13.10.2025 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/721/25
Провадження № 1-кп/533/108/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000213, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17.08.2025 за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження: м. Горлівка Донецької області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; не одружений; освіта професійно-технічна; не працює; групи інвалідності не має; учасником бойових дій не являється; податковий номер ; раніше судимий:

- 20.12.2024 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (КК України),

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2025 року близько 02 години ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з якою ОСОБА_5 проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, перебували за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час, у ході конфлікту, який виник між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а саме: схопив рукою за шию спереду та, тримаючи її, наніс три удари головою об стіну, після чого зігнутим вказівним пальцем руки, наніс один удар по голові у ділянку лоба зліва, чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні шиї справа і зліва, лоба зліва, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком експерта від 18.08.2025 № 1029.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та можливістю обмежитися допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора, погодився із порядком розгляду справи без дослідження доказів, запропонованим прокурором, оскільки фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, не заперечував.

Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення визнаних обставин.

Ураховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та правильно розумів зміст обставин, зазначених в обвинувальному акті, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження всіх доказів і обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, допитом потерпілої, дослідженням наявних доказів що містяться в матеріалах справи, а також дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, пояснив, що обставини викладені в обвинувальному акті правильно, погодився з прокурором щодо міри покарання у виді штрафу, стверджував, що має фінансову можливість його добровільно сплатити.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні також підтвердила фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та детально їх описала. Просила також застосувати до ОСОБА_5 , з яким вона проживає однією сім`єю як жінка та чоловік, покарання у виді штрафу. Пояснила, що вони одразу помирилися, і надалі проживають разом та мають намір й у подальшому проживати однією сім`єю.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, вважає, що винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 125 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, - є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 67 КК України, - вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних роботами на строк до одного року.

Відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який каявся та визнав свою вину, негативних характеристик за місцем проживання не має; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; урахувавши думку учасників провадження, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу у максимальному розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді виправних робіт суд не вбачає, оскільки обвинувачений не має офіційного місця роботи. Підстав для призначення покарання у виді громадських робіт суд також не вбачає, оскільки обвинувачений та потерпіла повідомили, що обвинувачений у найближчий час має намір та можливість офіційно працевлаштуватися у ТОВ «Добробут», і таке покарання стане йому на заваді у працевлаштуванні.

Крім цього, суд враховує те, що ОСОБА_5 , вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.12.2024 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 21.01.2025. Згідно з довідкою Кременчуцького районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області невідбута частина покарання у виді пробаційного нагляду станом на 13.10.2025 становить 3 місяці і 16 днів.

Згідно зі ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно зі ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Верховний Суд у постанові від 09.08.2022 у справі № № 359/4720/20 виснував таке:

За правилами ч. 3 ст. 72 КК основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому положення ч. 3 ст. 72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень ст. 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. Водночас ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.05.2020 у справі № 243/2528/19, якщо особа вчинила нові злочини до відбуття покарання за попереднім вироком, то суд призначає остаточне покарання з урахуванням статей 71, 72 КК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2018 (справа № 310/3080/16-к), від 17.05.2018 у справі № 128/5484/13-к, від 20.01.2022 у справі № 686/3226/20 та постановах Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 (справа № 511/37/16-к), від 06.12.2021 у справі № 243/7758/20.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.12.2024 (справа № 227/1216/24), яким він засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, суд призначає йому остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком, які слід виконувати самостійно на підставі ч. 3 ст. 72 КК України.

Обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України (направлення обвинуваченого для проходження пробаційної програми для кривдників строком на три місяці), про що просив прокурор, суд до обвинуваченого не застосовує з таких підстав.

Згідно зі ч. 1, 5, 6, 7 статті 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Виконання програм для кривдників забезпечують фахівці, які пройшли відповідне навчання. Кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Кривдник повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі.

Відповідно до листа селищного голови Козельщинської селищної ради від 09.06.2025 № 02-13/1033 у Козельщинській селищній громаді відсутній фахівець, який має спеціальну підготовку для реалізації програми для осіб, що вчинили домашнє насильство за ознакою статі.

Отже відсутні умови для застосування такого обмежувального заходу.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати в даному кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 50, 53, 65-67, 71, 72, ч. 1 ст. 125 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та застосувати до нього покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати невідбуту частину покарання у виді пробаційного нагляду, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.12.2024, яке складає 3 місяці і 16 днів, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, та пробаційного нагляду на строк 3 місяці 16 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу (850,00 гривень) та пробаційного нагляду (3 місяці 16 днів) виконувати самостійно.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що він зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання цим вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому у порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Роз`яснити учасникам право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1