Дата документу 09.01.2026Справа № 554/3239/25
Провадження № 1-кс/554/930/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в якому адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.03.2025 року у справі №554/3239/25 про арешт майна, в частині накладення арешту на майно, а саме: IPhone 16 Pro MAX, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначає, що 18.03.2025 року Октябрським районним судом м. Полтави був накладений арешт (справа №554/3239/25) на майно заявника ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон IPhone 16 Pro MAX, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 . Вказаний арешт був накладений в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000271 від 21.11.2024 року.

18.03.2025 року під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, ОСОБА_4 не була присутня у судовому засіданні. У жовтні 2025 року подане клопотання про скасування арешту майна заявника ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон IPhone 16 Pro MAX, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

Проте, згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави у справі №554/3239/25 від 23.10.2025 року, в задоволенні клопотання відмовлено.

Як встановлено під час судового розгляду мобільний телефон IPhone 16 Pro Max, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 направлений до Полтавського НДЕКЦ МВС України для проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи відповідно до постанови слідчого від 04.09.2025 року.

Згідно з Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, строк проведення експертизи встановлюється керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу) і не повинен перевищувати 90 календарних днів.

Оскільки, постанова слідчого про проведення експертизи винесена 04.09.2025 року, отже станом на 06.01.2026 року строк для проведення вказаної експертизи закінчився та відповідна експертиза наявна у слідчого, а отже і відпала підстава для арешту вищевказаного майна.

З моменту вилучення мобільного телефону пройшло понад 7 місяців, що дозволило органу досудового розслідування отримати, скопіювати необхідну інформацію та провести необхідні експертизи чи здійснити інші процесуальні дії.

ОСОБА_4 у вищенаведеному кримінальному провадженні №0000271 від 21.11.2024 року не було визнано підозрюваною чи обвинуваченою, вона була допитана в статусі свідка, надала всі пояснення, а тому, відпала необхідність у накладенні арешту на вказаний вище телефон та він підлягає поверненню власнику майна.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Слідчий, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі.

Заслухавши представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що Слідчим відділом Управління СБ України в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000271 від 21.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

13.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 12.03.2025 року проведено обшук нерухомого майна та прибудинкової території за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході здійснення якого відшукано та вилучено у ОСОБА_4 : мобільний телефон IPhone 16 Pro Max, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 ; копію паспорту ОСОБА_5 , на 1 арк. та у сина ОСОБА_4 ОСОБА_6 вилучено: мобільний телефон IPhone 14 Pro, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з сім карткою НОМЕР_6 .

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.03.2025 року накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене 13.03.2025 року в ході проведення обшуку нерухомого майна та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон IPhone 16 Pro Max, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 ; копію паспорту ОСОБА_5 , на 1 арк., що належить ОСОБА_4 та мобільний телефон IPhone 14 Pro, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з сім карткою НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за № 000271 від 21.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_7 від 29.12.2025 року кримінальне провадження №0000271 від 21.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

За змістом частини четвертої статті 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Як зазначила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22 у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Отже, із закриттям кримінального провадження ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.03.2025 року про арешт майна припинила свою дію. Підстав для винесення ухвали слідчим суддею про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження немає. Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна слід відмовити.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1