Справа № 346/4351/25
Провадження № 1-в/346/7/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника КВК (№41)» ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия, в режимі відеоконференції, подання в.о. начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41) ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше не судимого, засудженого вироком апеляційного суду Київської області від 17.08.2009 р. за ч.4 ст.187, ч.2 ст.15-п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.286, ч.3 ст.357, п.п.6,12,13 ч.2 ст.115, 70 КК України до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна -

в с т а н о в и л а:

В.о. начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» (далі по тексту - КВК №41, колонія) звернувся до суду із поданням про заміну засудженому ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

На обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_8 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком апеляційного суду Київської області від 17.08.2009 р. Початком строку відбування покарання є 21.01.2009 р. Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 16.02.2018 на підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.01.2009 по 21.01.2010 до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Датою можливості вирішення питання щодо заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк є 21.01.2023.

Характеристика за час відбування покарання: За час тримання в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочень не мав. З 16.12.2010 відбував покарання в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9», за час відбування покарання мав п`ять дисциплінарних стягнення, які погашено, заохочення не застосовувалися. З 06.07.2017 відбував покарання в ДУ «Чортківська установа виконання покарань №26», за час відбування покарання допускав порушення вимог режиму тримання, за що було накладено одне дисциплінарне стягнення , яке погашено, застосовано одне заохочення. З 07.04.2019 відбував покарання в лікувальному закладі багатопрофільної лікарні при ДУ «Шепетівська виправна колонія №98», за час відбування покарання не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочень не мав. З 29.09.2022 відбуває покарання в умовах ДУ «Коломийська виправна колонія №41» в секторі для тримання осіб засуджених до довічного позбавлення волі, за час відбування покарання не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, застосовано п`ять заохочення. Працевлаштований у філії «Коломийська №41» ДП «Підприємства ДКВС України», поставленні завдання виконує добре, залучається до виконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці в порядку черговості, до робіт завжди відноситься добросовісно. У відношенні до представників колонії тактовний, ввічливий. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт». Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та отримання посилок. Засуджений фактично відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання та став на шлях виправлення.

Представник КВК №41 у судовому засіданні підтримав подання з підстав, викладених у ньому та просив його задовольнити. Додатково зазначив, що за весь період відбування покарання в установі засуджений характеризується позитивно, має 7 заохочень і 7 стягнень, які погашено. Зазначив, що за час відбування покарання в умовах КВК №41 був працевлаштованим, до роботи ставиться добросовісно. На даний час засуджений відбув більше 17 років покарання.

Засуджений ОСОБА_8 просив подання КВК №41 задовольнити. Зазначив, що свою вину у вчиненому визнає повністю, розкаюється та усвідомив наслідки свого вчинку. Стягнуті вироком суду на користь потерпілих моральну та матеріальну шкоду не відшкодував, оскільки не було виконавчих листів. Весь час перебування в місцях позбавлення волі підтримує зв`язок зі своїми рідними, а саме з братом ОСОБА_10 та тіткою ОСОБА_11 шляхом телефонних розмов та отримання посилок. Протягом всього часу відбування покарання працював, якщо була робота. За період з 2010 по 2018 дійсно вчиняв порушення вимог режиму, за що отримав дисциплінарні стягнення, але переосмислив свою поведінку, засуджує її та з 2018 року не порушує вимоги режиму відбування покарання.

Захисник наполягав на задоволенні подання КВК №41, зазначивши, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення, про що свідчать характеризуючи його особу матеріали. Просив замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання КВК №41, вважаючи його обґрунтованим. Вважає, що ОСОБА_8 за час відбування покарання став на шлях виправлення, а тому до нього може бути застосована відповідна пільгова норма у виді заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, а саме на строк 20 років.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши подання, додані до нього матеріали та матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_8 колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком апеляційного суду Київської області від 17.08.2009 р. ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.4 ст.187, ч.2 ст.15-п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.286, ч.3 ст.357, п.п.6,12,13 ч.2 ст.115, 70 КК України до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна. Початок строку відбуття покарання визначено обчислювати з 21.01.2009р.

Ухвалою Верховного Суду України від 21.01.2010 року вирок апеляційного суду Київської області від 17.08.2009 року залишено без змін.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили вирок апеляційного суду Київської області від 17.08.2009 р. щодо ОСОБА_8 набрав законної сили 21.01.2010 р.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 16.02.2018 на підставі ст.72 ч.5 КК України засудженому ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.01.2009 по 21.01.2010 до строку покарання призначеного вироком апеляційного суду Київської області від 17.08.2009 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалами Чортківського районного суду Тернопільської області від 09.06.2020 та Бучацького районного суду Тернопільської області від 17.02.2022 року засудженому відмовлено в задоволені клопотання про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну покарання більш м`яким, у зв`язку із відсутністю в законодавстві України правового визначення та процедури розгляду таких клопотань.

На час розгляду подання засуджений ОСОБА_8 фактично відбув більше 17 років призначеного покарання.

З матеріалів особової справи засудженого та характеристики на засудженого ОСОБА_8 від 06.07.2018,, 08.07.2019, 06.07.2020, 28.04.2022, 11.04.2023,07.08.2025 та 05.01.2026 вбачається, що засуджений з 16.12.2010 відбував покарання в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9», з 06.07.2017 відбував покарання в ДУ «Чортківська установа виконання покарань №26», з 07.04.2019 відбував покарання в лікувальному закладі багатопрофільної лікарні при ДУ «Шепетівська виправна колонія №98», з 29.09.2022 відбуває покарання в умовах ДУ «Коломийська виправна колонія №41».

Так, за час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризується посередньо, допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що був притягнений до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.

За час відбування покарання в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9» характеризувався негативно, допускав 5 порушень встановленого порядку відбування покарання та вимог режиму утримання, за що на нього накладалися дисциплінарні стягнення у виді попередження, догани та суворої догани заохочень не мав. Постановою Начальника установи від 14.03.2016 переведений із приміщення камерного типу маломісної камери (2 місця) до багатомісного приміщення камерного типу на секторі максимального рівня безпеки (4 місця).

За час відбування покарання в ДУ «Чортківська установа виконання покарань №26» характеризується посередньо. На початку відбування покарання в даній установі не був працевлаштований у зв`язку із неможливістю забезпечити роботою засуджених до довічного позбавлення волі. В лютому та червні 2019 року, в лютому 2020 року залучався до робіт згідно умов цивільно-правових договорів. Допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, за що на нього накладено дисциплінарне стягнення. За активну участь у конкурсі до Дня Святого Миколая у 2021 році заохочувався адміністрацією установи, оголошено подяку. З представниками адміністрації вимушено ввічливий, на початку відбування покарання їх законні вимоги виконував під контролем, в подальшому став дотримуватися правомірних взаємовідносин та вічливого ставлення з персоналом установи. Підтримує соціально-корисні зв`язки із рідними шляхом отримання передач, посилок, побачень. Дбайливо ставиться до державного майна, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова освіта» та «Фізкультура і спорт». Вину у скоєному злочині визнає.

Під час відбування покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія №41» з 29.09.2022 в секторі для тримання осіб засуджених до довічного позбавлення волі характеризується позитивно. За час відбування покарання в даній установі, не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, застосовано 6 заохочень 04.07.2023, 03.01.2024, 02.07.2024, 03.01.2025, 03.04.2025,01.01.2026 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, правил трудового розпорядку та вимог безпеки. Працевлаштований у філії ДУ «Коломийська ВК №41» ДП «Підприємство ДКВС України», до роботи ставиться добросовісно, покладені завдання виконує вчасно та якісно, має достатній рівень навичок. Залучається до виконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі, в порядку черговості, до даних робіт відноситься добросовісно. У відношенні до представників колонії тактовний, ввічливий. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та отримання посилок. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Шлях надії». За оцінкою ризику вчинення повторного кримінального правопорушення такий ризик оцінюється як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як високий. Індивідуальні програми соціально-виховної роботи із засудженим виконані повністю.

За змістом психологічної характеристики на Кардаша у засудженого спостерігається адекватна самооцінка, рівень агресії та ворожості в нормі, схильність до суіціду низька. Спокійний, послідовний та розсудливий під час праці, дотримується виробленого розпорядку життя, системи у роботі. Легко стримує емоції, спокійно сприймає похвалу та догану. Властиві альтруїзм, почуття співчуття. Часто сперечається, але не доводить справи до відкритого конфлікту.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_8 від 05.01.2026 останній в 2010, 2011, 2016, 2018 роках мав 7 стягнень, які на день розгляду подання погашено. У 2021, 2023 , 2024, 2025, 2026 роках отримав 7 заохочень.

З довідки №01 від 05.01.2026 про працевикористання засудженого ОСОБА_8 , цивільно-правових договорів останній працевлаштований за договором ЦПХ в період з листопада 2022 по грудень 2025 отримував заробітню платню.

Виконавчі листи на засудженого ОСОБА_8 до КВК №41 не надходили.

Відповідно до висновку комісії щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_8 останній став на шлях виправлення (довів своє виправлення), ступень виправлення засудженого оцінено в 89 балів, що значно перевищує мінімально необхідні 65 балів.

З виписки з протоколу №18 від 07.08.2025 засідання комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених до довічного позбавлення волі заміни покарання на покарання у виді позбавлення волі на певний строк вбачається, що комісія постановила направити матеріали щодо засудженого ОСОБА_8 до суду, як такого що став на шлях виправлення.

Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_8 близькими родичами зазначені брат ОСОБА_10 та тітка ОСОБА_11 , з якими засуджений підтримує спілкування, отримує від них посилки, передачі, побачення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком (ч. 1 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання (ч. 5 ст. 82 КК України).

Отже, можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким обумовлена наявністю двох складових: засуджений став на шлях виправлення та відбув певну частину строку покарання в залежності від ступеня його тяжкості (ч. ч. 3, 5 ст. 82 КК України). Тобто головною умовою для прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення, про що говориться і в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Загальні принципи, встановлені в практиці ЄСПЛ щодо покарання у виді довічного позбавлення волі, були резюмовані у рішенні у справі «Хатчінсон проти Сполученого Королівства» наступним чином: «Відповідні принципи та висновки, які слід з них зробити, детально викладені в рішенні у справі Вінтера (п. п. 103-122; недавно резюмовані у рішенні у справі «Мюррей проти Нідерландів [ВП]», №10511/10, п.п. 99-100, ECHR 2016). Конвенція не забороняє призначення покарання у вигляді довічного позбавлення волі особам, засудженим за вчинення особливо тяжких злочинів, таких як вбивство. Проте, щоб таке покарання було сумісним зі ст. 3, повинна існувати «de jure і de facto» можливість його пом`якшення, що означає, що в ув`язненого повинна бути як перспектива звільнення, так і можливість перегляду міри покарання. В основі такого перегляду повинна лежати оцінка наявності законних пенологічних підстав для триваючого тримання ув`язненого під вартою в місцях позбавлення волі. Ці підстави включають покарання, стримування, захист громадськості і реабілітацію. Баланс між ними не обов`язково є статичним і може змінюватися в ході відбування покарання, таким чином, первинні підстави, що обґрунтовують тримання під вартою в момент призначення покарання, можуть втратити своє значення після тривалого періоду відбування покарання. Слід підкреслити важливість такої підстави як реабілітація, оскільки акцент в сучасній європейській карній політиці робиться на реабілітаційній меті позбавлення волі, як це відображено у практиці держав-учасниць, у відповідних стандартах, прийнятих Радою Європи, і у відповідних міжнародних матеріалах (рішення у справі Вінтер та інші, цитоване вище, п. п. 59-81). Аналогічні міркування справедливі також в контексті ст. 3, з огляду на те, що повага до людської гідності вимагає від пенітенціарних органів прагнення до реабілітації осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Отже, перевірка, яка вимагається Конвенцією, повинна дозволяти враховувати будь-який прогрес, досягнутий ув`язненим на шляху до реабілітації, і включати оцінку того, чи був такий прогрес настільки значним, що подальше тримання під вартою більше не може бути обґрунтованим законними пенологічними підставами. Тому перевірка, обмежена гуманітарними міркуваннями, є недостатньою. Критерії та умови, викладені у національному законодавстві, які стосуються такої перевірки, повинні мати достатній ступінь ясності та визначеності, а також враховувати відповідну практику Суду. Визначеність у цьому питанні є не лише загальною вимогою верховенства права, а й забезпечує можливість реабілітації; ув`язненого може бути позбавлено такої можливості, якщо процедура перегляду законності і обґрунтованості покарання і наявності підстав для звільнення є незрозумілою або нечіткою. Таким чином, особи, засуджені до довічного позбавлення волі, мають право з моменту призначення покарання знати, що вони повинні зробити для того, щоб могло бути розглянуте питання про їх звільнення, та за яких умов, в тому числі, коли буде розглянуто питання про перегляд законності і обґрунтованості покарання або коли ув`язненим може бути подано відповідне клопотання. Що стосується характеру перевірки, Суд підкреслив, що визначення форми такої перевірки (чи повинна вона здійснюватись судовими органами чи органами виконавчої влади), не відноситься до його завдань, з урахуванням свободи розсуду, яка надається державам-учасницям. Таким чином, кожна держава повинна визначити форму проведення перевірки законності та обґрунтованості покарання (органами виконавчої влади чи судовими органами)». Крім того, у справі «Матійошайтіс та інші проти Литви» особлива увага приділялася питанням забезпечення можливостей для соціальної адаптації та реабілітації засуджених до довічного позбавлення волі в період відбування покарання. Суд дійшов висновку, що умови тримання в установах виконання покарань осіб, засуджених до довічного позбавлення волі не сприяють реабілітації.

Згідно з ч. 1, 3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Частиною 2 ст.67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

Засуджений ОСОБА_12 перебуває в місцях позбавлення волі з 21.01.2009р. На день розгляду подання, з урахуванням зарахованого в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, фактично відбув більше 17 років позбавлення волі, що дає можливість розглянути питання про заміну довічного позбавлення волі більш м`яким у виді позбавлення волі на певний строк.

Судом встановлено, що починаючи з 2019 року (на десятому році перебування в ізоляції) поведінка засудженого та його ставлення до праці почали змінюватися, спостерігається процес позитивних змін в його особистості, відношення до праці більш добросовісне та відповідальне, припиняє вчиняти порушення вимог режиму відбування покарання, працевлаштовується на виробництві установи, бере активну участь в програмах диференційованого виховного впливу, починаючи з 2021 року отримує 7 подяк, що у свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_8 прагнув досягнути виправлення, а не мав за мету уникнути відповідальності за вчинені злочини, з урахуванням того факту, що визначених процедур для пом`якшення довічного позбавлення волі діючим законодавством передбачено не було.

Також суд бере до уваги той факт, що засуджений, під час розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням частково визнавав свою вину, але за час відбуття покарання усвідомив вчинене, свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах визнає повністю, кається у вчиненому.

Крім того, суттєвою є та обставина, що ОСОБА_8 , відбуваючи покарання у виді довічного позбавлення волі зважаючи на вимоги режиму відбування покарання перші десять років не залучався до роботи, через неможливість адміністрації установи забезпечити роботою засуджених до довічного позбавлення волі. З 2019 року за наявності в установі виконання покарання можливості забезпечити засудженого роботою, був працевлаштований на підставі цивільно-правових угод. Ставлення до праці засудженого відповідальне та чесне. Засуджений додержувався правил охорони праці та техніки безпеки, бережливо використовував обладнання та інструменти, дбайливо ставився до майна установи і предметів якими користувався при виконанні дорученої роботи. Вказане на думку суду говорить про наявність сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці засудженого.

Також колегія суддів звертає увагу і на ту обставину, що умови відбування покарання ОСОБА_8 змінювались в бік пом`якшення в порядку ст. 151-1 КВК України, що у свою чергу відбувається також в залежності від поведінки засудженого і ставлення до праці, що також є додатковою обставиною, яка у сукупності з іншими, встановленими судом фактами, свідчить про позитивні зміни особистості засудженого, що призводять до його виправлення.

Важливе значення має і та обставина, що засуджений за час відбування покарання був залучений до програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» , «Правова просвіта», «Фізкультура і спорт», «Шлях надії», що позитивно відобразилося на процесі його виправлення та ресоціалізації.

На переконання суду одним із важливих факторів, який свідчить про можливість заміни покарання ОСОБА_8 , є наявність сімейних зв`язків, зокрема з братом та тіткою у виді телефонних розмов, отримання предач та посилок, побачень, про що свідчать відомості з матеріалів особової справи та підтверджує засуджений.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги особу засудженого, його поведінку та ставлення до праці протягом всього часу відбування покарання, суд приходить до висновку, що є достатні дані та підстави визначені законом вважати, що засуджений став на шлях виправлення, а це дає суду підстави прийняти рішення про можливість замінити ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком на 20 років.

При цьому, визначаючи строк покарання у виді позбавлення волі саме у 20 років, суд враховує дані про особу засудженого, його вік, стан здоров`я,середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику його ймовірної небезпеки для суспільства. Оцінюючи поведінку засудженого протягом всього періоду перебування в умовах позбавлення волі, варто зазначити, що під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі засуджений допустив 7 порушень встановленого порядку відбування покарання, які на даний час погашені, але це вказує на те, що засуджений протягом не всього часу мав бездоганну поведінку.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Подання задовольнити.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком апеляційного суду Київської області від 17.08.2009 р. за ч.4 ст.187, ч.2 ст.15-п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.286, ч.3 ст.357, п.п.6,12,13 ч.2 ст.115, 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна, замінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі, на строк 20 (двадцять) років.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня заміни покарання у виді довічного позбавлення більш м`яким у виді позбавлення волі з 08.01.2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 13.01.2026 року.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3