УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000230 від 19.01.2022,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту звернувся ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що Шевченківським УП ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000230 від 19.01.2022за ч. 2 ст. 190 КК України, у якому рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2022 (справа № 761/3065/22) накладений арешт на земельні ділянки, що на праві приватної власності належать ОСОБА_5 .

Водночас, власник майна вважав, що у подальшому застосуванні оскаржуваного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки земельні ділянки з кадастровими номерами :62:490:0001 площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), :62:490:0002 площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та :62:490:0003 площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) набуті у власність ОСОБА_5 законним шляхом, останній відношення до вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України не має, отже перелічені земельні ділянки не можуть бути речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Також, власник майна просив врахувати, що під час вирішення питання про накладення арешту на перелічені вище ділянки (справа № 761/3065/22), власник майна не був повідомленим про судове засідання, що унеможливило своєчасне та повне надання слідчому судді документів, які б спростовували доводи сторони обвинувачення, що нерухоме майно набуте ОСОБА_5 незаконним шляхом.

Враховуючи викладене та те, що оскаржуваний вид забезпечення кримінального провадження порушує право власності гр. ОСОБА_5 та позбавляє останнього можливості у законний спосіб розпоряджатися належним йому майно, останній просив арешт нерухомого майна скасувати.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що досудовим розслідуванням встановлено, що земельні ділянки, що належать ОСОБА_5 , не є предметом злочинних посягань, тому у подальшому їх збереженні шляхом застосування до них арешту потреба відпала.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника майна, прокурора, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали, дійшов висновку про таке.

У відповідності до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

У силу частини 2 наведеної статті КПК арешт майна може бути скасовано слідчим суддею повністю чи частково, якщо власник або володілець майна доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справах «Бакланов проти Російської Федерації» та «Фрізен проти Російської Федерації» ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів.

У практиці ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що таке втручання держави у права особи повинно здійснюватися виключно шляхом досягнення справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, тобто лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28.01.2022 (справа № 761/3065/22) задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , накладений арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :62:490:0001 площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), :62:490:0002 площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та :62:490:0003 площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що належать ОСОБА_5 , оскільки таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як вказано у рішенні слідчого судді, сторона обвинувачення посилалась на те, що досудовим розслідуванням встановлені обставини протиправного набуття ОСОБА_7 , на підставі підроблених документів, права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :62:490:0001 площею 0,1 га, :62:490:0002 площею 0,1 га та :62:490:0003 площею 0,1 га, які знаходяться по АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається у випадках, зокрема, якщо слідчий або прокурор не доведуть, що може бути виконане завдання, для виконання якого вказані особи звертаються з відповідним клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно з-поміж іншого є доказом злочину, а також для забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінальний процесуальний закон відносить, серед іншого, об`єкти, набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, завданням арешту майна у цьому випадку є забезпечення збереження певних предметів не як об`єктів права власності, а саме як речових доказів, тобто таких, що зберегли на собі сліди злочину або є безпосередніми носіями інформації про обставини вчинення злочину, або ж набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Досліджуючи питання, чи може бути, зокрема, нерухоме майно доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує, що віднесення певних матеріальних об`єктів до речових доказів безпосередньо пов`язане із складом кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування.

У той же час, наданими ініціатором клопотання документами доведено, що арештоване майно набуте ОСОБА_5 28.04.2021законним шляхом та перебуває у власності останнього на законних підставах.

Крім того, прокурор у судовому засіданні підтвердив, що досудовим розслідуванням встановлено, що перелічені вище земельні ділянки не є предметом злочинних посягань, отже статусу речового доказу не мають, тому у подальшому застосуванні до них арешту потреба відсутня.

Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба чи такий застосований необґрунтовано.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відсутня, оскільки подальше перебування майна під арештом не відповідає наведеній у ст. 170 КПК меті та завданню його застосування, чим продовжується порушення права власності гр. ОСОБА_5 , що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло спричинені негативні наслідки та відновило у повному обсязі права власника. Отже, клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати у кримінальному провадженні №0000230 від 19.01.2022за ч. 2 ст. 190 КК Україниарешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2022 (справа № 761/3065/22), а саме на:

-земельну ділянку з кадастровим номером :62:490:0001 площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

-земельну ділянку з кадастровим номером :62:490:0002 площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

-земельну ділянку з кадастровим номером :62:490:0003 площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що належать ОСОБА_5 .

Скасувати заборону Міністерству юстиції України та його територіальним органам нотаріусам, акредитованим суб`єктам, Державній реєстраційній службі України, сервісним центрам МВС України, іншим органам державної влади здійснювати державну реєстрацію змін (інші дії), пов`язаних зі зміною корпоративних прав (часток) у статутному капіталі зазначених юридичних (фізичних) осіб, а також здійснювати державну реєстрацію змін (інші дії), пов`язаних зі зміною власників усього зазначеного майна

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1