В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/201/25

Провадження № 1-кп/936/64/2025

25.09.2025 селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальні акти у об`єднаних кримінальних провадженнях №0000003 від 07.01.2025 та №0000032 від 14.02.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Воловець, Воловецького району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, інваліда ІІ групи, не працюючого, одруженого, судимого вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2024 року за статтею 126-1 Кримінального кодексу України до 1 року пробаційного нагляду, 13.02.2025 вироком Воловецького районного суду Закарпатської області за ст. 126-1 КК України до 2 років пробаційного нагляду, який змінено ухвалою Воловецького районного суду від 08.04.2025 та призначено остаточне покарання у вигляді 2 років пробаційного нагляду (судимість не знята та не погашена), обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 06.01.2025 близько 18 години 30 хвилин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки із своєю дружиною ОСОБА_8 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно рукою стиснув ліве плече ОСОБА_7 та наніс один удар рукою по носу ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плеча та забійної рани спинки носа.

Виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця лівого плеча та забійної рани спинки носа за ступенем тяжкості згідно наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Пункту 2.3.5. кваліфікується, як ЛЕГКЕ ТІЛЕСНЕ УШКОДЖЕННЯ, як таке, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він в період часу із 19 грудня 2024 року по 13 лютого 2025 року, знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , в порушення вимог статті 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, в порушення вимог Закону України «Про запобігання і протидію домашньому насильству», а також в порушення вимог Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція), маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне насильство над своєю дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , що призвело до її психологічних страждань, погіршило якість життя потерпілої.

Зокрема, 19 грудня 2024 року близько 19 години 15 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по місцю спільного проживання зі своєю дружиною ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_7 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами, за що постановою Воловецького районного суду Закарпатської області 29 січня 2025 року ОСОБА_9 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справі №936/11/25 та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень 00 копійок в дохід держави.

Також, 30 грудня 2024 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись по місцю спільного проживання зі своєю дружиною ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_7 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами та погрозах фізичною розправою, за що постановою Воловецького районного суду Закарпатської області 18 лютого 2025 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справі №936/18/25 та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень 00 копійок в дохід держави.

Крім цього, 6 січня 2025 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись по місцю спільного проживання зі своєю дружиною ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_7 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами та погрозах фізичною розправою, за що постановою Воловецького районного суду Закарпатської області 15 січня 2025 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справі №936/55/25 та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень 00 копійок в дохід держави.

У подальшому, 13 лютого 2025 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись по місцю спільного проживання зі своєю дружиною ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_7 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами та погрозах фізичною розправою.

Отже, вказаними насильницькими діями ОСОБА_6 заподіяв своїй дружині ОСОБА_7 систематичних психологічних страждань, що виразилися в словесних образах нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, які викликали у потерпілої ОСОБА_7 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 126-1 КК України - умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо подружжя (дружини), з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав частково. Пояснив, що він дійсно вчиняє сварки із дружиною, однак зазначив що ніяких тілесних ушкоджень потерпілій він не наносив.

Потерпіла ОСОБА_7 в суді надала показання про те, що є дружиною обвинуваченого, який протягом тривалого періоду через вживання алкогольних напоїв вчиняв відносно неї домашнє насильство, у зв`язку з чим вона неодноразово викликала працівників поліції, окрім того ним же їй були заподіяні і тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плеча та забійної рани спинки носа.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні надала покази, що вона проживає разом із батьками ОСОБА_6 (обвинувачений) та ОСОБА_7 (потерпіла) в АДРЕСА_1 . Її батько ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по місцю фактичного проживання, систематично вчиняє відносно її матері ОСОБА_7 психологічне насильство, висловлює образи та погрожує фізичною розправою відносно матері.

Не зважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_6 , його винуватість у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.

А саме.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06.01.2025, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 звернулася до правоохоронних органів по обставинам того, що 06.01.2025 близько 18.30 год. ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс удар рукою по обличчю потерпілій;

Висновком експерта №2/В щодо проведення судово-медичної експертизи, встановлено, що на момент судово-медичного обстеження громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у неї було виявлено тілесне ушкодження у вигляді: забійної рани спинки носа та синця лівого плеча. Тілесне ушкодження у вигляді синця виникло від дії тупих, твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими найбільш ймовірно могли бути пальці рук сторонньої особи по механізму стиснення. Тілесне ушкодження у вигляді забійної рани виникло від тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії. За своїм характером вище вказані тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах та в строки вказані потерпілою та в даній постанові 06.01.2025. Враховуючи характер, локалізацію наявних тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та даних обставин справи викладених нею, в даній постанові, судово-медичний експерт дійшов висновку, що наявні в неї тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного росту. За ступенем тяжкості, згідно наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Пункту 2.3.5. кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, як такі, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, чи незначної стійкої втрати працездатності;

Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 15.01.2025. у справі № 936/55/25 ОСОБА_6 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 (одну тисячу двадцять) гривень;

Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 29.01.2025 у справі № 936/11/25 ОСОБА_6 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 (одну тисячу двадцять) гривень;

Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 18.02.2025 у справі № 936/18/25 ОСОБА_6 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.

Аналізуючи в сукупності надані суду та перевірені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими, достовірними, як окремо так і у сукупності, такими що узгоджуються між собою та поза розумним сумнівом, показання обвинуваченого, доводи сторони захисту та сторони обвинувачення, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України тобто умисне легке тілесне ушкодження та кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо подружжя (дружини), з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, його дії є вірно кваліфікованими за ч.1 ст. 125, ст. 126-1 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, їх наслідки, особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно ніде не працевлаштований, є інвалідом ІІ групи, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря-фтизіатра, лікаря-нарколога та психіатра при КНП «Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради» не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами справи, що пом`якшують покарання є стан здоров`я обвинуваченого, який являється інвалідом ІІ групи.

Обтяжуючими обставинами справи згідно ст.67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

З досудової доповіді Мукачівського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області від 20.03.2025 року вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. На думку органу пробації, дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу, а в межах санкції передбаченої за ст.126-1 КК України покарання у виді позбавлення волі, та визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, згідно ч.1 ст. 70 КК України.

Разом з цим беручи до уваги, обставини вчинених кримінальних правопорушень та те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, так в останнє вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.02.2025 за вчинення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та маючи непогашену судимість, вчинив нові кримінальні правопорушення, що свідчить про його криміногенну поведінку та небажання виправлятися, оцінюючи високі ризики можливого вчинення нового кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства згідно досудової доповіді органу пробації, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання на підставі ч.1 ст.75 КК України.

Крім того, слід відмітити, що ОСОБА_6 засуджений вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 10.12.2024 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді одного року пробаційного нагляду. 13.02.2025 обвинувачений був засуджений вироком Воловецького районного суду за ст. 126-1 КК України до 2 років пробаційного нагляду, який у подальшому, змінено ухвалою Воловецького районного суду від 08.04.2025 та визначено обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 2 років пробаційного нагляду.

Згідно ст. 49-2 Кодексу виконання покарань України обчислення строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з моменту постановки на облік засудженої особи, згідно відомостей наданих органом пробації така постановка відбулася 28.03.2025.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Зокрема, відповідно до правил, встановлених ч. 1 п. 1 п.п. а-1 ст. 72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду.

Аналізуючи вищенаведене, враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення (за цим вироком) до постановлення вироку Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.02.2025, який змінено ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 08.04.2025, суд на підставі ч.4 ст.70 КК України визначає остаточне покарання ОСОБА_6 шляхом часткового складання покарань з урахуванням положень ч.1 ст.72 КК України у виді позбавлення волі.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Крім того, оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 призначається покарання у виді позбавлення волі реально, суд вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки тяжкість скоєних кримінальних правопорушень та поведінка обвинуваченого свідчать про наявність передбачених ст.177 КПК України обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від відбування покарання та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 371, 373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.02.2025, який змінено ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 08.04.2025, із урахуванням положень п.п.а-1 п.1 ч.1ст. 72 КК України шляхом переведення в більш суровий вид покарання з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 обрати у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати із моменту його фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1