печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явилася,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2025 у справі №757/40226/25-к у кримінальному провадженні №0000055 від 04.03.2024,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді в інтересах власників майна - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2025 у справі №757/40226/25-к у кримінальному провадженні № 0000055 від 04.03.2024.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що зазначений арешт накладено безпідставно та необґрунтовано, оскільки вилучене майно не є предметом або знаряддям кримінального правопорушення і не визнане речовим доказом у кримінальному провадженні. Майно не має жодного відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування. Стороною обвинувачення грубо порушено строк (ч. 5 ст. 171 КПК України) для звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке підлягало негайному поверненню. Органи розслідування були зобов`язані повернути майно його власникам на підставі судових ухвал, якими воно було визнане тимчасово вилученим. Раніше слідчий суддя відмовив у задоволенні ідентичного клопотання про арешт того самого майна.

В судове засідання особа, яка подала клопотання - адвокат ОСОБА_3 не з`явилася, про день, час, місце розгляду скарги повідомлена у встановленому законом порядку, на адресу суду надійшла заява адвоката ОСОБА_10 , яка діє в інтересах власників майна, про розгляд клопотання за її відсутності, вимоги клопотання підтримала та просила задовольнити..

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, за процесуального керівництва прокурорів Печерської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000055 від 04.03.2024.

В рамках вказаного кримінального провадження, 04.09.2024, слідчими СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві на підставі ухвал слідчого судді проведено низку обшуків за місцем проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у ході яких тимчасово вилучено майно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2025 у справі № 757/40226/25-к накладено арешт на майно, виявлене та вилучене під час проведення 04.09.2024 обшуків, а саме:

-мобільний телефон «iPhone» imei: НОМЕР_1 , мобільний телефон «iPhone

6» imei: НОМЕР_2 , ноутбук марки «НР» модель «ProBook 4540s», флеш-

носії інформації у кількості 6 (шість) штук, грошові кошти номіналом по 100 (сто) доларів США, в кількості 471 (чотириста сімдесят одна) купюра, номіналом по 50 (п?ятдесят) доларів США, в кількості 41 (сорок одна) купюра, номіналом по 1 (один) долар США, в кількості 2 (дві) купюри, номіналом 5 (п?ять) доларів США, в кількості 1 (одна) купюра, номіналом 500 (п?ятсот) Євро, в кількості 1 (одна) купюра, номіналом по 200 (двісті) Євро, в кількості 7 (сім) купюр, номіналом по 100 (сто) Євро, в кількості 16 (шістнадцять) купюр, номіналом по 50 (п?ятдесят) Євро, в кількості 4 (чотири) купюри, які належать ОСОБА_4 ;

-ноутбук «HP Pavilion 15-ec2024ua» серійний номер 5CD147D1Q2, мобільний телефон «iPhone 11 Pro» imeil: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_7 ;

-мобільний телефон «iPhone 14 Pro Max» imeil: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 : ноутбук марки «НР Pavilion», серійний номер 5CD147D1KQ, мобільний телефон «Samsung Galaxy M12» imell: НОМЕР_7 , imei: НОМЕР_8 , зовнішній жорсткий диск «Seagate», серійний номер 2GHFSQAD, флеш носій «Transcend», мобільний телефон «Samsung» imei: НОМЕР_9 , imei2: НОМЕР_10 , які належать ОСОБА_5 ;

-мобільний телефон «Redmi Note 12 Pro 5G» imeil: НОМЕР_11 , imei2:

НОМЕР_12 , зовнішній жорсткий диск, системний блок в корпусі чорного кольору, які належать ОСОБА_9 ;

-флеш накопичувачі 8 штук, роутер, зовнішній жорсткий диск «Того», серійний номер 6PG08VTD, планшет «iPad A 1822», серійний номер GCGW50W4HP9Y, «Tyto» модель «NL-16 NVR», мобільний телефон «Phone 14 Pro Max» imE НОМЕР_13 , imei2: НОМЕР_14 , ноутбук «Asus» модель «К 56C», які належать ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з мотивувальної частини ухвали слідчого судді від від 04.09.2025 у справі № 757/40226/25-к вбачається, що арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів.

Враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя враховує ту обставину, що майно, яке може мати ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так у клопотанні про скасування арешту майна не наведено достатньо доказів того, що потреба в подальшому арешті майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні відпала, на противагу чого, як встановлено в ухвалі про накладення арешту на майно, органом досудового розслідування у обґрунтовано такий ступінь втручання в право власності з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного та враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а суб`єктом звернення у клопотанні не наведено об`єктивних підстав, що дали б слідчому судді можливість дійти висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна відпала потреба, вважаю, що в задоволенні клопотання cлід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2025 у справі №757/40226/25-к у кримінальному провадженні № 0000055 від 04.03.2024 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1