Провадження №1-кп/523/1529/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

23.09.2025 року

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000027 від 13.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача від 24.02.2022 року № 64/2022 та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, який неодноразово продовжений, останній раз Указом Президента України від 15.04.2025 року № 235/2025, затвердженого Законом України від 16.04.2025 року № 4356-IX, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 строком на 90 діб, скоїв умисний, корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 29.05.2025 близько 13 год. 00 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 маючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув до будинку № 307 по вулиці Миколаївська дорога у місті Одесі, де визначив об`єктом свого посягання майно, яке належить ТОВ «Керуюча компанія «КЛЕВЕР» та перебувало у першому під`їзді зазначеного будинку, в ліфтовій шахті.

У подальшому, ОСОБА_4 знаходячись на нижньому поверсі ліфтової шахти під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями не спостерігають жителі вказаного під`їзду, переконавшись в тому, що він не буде викритий іншими сторонніми особами, діючи умисно, з корисливого мотиву та з метою подальшого незаконного збагачення, за допомогою раніше заготовленого ножа, перерізав кінець кабелю (шлейфу) КПВЛ24/0.75, який забезпечує роботу пасажирського ліфту, після чого піднявся на верхній поверх де перерізав його початок, скрутив та таємно викрав вищевказаний кабель (шлейф), загальною довжиною 105 метрів, вартістю 225 гривень за метр.

У подальшому, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми умисними протиправними діями ТОВ «Керуюча компанія «КЛЕВЕР» матеріальну шкоду на загальну суму 23625 гривень без ПДВ.

При допиті обвинувачений ОСОБА_5 , провину визнав в повному обсязі, та пояснив, що наприкінці травня 2025 року зайшов біля Лузановки по Миколаївській дорозі в під`їзд будинка та зрізав, спочатку з верхнього поверху, а потім з нижнього, кабель ліфту, та в подальшому здав до пункту прийому металобрухту. Гроші витратив на власний розсуд.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням повного визнання ОСОБА_5 , своєї провини в інкримінованому йому кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України, правильного розуміння ним та іншими учасниками процесу встановлених судом обставин, їх згоди і відсутності сумніву в добровільності та істинності позицій, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень в судовому засіданні є доведеною повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 , за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Суд зіставивши зміст конкретних норм КК України, а саме передбачених ч.4 ст.185 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочинів.

- обґрунтованості обвинувачення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_5 , на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не значиться, має постійне місця мешкання, раніше не судимий, тяжкі наслідки в результаті скоєння кримінального правопорушення відсутні, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим цивільного позову, його слід задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 , виконувати покладені на нього обов`язки, а саме:

- за ч. 1 п. 1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- за ч. 1 п. 2 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов потерпілої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КЛЕВЕР» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія «КЛЕВЕР» () суму матеріального збитку у розмірі 23 625 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія «КЛЕВЕР» () суму морального збитку у розмірі 8500 гривень.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , а також надати для відома іншим заінтересованим особам та направити для виконання до Пересипського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Пересипський районний суд міста Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Суддя Пересипського

районного суду міста Одеси ОСОБА_1