Провадження № 1-кп/369/1256/25
В И Р О К

іменем України

28.10.25 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальні провадження № 0000091 від 02.02.2024 року та № 0000225 від 13.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який має вищу освіту, одружений, працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , та проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 286-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_9 , який у 2021 року був позбавлений права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за невстановлених обставин, але не пізніше 10.11.2022 року, вирішив підробити посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «А», «В», «С», «С1» та «СЕ». З цією метою, виконуючи роль пособника, він надав невстановленій особі свої персональні дані та власне фото для документів в електронному вигляді, з використанням яких невстановлена особа виготовила на ім`я ОСОБА_7 бланк посвідчення водія категорії «А», «В», «С», «С1» та «СЕ» серії НОМЕР_2 та в цей же день передала останньому.

Отримавши таке посвідчення водія, ОСОБА_7 користувався ним до 01.02.2024 року до ДТП, яка відбулась о 23.23 на 16 км + 400 метрів автодороги сполученням Київ-Одеса (в межах селища Чабани Фастівського району Київської області.

Так, 01.02.2024 року близько 23.10 водій ОСОБА_9 керував власним автомобілем марки «Hyundai Tucson», р/н НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив підпункт «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року (далі - Правила дорожнього руху), згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рухався в селищі Чабани Фастівського району Київської області автодорогою сполученням Київ Одеса в напрямку м. Одеса зі швидкістю 85 км/год, що є порушення пп. «б» п. 12.9 ПДР (при дозволеній швидкості руху 50 км/год), в порушення вимог пункту 1.5. Правил дорожнього руху, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, підпункту «д» пункту 2.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрозу небезпеці дорожнього руху», не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, проявив необережність у виді кримінальної протиправної самовпевненості, порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», втратив керованість транспортним засобом, виїхав за межі проїзної частини на узбіччя, де на піску автомобіль продовжив некерований рух, повернувся у середню смугу проїзної частини, де зіткнувся з сідловим тягачем «Renault Premium», р/н НОМЕР_4 , який рухався у складі автопоїзду з напівпричепом «Krone Premium», р/н НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який їхав в середній смузі без порушень ПДР.

Від такого зіткнення транспортних засобів пасажир автомобіля «Hyundai Tucson», р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому великого горбика та вивиху голівки правої плечової кістки, що відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог підпункту «а» пункту 2.9, підпункту «д» пункту 2.3, пунктів 1.5, пп. «а» п. 2.1, п. 12.1, пп. «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньої-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, стан сп`яніння не заперечував, пояснив, що ОСОБА_12 його побратим. За вчинене просив не позбавляти його волі, оскільки він після звільнення з військової служби наладив цивільне життя, одружений, виховує дітей, працює, добровільно сплатив витрати за проведення експертизи, потерплій до нього претензій немає.

Потерпілий ОСОБА_12 подав заяву, в якій просив проводити розгляд кримінального провадження без нього.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, доказів на підтвердження керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, документів на підтвердження процесуальних витрат та щодо речових доказів.

Отже, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд переконаний, що вина ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні доведена, тому кваліфікує дії обвинуваченого:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України як пособництво в підроблені офіційного документа, який видається установою та надає права, з метою використання його іншою особою;

за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа;

за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує доводи прокурора, захисника та обвинуваченого, бере до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на спеціальних обліках не перебуває, одружений, виховує трьох неповнолітніх синів: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, учасник бойових дій, вчинив кримінальні правопорушення будучи військовослужбовцем кранівником інженерним позиційної групи відділення інженерного забезпечення прикордонної комендатури швидкого реагування, коли виїхав за межі гарнізону без дозволу керівництва, наразі працює механіком-налагоджувальником в АТ «Лакталіс Суми», за місцем роботи має позитивні характеристики, здобуває другу вищу освіту.

Також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України відносяться до кримінальних проступків, за ч. 1 ст. 286-1 КК України до нетяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено, оскільки керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Також суд враховує позитивну виробничу характеристику обвинуваченого, добровільну сплату ним процесуальних витрат, які не мають перевагу перед ч. 1 ст. 75 КК України, якою визначено, що суд не має право звільняти особу з випробуванням у випадку засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Тому за результатами судового провадження суд робить висновок про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання: за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України пробаційний нагляд в межах санкцій вказаних статей, за ч. 1 ст. 286-1 КК України позбавлення волі в межах санкції вказаної статті з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з остаточним визначенням покарання за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Процесуальні витрати обвинуваченим сплачені добровільно, долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 359, ч. 1 ст. 286-1 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України 2 (два) роки пробаційного нагляду;

за ч. 4 ст. 358 КК України 1 (один) рік пробаційного нагляду;

за ч. 1 ст. 286-1 КК України позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підстави ч. 1 ст. 70 КК України ОСТАТОЧНО визначити ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі обвинуваченим ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання на виконання вироку.

Речові докази:

-підроблене посвідчення водія категорії «А», «В», «С», «С1» та «СЕ» серії НОМЕР_2 залишити в матеріалах кримінальної справи;

-автомобіль «Hyundai Tucson», р/н НОМЕР_3 , який зберігається на штрафмайдані в с. Борисів Фастівського району Київської області по вул. Боженка, 23, - повернути власнику або уповноваженій ним особі;

-сідловий тягач «Renault Premium», р/н НОМЕР_4 , з напівпричепом «Krone Premium», р/н НОМЕР_5 , який переданий ОСОБА_10 , залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_17