ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/510/25 Справа № 705/698/25 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря прокурора підозрюваного (відеоконференція) захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2025 року про продовження строку тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Осітна, Христинівського району, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в :

Керівник Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 06 жовтня 2025 року до Уманського міськрайонного суду Черкасоької області також направлений обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженню, але після подачі зазначеного прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2025 року клопотання задоволено.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів, а саме до 07.12.2025 без визначення розміру застави.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , обставинами їх вчинення, врахував поведінку підозрюваного на початку досудового розслідування та наявні ризики, які не зменшились. Також слідчим суддею враховано, що будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, матеріали клопотання не містять та доказів наявності таких обставин стороною захисту не надано.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 закінчується до проведення підготовчого судового засідання в даному кримінальному провадженні, оскільки на час розгляду клопотання після надходження обвинувального акту до суду не визначений склад суду та дата такого підготовчого засідання.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 оскаржив її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу слідчого судді через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

На обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що пред`явлена підозра є необґрунтованою у зв`язку з відсутністю достатніх доказів на підтвердження вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а кваліфікація дій ОСОБА_7 не відповідає фактичним обставинам справи, наведеним у клопотанні.

Крім того, захисник наголошує на недоведеності існування ризиків, про які вказував слідчий у клопотанні, а саме про їх формальне наведення без підтвердження будь-якими доказами.

Також апелянт вважає, що в клопотанні належним чином не аргументовано та не доведено неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі неможливість визначення розміру застави для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, міркування захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи тим, що ухвала є законна та обґрунтована, перевіривши матеріали справи, ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

Згідно з вимогами ч. 3. ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За навності обставин, передбачених п.п. 1, 2 ч.3 ст. 199 КПК України, зокрема, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та за неможливості завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою.

Так, за матеріалами клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що в лютому 2025 року ОСОБА_9 та її чоловік ОСОБА_10 при спілкуванні з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 розповіли останнім про мешканця міста Умані ОСОБА_13 , який має грошову заборгованість, зокрема, перед ОСОБА_9 , а також іншими особами, і володіє транспортними засобами та у якого виник конфлікт з ОСОБА_9 через грошовий борг. Після цього у ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 виник спільний умисел на вчинення нападу на ОСОБА_13 із застосуванням небезпечного для життя і здоров`я насильства з метою заволодіння майном, яке є у його власності та в його розпорядженні, та вони вступили у попередню змову між собою, розподіливши ролі у скоєнні даного злочину.

Разом із тим, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , переслідуючи власні мотиви незаконного збагачення за рахунок майна ОСОБА_13 та прагнення самоствердитись, за невстановлених обставин домовились заздалегідь підготуватись та під час нападу на потерпілого позбавити його життя, при цьому про такі наміри не повідомляти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щоб останні виконали обумовлені з ними ролі у скоєнні злочину.

В подальшому 23.02.2025 близько 14.00 год. під час спільного вживання алкогольних напоїв у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 розпочали виконання свого спільного злочинного плану, діючи спільно, умисно, з корисливими мотивом та метою, узгоджено один з одним, однак, при цьому умислом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не охоплювалось заподіяння потерпілому смерті.

Так, ОСОБА_10 зателефонував до ОСОБА_13 та призначив йому зустріч о 15.00 год. 25.02.2025 на стадіоні неподалік будинку № 37 по вул. Виговського в м. Умані. В подальшому ОСОБА_10 близько 15.00 год. в телефонній розмові з ОСОБА_13 переніс зустріч на 16.00 год.

Близько 16.00 год. ОСОБА_13 на автомобілі «Фольксваген Каравелла» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є благодійний фонд «Легіонер» (Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, буд. 19) приїхав до стадіону неподалік будинку № 37 по вул. Виговського в м. Умані. В цей час ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 вийшли з помешкання за вищевказаною адресою. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 підійшли до ОСОБА_13 та сіли до нього в автомобіль. ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 сіли до автомобіля «Шевроле Епіка», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 , та яким володіє ОСОБА_11 , на якому під`їхали до автомобіля ОСОБА_13 , тоді ОСОБА_9 жестом показала ОСОБА_13 , щоб він їхав за автомобілем, в якому остання знаходилась. Після цього обидва автомобілі поїхали до берегу Осташівського ставу зі сторони вулиці Виговського (Котовського) в м. Умані.

По приїзду до вказаного місця усі перелічені особи вийшли з автомобілів та розпочали розмову. Після розмови, яка тривала приблизно 10 хвилин, ОСОБА_11 почав наносити ОСОБА_13 удари кулаками рук та ногами по голові та тілу, від чого останній впав на землю. Після цього до ОСОБА_11 приєднались ОСОБА_7 , який тримав в руках заздалегідь взятий із собою шматок шланга, і ОСОБА_12 , та вони втрьох продовжили наносити ОСОБА_13 по голові та тулубу численні удари кулаками рук, ногами та шматком шланга, який, окрім ОСОБА_7 , також застосовував і ОСОБА_11 .

Такі дії, з метою завдання ОСОБА_13 особливих психічних і моральних страждань, супроводжувались постійними словесними приниженнями, вчинялись впродовж тривалого часу, шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, нанесення численних ударів по голові та тілу, у тому числі неодноразових ударів шматком шланга по сідницях, задля глумління над потерпілим.

Окрім того, під час побиття ОСОБА_11 відібрав у ОСОБА_13 сумку з особистими речами, що була при ньому, в якій також знаходились усі правовстановлюючі документи на автомобіль «Мазда 6», а також його мобільний телефон, заволодівши таким чином цим майном.

В подальшому ОСОБА_10 повідомив присутнім, що на крики почали реагувати сторонні особи, які дивляться в їх бік. У зв`язку із цим побиття ОСОБА_13 було тимчасово припинено. ОСОБА_11 сів за кермо свого автомобіля, до нього в салон сіла ОСОБА_9 , решта осіб, у тому числі ОСОБА_13 , що підвівся на ноги, сіли до автомобіля «Фольксваген Каравелла», за кермом якого був ОСОБА_7 , та обидва транспортні засоби направились в бік села Томашівка Уманського району, де поблизу вказівника на дане село у вигляді фігурного глечика зупинились.

У вказаному місці вказані особи вийшли з автомобілів та ОСОБА_11 почав знову наносити ОСОБА_13 удари кулаками рук в голову, при цьому вимагаючи перелічити усе наявне у нього цінне майно та віддати його. Після повідомлення ОСОБА_13 близько 18.00 год. про наявність в його володінні автомобіля «Мазда 6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_15 , усі шестеро учасників події знову сіли до двох вищевказаних автомобілів ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 - до автомобіля «Шевроле Епіка», решта осіб - до автомобіля «Фольксваген Каравелла») та поїхали в напрямку міста Умань. Проїхавши близько 4 км, автомобіль «Шевроле Епіка» зупинився через несправність колеса, тоді автомобіль «Фольксваген Каравелла», яким кермував ОСОБА_7 , повернувся до автомобіля «Фольксваген Каравелла», до якого сіли усі учасники події та направились в м. Умань до вулиці Спінози.

По прибуттю до вказаної вулиці учасники зупинились біля припаркованого автомобіля «Мазда 6», ОСОБА_7 підійшов до цього автомобіля та побачив пошкодження одного із коліс, про що повідомив решті присутніх. Тоді за вказівкою ОСОБА_11 на автомобілі «Фольксваген Каравелла» усі поїхали до квартири АДРЕСА_3 .

По приїзду ОСОБА_11 та ОСОБА_9 пішли до зазначеного помешкання, а ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 на автомобілі «Фольксваген Каравелла» спочатку з`їздили на автозаправну станцію, де поповнили запас палива, після чого поїхали до місця, де залишився автомобіль «Шевроле Епіка», приблизно за 4 км від села Томашівка. Забравши з автомобіля «Шевроле Епіка» раніше відібрану ОСОБА_11 сумку ОСОБА_13 з його майном, у тому числі ключем від автомобіля «Мазда 6» та документами на нього, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 повернулись до м. Умані на вулицю Фортечну неподалік від автомобіля «Мазда 6», який стояв на вулиці Спінози. Далі ОСОБА_7 сходив до автомобіля «Мазда 6» та повернувся, після чого запитав в ОСОБА_13 чи є в його автомобілі домкрат, на що отримав відповідь про його відсутність.

Далі ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля «Фольксваген Каравелла» та разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_10 поїхав на паркувальний майданчик поряд з будинком № 16 по вулиці Успенській в м. Умані. Там ОСОБА_7 зателефонував до невстановленої особи, яка прибула на невстановленому автомобілі, до якого ОСОБА_7 сів та поїхав до будинку АДРЕСА_4 .

По прибуттю ОСОБА_7 пішов до квартири АДРЕСА_5 в цьому будинку та покликав ОСОБА_11 . Вони разом вийшли з квартири та в невстановлений спосіб поїхали на вулицю Спінози до автомобіля «Мазда 6», полагодили пошкоджене колесо цього транспортного засобу та на ньому приїхали до паркувального майданчика біля будинку № 16 по вул. Успенській в м. Умань. Там ОСОБА_7 пересів за кермо автомобіля «Фольксваген Каравелла», на якому разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_13 поїхав до будинку АДРЕСА_4 .

В цей час ОСОБА_11 , будучи наодинці за кермом автомобіля «Мазда 6», завіз його у встановлене місце, де залишив, таким чином заволодівши вказаним автомобілем та тримавши можливість ним розпоряджатися, після чого пішки повернувся до АДРЕСА_4 , при цьому ключі від автомобіля залишивши при собі.

Коли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 і ОСОБА_13 зустрілись біля будинку АДРЕСА_6 , то ОСОБА_12 пішов до квартири АДРЕСА_4 в цьому ж будинку, покликав ОСОБА_9 на вулицю та вони разом вийшли у двір, де ОСОБА_13 вимушено пообіцяв ОСОБА_9 повернути їй увесь борг.

Після цього ОСОБА_11 і ОСОБА_12 пішли до квартири АДРЕСА_7 , а ОСОБА_7 одягнув заготовлені ним шкіряні рукавиці та балаклаву, сів за кермо автомобіля «Фольксваген Каравелла», до якого також сіли ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та зазначені особи поїхали у двір будинку АДРЕСА_8 . По приїзду ОСОБА_7 зупинив автомобіль у дворі поблизу котельні та на таксі поїхав з місця події.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 пішли до квартири АДРЕСА_9 , де через деякий час ОСОБА_13 від отриманих травм помер.

Згідно з висновком експерта під час вищеописаних подій ОСОБА_13 заподіяно тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток основи, склепіння та лицевого черепа з крововиливами під м`які мозкові оболонки та в речовини головного мозку, що в своєму перебігу ускладнились розвитком травматичного набряку-набубнявіння головного мозку, і ран, саден та синців обличчя, які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та від яких настала смерть ОСОБА_13 , а також тілесні ушкодження у виді видовженого синця верхньо-зовнішньої поверхні правого плечового суглобу, садна тильної поверхні правої кисті між 1 та 2 пальцями, садна в основі фаланги 1-го пальця правої кисті по тильній поверхні, синця середньої третини лівого передпліччя по задній поверхні, синця в середній третині лівого бокового фланку живота, синця нижньої третини правого бокового фланку живота, синця верхньо-зовнішнього квадранту правої сідниці, синця нижньо- зовнішнього квадранту правої сідниці, синця середньої третини правого стегна по передньо- зовнішній поверхні, синця передньо-зовнішньої поверхні правого колінного суглобу, синця в верхній третині правої гомілки по передньо-зовнішній поверхні, садна в середній третині правої гомілки попередньо-внутрішній поверхні, синця середньої третини лівого стегна попередньо-зовнішній поверхні, синця нижньої третини лівого стегна по попередньо-зовнішній поверхні, синця нижньої третини лівого стегна по попередно-внутрішній поверхні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та крововиливів в м`яких тканинах грудної клітки справа в ділянці 4, 5, 6 ребер по середньопахвинній та задньопахвинній лініях, крововиливу в проєкції 5-го ребра зліва по лопатковій лінії, крововиливів в ділянці правого та лівого бокового фланків живота, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Внаслідок таких спільних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 заволоділи належними ОСОБА_13 сумкою з особистими речами та мобільним телефоном, вартість яких на даний час не встановлена, а також автомобілем «Мазда 6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_15 , а володільцем - ОСОБА_13 , чим заподіяли останньому матеріальної шкоди.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.04.2025 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 09.06.2025, без визначення розміру застави, який в подальшому продовжено ухвалою слідчого судді від 05.06.2025 в межах строку досудового розслідування, а саме до 10.07.2025.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.07.2025 строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, а саме до 10.10.2025.

06.10.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000073 від 26.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 396 КК України, в тому числі по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, направлений до Уманського міськрайонного суду.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 закінчується до проведення підготовчого судового засідання в даному кримінальному провадженні, оскільки на час розгляду клопотання після надходження обвинувального акту до суду не визначений склад суду та дата такого підготовчого засідання, тому прокурор подав клопотання до слідчого судді.

Слідчий суддя, під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, правильно встановив, що наведені у клопотанні обставини, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ч.4 ст. 187 - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ч.3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що підтверджується доказами, долученими органом досудового розслідування до клопотання.

При цьому, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, колегія суддів враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Як вбачається з матеріалів справи, у даному кримінальному провадженні наявні достатні дані, які в сукупності свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

З огляду на наведене, колегія суддів критично оцінює доводи захисника щодо неправильності кваліфікації дій підозрюваного та недоведеності пред`явленої підозри, більше того вже обвинувальний акт знаходиться в суді першої інстанції на розгляді, а тому надавати оцінку обґрунтованості підозри вже немає необхідності.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених п.п.1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування вказаних ризиків, які не зменшилися, з огляду на суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому, поведінку підозрюваного на початку досудового розслідування, зокрема створення формальних підстав для стаціонарного лікування та самовільне залишення медичного закладу, конкретні обставини кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, доводи захисника про недоведеність ризиків є безпідставними.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що заявлені ризики з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного.

Дане судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та завдання кримінального провадження виправдовують такий рівень втручання у права підозрюваного.

Вимоги апелянта про застосування стосовно ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів оцінює критично, оскільки не доведено наявність достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта щодо недоведення прокурором неможливості визначення підозрюваному розміру застави, для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень п.п. 1, 2 ч 4. ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обгрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , які є особливо тяжкими, обставини вчинених кримінальних правопорушень, які вчинялись із застосуванням насильства з особливою зухвалістю та жорстокістю, та внаслідок яких настала смерть особи, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави.

Згідно з положенням ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та порушення прав останнього за доводами апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає продовження строку тримання під вартою необхідним та таким, що зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому, на даний час, не вбачає підстав для скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді і застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного.

Керуючись статтями 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2025 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: