ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №6239/1678/25 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/340/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286-1 КК України
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняза апеляційною скаргою прокурора на вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 11.09.2025 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянина України, українця, з вищою освітою, неодружений, офіцер мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні старшого лейтенанта, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

Затверджено угоду про примирення від 13.07.2025 по кримінальному провадженню № 0000132 від 03.02.2025, укладену між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 на підставі якої засуджений за ч. 1 ст. 286-1 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 58 КК України замість основного покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі призначено покарання у виді службового обмеження на той самий строк, призначено остаточне покарання у виді службового обмеження на строк 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення 10 % та з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, Старшого лейтенанта ОСОБА_8 , призначено згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30.08.2024 № 461 офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 05.09.2024 приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

03.02.2025, приблизно о 16:10, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «SKODA FABIA», р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по проспекту Любові Малої в напрямку проспекту Ново-Баварського від вулиці Дудинської, в районі будинку №34-В проспекту Любові Малої м. Харкова, проявив неуважність, діючи необережно, не переконався в безпеці своїх дій і що вони не створять перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, своєчасно не зменшив швидкість руху, не зупинив керований ним автомобіль, чим порушив вимоги п. п. 2.9 а), 12.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), згідно з якими:

-п. 2.9 а) - «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин».

-п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

в результаті чого втратив контроль над керуванням автомобіля та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де в подальшому здійснив наїзд на перешкоду у вигляді бардюрного каменю та металевою дорожньою огорожею. В результаті дорожньо-транспортної події пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому анатомічної шийки лівої стегнової кістки без зміщення, що належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, та перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками, оскільки у даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «SKODA FABIA», р.н.. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, тому в його діях є невідповідності вказаним вимогам Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Призначити у даному кримінальному провадженні новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду наведених вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Статтею 471 КПК України процесуально визначено зміст угоди про примирення, в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

В свою чергу, кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуєтьсяОСОБА_8 , згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження, 23.08.2025 року міжобвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 на підставі ст.ст. 468, 469, 471, 473, 474 КПК України було укладено угоду про примирення, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, відшкодував повністю завдані збитки та щиро розкаявся в скоєному, а потерпілий не має жодних матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого.

Також, в даній угоді обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 58 КК України замість основного покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі призначено ОСОБА_8 покарання у виді службового обмеження на той самий строк, визначивши ОСОБА_8 остаточне покарання у виді службового обмеження на строк 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення 10% та з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

В свою чергу, судом першої інстанції встановлено, що обвинуваченняОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, є обґрунтованим. Обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненому визнав повністю, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом. Крім того, потерпілийОСОБА_9 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст.4 73 КПК України

Відповідно ж до ч. 1, 3 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Суд першої інстанції переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За результатами перевірки матеріалів провадження та оскаржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що зміст угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, для відмови в затверджені угоди не встановлено.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.12.2018 року (справа № 756/11661/17), при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо двооб`єктних (багатооб`єктних) злочинів суд має не тільки керуватись вимогами статей 468, 469, 474 КПК України, а й встановити, чи не суперечить зміст такої угоди інтересам суспільства та чи забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення.

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні інтереси.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зміст укладеної між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства, в ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм статей 469, 474 КПК України.

Аналогічну позицію, щодо укладання угоди про примирення за ст.286-1 КК України, висловлено колегією ККС ВС у справі №756/2340/23 провадження №51-4436км24 постанова від 10.04.2025.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів із підстав, які чітко визначені кримінальним процесуальним законом, а саме ч. 3 ст. 394 КПК України.

Посилання прокурора на те, що суд проігнорував вимоги ст. 474 КПК України та затвердив угоду за ст. 286-1 КК України, яка явно протирічить інтересам суспільства, є безпідставним, позаяк прокурор не вказав, яким інтересам суспільства протирічить затвердження угоди про примирення у провадженні стосовно ОСОБА_8 у той час як Верховний Суд, який є найвищим судом у системі судоустрою України, відповідно до своїх функціональних обов`язків орієнтує суди на протилежне.

Також в апеляційній скарзі прокурора містяться доводи щодо невідповідності покарання, призначеного ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням вимог ст. 69 КПК України у виді позбавлення волі, проте такі доводи не можуть бути предметом розгляду апеляційної інстанції, виходячи з вимог п. 3, ч. 3 ст. 394 КПК України про те, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскарженим прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Отже, при затвердженні угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 , та постановлення вироку на підставі цієї угоди суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону.

За відсутності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 у суду апеляційної інстанції немає підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 11.09.2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді