними засобами.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою.

Далі, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа 08 грудня 2025 року приблизно о 10 години 50 хвилин керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 та рухаючись автошляхом H-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» в напрямку м. Дніпро, де на 440 кілометрі на тимчасовому блок-посту в с. Червонокам`яне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану) був зупинений працівником сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області та на виконання законної вимоги надати документ на право керування транспортними засобами, продовжуючи реалізовувати свій прямий протиправний умисел, направлений на використання підробленого офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає право керування транспортними засобами, з метою уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія, в порушення «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, надав поліцейському СРПП ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області завідомо підроблений документ, а саме - завідомо підроблене посвідчення водія категорії «В» із серійним номером НОМЕР_2 , видане 03 квітня 2024 року ТСЦ №1242 на ім?я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », тим самим умисно та протиправно використав завідомо підроблений документ, бланк якого не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, встановлена судом поза розумним сумнівом з таких підстав.

22 грудня 2025 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, затверджений прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 .

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з реєстром досудового розслідування; розпискою обвинуваченого та захисника адвоката ОСОБА_6 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування; заявою ОСОБА_3 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими під час дізнання обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за його відсутності.

До обвинувального акту додані: письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими дізнанням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_6 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті дізнання обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, ст. ст. 369 - 371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження, а вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: пособництво в підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою та використання завідомо підробленого документа.

Отже, відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті в якості обставини, яка пом`якшує покарання вказано щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання стороною обвинувачення не встановлено.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 судом встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього, є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є кримінальними проступками, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем служби характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, а за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, що на думку суду є достатнім покаранням, оскільки інші більш суворіші види покарання є недоцільними з огляду на наявність обставини, яка пом`якшує покарання та визнання своєї винуватості обвинуваченим.

При призначені остаточного покарання суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 положення ч. 1 ст. 70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та вважає, що таке покарання слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно постанов про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів та визначення їх місця зберігання від 08 грудня 2025 року та 17 грудня 2025 року бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , видане 03 квітня 2024 року ТСЦ №1242 на ім?я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », визнано речовим доказом та залишено на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Згідно постанови про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів та визначення їх місця зберігання від 13 грудня 2025 року DVD-диск з відеозаписом визнано речовим доказом та залишено на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Суд вважає, що такі речові докази слід залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно Довідки від 15 грудня 2025 року витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню складають 3 119 гривень 90 копійок, які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речові докази по справі: бланк посвідчення водія серійним номером НОМЕР_2 , видане 03 квітня 2024 року ТСЦ №1242 на ім?я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; DVD диск з відеозаписом залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 3 119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 копійок документально підтверджених витрат на залучення експерта в дохід державного бюджету.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 цього Кодексу не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1