УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 759/14829/19

провадження № 51 - 4198 ск 19

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду

Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановила:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0007152 від 13 липня 2016 року, в частині епізоду від 28 січня 2015 року, у зв`язку із закінченням строків давності відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 362 КК.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 рокуна підставі ч. 4 ст. 399 КПК відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вищезазначену ухвалу, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перевірку вищезазначеного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Разом з тим, положення ч. 4 ст. 287 КПК передбачають, що у разі встановленням судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акту до суду.

З долучених до скарги копій судових рішень вбачається, що на розгляді Святошинського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 362 КК.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності по епізоду від 28 січня 2015 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49КК.

За результатом розгляду зазначеного клопотання ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року було відмолено у його задоволенні.

Так, кримінальними процесуальними нормами закріплена імперативна вимога, а саме обов`язок суду розглянути клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у разі його надходження.

Разом з тим, у ст. 288 КПК законодавцем визначений порядок розгляду питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, який в свою чергу зобов`язує суд, під час розгляду клопотання, перевірити наявність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності та перевірити обґрунтованість відповідного клопотання.

З огляду на викладене, у разі відмови у задоволенні клопотання про звільнені від кримінальної відповідальності процесуальні норми не забороняють стороні кримінального провадження повторно звернутись до суду з відповідним клопотанням у разі його належного обґрунтування.

Крім того, положеннями ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2)ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Суд апеляційної інстанції у даному випадку, з чим погоджується колегія суддів, дійшов вірного висновку, що ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з огляду на положення ст. 392 КПК.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи, що з касаційної скарги, наданої до неї копії судового рішення не вбачається підстав для задоволення скарги, колегія судів касаційного суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження скаржнику слід відмовити.

Керуючись частинами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3