Провадження № 11-сс/4823/21/26 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.02.2026 без визначення застави до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за найтяжче з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що з урахуванням особи підозрюваного та характеру протиправних діянь, пов`язаних із незаконним поводженням з боєприпасами та погрозою вбивства із застосуванням гранати, врахувавши дані про особу підозрюваного, віку, стану здоров`я, сімейного та матеріального стану, дійшов висновку про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Додатково врахувавши, що підозрюваний, будучи мобілізованим в умовах воєнного стану, був відсутній за місцем проходження військової служби з 29.10.2024 по 07.02.2025 та після повернення до служби, негативно характеризується командуванням військової частини. Так само врахував обґрунтованість ризику можливого впливу на потерпілу та малолітнього свідка, спільно з якими він проживає, з метою зміни показань останніми на свою користь, зважуючи на погрози вбивством у присутності дитини з використанням гранати. Тому дійшов висновку про обґрунтованість і ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, оскільки будучи військовослужбовцем, незаконно зберігав бойові припаси та погрожував їх застосувати до цивільної особи в умовах побутового конфлікту, що вчинено під час дії воєнного стану.

Не погодившись із рішенням суду, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і постановити нову, якою обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, особисте зобов`язання або визначити заставу.

В обґрунтування вимог указує на недоведеність прокурором неможливості запобігти встановленим ризикам іншим запобіжним заходом аніж триманням під вартою, фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного слідчим у клопотанні не було наведено. Не зазначив і слідчий суддя якими доказами доводяться встановлені ризики та не вказав мотивів неврахування інших доказів, не наведено обґрунтування неможливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу. Тому вважає, що прокурором не було доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, вказує, що слідчий суддя не мотивував чому не визначив заставу і чому такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених підстав, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003587 від 20.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

20.12.2025 ОСОБА_8 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 21.12.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

Слідчий, повідомивши ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які у своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, які відносяться до тяжких злочинів, за найтяжче з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, особу підозрюваного, наявність обґрунтованих ризиків, на які посилався слідчий, визнавши їх доведеними прокурором із посиланням на докази, вагомість яких є достатньою на даній стадії кримінального провадження для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

При цьому враховується, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні у майбутньому.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею у судовому засіданні. При цьому була розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів, але аналіз наданих матеріалів не забезпечив такої можливості.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням апелянта, прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, при цьому слідчим суддею враховані всі обставини, з яким закон пов`язує вирішення питання про обрання запобіжного заходу, а тому обґрунтовано задоволено клопотання слідчого, дійшовши правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу.

Усі докази, які стосуються вирішення питання про запобіжний захід, слідчим суддею досліджені та знайшли свою оцінку, тому доводи апеляційної скарги про протилежне, непереконливі та не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності на даній стадії досудового розслідування застосувати саме такий запобіжний захід.

При цьому відсутність підстав застосування застави слідчим суддею обґрунтовано положеннями п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, яка надає йому дискреційні повноваження при вирішенні питання визначення застави щодо кримінальних правопорушень, вчинених із застосуванням або погрозою застосування насильства і такі висновки слідчим суддею належним чином умотивовані, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі - Браво проти Італії» вказала, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме: встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягнення цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.02.2026 року без визначення застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4