ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

25 вересня 2025 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000092 від 17.03.2023 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нововасилівка, Снігурівського району, Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 111 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 , ОСОБА_8

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_5 , будучи громадянином України, займаючи посаду молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки державної установи «Північна виправна колонія №90», перебуваючи на території м. Херсон, будучи обізнаним про факт ведення РФ агресивної війни проти України, порушивши присягу, з власної ініціативи, добровільно, у період часу з червня по листопад 2022 року, зайняв посаду «заместителя дежурного помощника начальника Северной исправительной колонии №90» у підпорядкованому окупаційній адміністрації РФ незаконно створеному органі «Управлении службы исполнения наказаний по Херсонской области», що у подальшому увійшов до «Федеральной службы исполнения наказаний», завдаючи своїми діями шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом становлення та дії правоохоронної гілки окупаційної влади РФ на території Херсонської області, здійснивши таким чином перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Частина ч.2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- обвинувачений ОСОБА_5 провину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав та показав, що він працював в ДУ "Північна виправна колонія 90", в тому числі і після окупації міста Херсон РФ. Після окупації міста Херсон установа продовжила працювати за законами України. Під час роботи заробітну плату отримував в гривнях, одного разу отримав зарплату в рублях РФ. Влітку 2022 року на колонії вже висів російський прапор, проте на території установи продовжували виконуватися закони України. Будь-яких заяв про прийняття на роботу в «Северную исполнительную колонию 90» він не писав. Особисто катувань він не бачив. По допомогу до української влади не звертався, тому що неможливо було звернутися на той час. Нові функції на окупаційній владі він не виконував. Будь-які дії на території установи, які суперечать українському законодавству він не робив. З представниками окупаційної адміністрації він не контактував, на території колонії їх не було. Намірів співпрацювати з російському окупантами не було. Деякі засуджені казали добре, що вони залишилися. До повномасштабного вторгнення ряд бланків він вів російською мовою. Поки вони знаходилися на казарменому положенні, багато працівників виїхали та багато хто прийшов. Додому він потрапив в квітні місяці 2022 року. Він в своїх діях не побачив змін. Про те, що назва колонії змінилася він чув. Коли ЗСУ звільнили Херсон, то йому пропонували роботу на окупованій частині України, але він відмовився.;

- допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона працювала сторожем на прохідній в колонії, працювала до вересня 2022 року. В кінці травня 2022 року начальник колонії збирав працівників та повідомив, що колонія буде працювати на окупантів. У разі відмови співпрацювати, заходи фізичного та психологічного впливу до працівників не застосовувались. Заробітна плата виплачувалась в рублях. Всі атестовані писали заяву та автобіографію, приймали присягу для роботи в колонії. Працівника ОСОБА_10 катували та він помер у камері, казали, що він співпрацював з ЗСУ. Після окупації форму співробітники колонії носили ще стару. Старі співробітники не показували посвідчення. На прохідній бачила як супроводжували засуджених. В них були нові звання та вони там виконували різні обов`язки. В них була ДСР, конвойники виходили та вивозили на роботи. ОСОБА_5 декілька разів бачила, що він це робив. Нові посвідчення були вже від РФ. Вважає, що у разі не прийняття присяги РФ, будь-які співробітники не змогли залишитися працювати в колонії На початку вторгнення колонія працювала, співробітники з`їдждались на роботу. Особовий склад був переведений на казармене положення. О 7 годині 30 хвилин ранку ОСОБА_5 приходив до колонії, він проходив через прохідну. Їй документи не показував, так як старі співробітники не показувала документи. На територію установи проходили в цивільному або в своїй формі. Після червня місяця 2022 року повісили вивіски на російській мові. Співробітники по черзі вивозили засуджених ДСР до міста, автобусом грузилися біля штабу та виїжджали через пропускний пункт;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що працював в ДУ "Північна виправна колонія 90" на посаді старшого інспектора. ОСОБА_5 був колегою. Соболев був начальником установи. Соболев зібрав працівників та повідомив, що з 01.06.2022 року колонія буде працювати під юрисдикцією РФ. Пропонували підвищення зарплати та посади. На тих хто не хотів працювати, тиску не було, займання посади відбувалося добровільно. ОСОБА_5 працював на тотожній посаді. Для займання посади необхідно було складати присягу. До 31.05.2022 року працівники, які хотіли працювати далі, писали рапорт на звільнення та приймали присягу РФ. Заробітна плата виплачувалася готівкою в рублях. Йому також пропонували працювати на РФ, це була пропозиція, без тиску. Є один випадок, співробітник залишився працювати на РФ, його в підвалі закатували до смерті, не витримало серце. Праця засуджених для будівництва фортифікацій використовувалася. Щодо ОСОБА_5 не може дати відповідь, що він це робив. ОСОБА_5 бачив в своєму мікрорайоні. ОСОБА_5 знаходився у відділі нагляду безпеки, який контролював засуджених у внутрішній території протягом дня. На початку окупації були на казарменому режимі та знаходились там майже щодня. Після переходу установи на законодавство РФ, ОСОБА_5 залишився надалі працювати. У відділі було опитування, хто бажає залишитися, а хто ні. З 31.05.2022 року його не було вже в колонії, до цього часу він працював на території установи. Начальник установи давав вказівку зібрати інформацію щодо особового складу, який не бажає працювати. Після 31.05.2022 року відділ кадрів примушував писати заяву на звільнення та писати заяву щодо роби на РФ;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що з 06.07.2022 року він почав працювати в колонії, яка працювала по законам РФ. Начальник відділення запропонував йому там працювати, зарплату платили в російських рублях. З ОСОБА_5 спілкувався лише по службовій необхідності. ОСОБА_5 працював на посаді помічника чергового. Факти застосування до працівників, які не погодились працювати на РФ не відомі. Коли з ним спілкувався начальник відділення Балацький, то він казав, що часи змінюються та необхідно працювати, трохи погрожував. ОСОБА_5 керував черговою зміною, яка складається близько з десяти чоловік. Він розставляв їх по місцям несення служби, перевіряв несення служби, давав вказівки. Про факти катувань та вбивств засуджених, ув`язнених йому не відомо. Щодо праці засуджених на РФ, то знає лише, що вони виїжджали для реконструкції залізничного вокзалу. На працівниках колонії нової форми не бачив, пропуски до колонії видавалися. На службовому посвідченні була символіка РФ

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він працював оперуповноваженим в ДУ "Північна виправна колонія 90". З 01.06.2022 року колонія почала працювати на РФ. Йому також пропонували працювати в колонії, він відмовився. Після 27.07.2022 року йому стало відомо, що ОСОБА_5 працював на РФ. Він про це дізнався після того, як повинен був повернутися до колонії. З ОСОБА_5 спілкувався тільки по службовій необхідності. Заробітну плату в колонії отримували в російських рублях. Курс був 10000 рублів дорівнював 7000 гривень. У відділі кадрів співробітники які працювали, писали заяви. Він присягу не складав, йому дали тільки декілька заяв. ОСОБА_5 здійснював нагляд за засудженими та ув`язненими. В 90 колонію завозили деревину, яку засуджені та ув`язнені заготовляли для будівництва фортифікацій. До окупації ОСОБА_5 знаходився на посаді молодшого інспектора відділу нагляду безпеки, а після окупації заступником чергового помічника начальника установи. Нові працівники почали приходити працювати в колонію після 01.06.2022 року. Станом на 24.02.2022 року він знаходився на території установи. Співробітники знаходились на своїх робочих місцях на казарменому положенні;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що коли вже почали піднімати прапор, знімати символіку, міняти герби, він зрозумів, що колонія переходить під російську окупаційну владу. Це було приблизно в травні. Він був працював в ДУ "Північна виправна колонія 90" з 21.03.2021 року на посаді оператора хімочищення. Заробітну плату виплачували в російських рублях, видавали готівкою. ОСОБА_5 працював в колонії задовго до вторгнення. З ОСОБА_5 спілкувався по службі. Він узгоджував свою роботу з ОСОБА_5 . Щодо фактів катувань або вбивств він особисто не стикався. Вільнонаймані робітники залучалися до будівництва споруд. Піксельну форму на території колонії вже не носили, співробітники ходили в оливковій формі. На добовому чергуванні працювали всі ті люди, які працювали задовго до вторгнення. До окупації та після окупації обов`язки залишились ті ж самі. Як ОСОБА_5 отримував заробітну плату він не бачив. Значки, які носили при Україні не було, була просто інша форма;

- відомості щодо кримінального правопорушення внесені до ЄРДР (витяг з ЄРДР за №0000092 від 17.03.2023 року);

- 24.11.2022 року проведено обшук адміністративних будівель ДУ «ПВК №90», розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Некрасова, 234, в результаті чого було виявлено та вилучено журнал документів вхідної кореспонденції, журнал реєстрації вхідної кореспонденції, журнал обліку виданих паперів, журнал реєстрації вхідної кореспонденції, журнал реєстрації паперів по особовому складу, журнал реєстрації внутрішньої кореспонденції, журнал реєстрації паперів по особовому складу, журнал реєстрації внутрішньої кореспонденції, журнал реєстрації вихідної кореспонденції, журнал реєстрації наказів, що містять помітки «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» та «Северная исправительная колония №90», «счёт-фактура №13946 от 10.10.2022» на одному аркуші із печаткою синього кольору на ньому із написом «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» та кодом «», «дополнительное соглашение №2 к срочному трудовому договору от 01.06.2022 года» на працівника ОСОБА_14 у 2-х примірниках на 1 аркуші кожний; акти технічного огляду території, приміщень та споруд установи, а також акти проведення обшуків (оглядів) загальною кількістю на трьохстах тридцяти аркушах, на які в подальшому було накладено арешт та які були оглянуті слідчим. При цьому, журнал реєстрації внутрішньої кореспонденції, який містить внутрішню кореспонденцію на ОСОБА_5 , акти технічного огляду території, приміщень та споруд установи від 07.06.2022 року, 10.06.2022 року, 01.07.2022 року, 04.07.2022 року, 08.07.2022 року, 19.07.2022 року, 28.07.2022 року, 31.07.2022 року, 03.08.2022 року, 09.08.2022 року, 12.08.2022 року, 21.08.2022 року, 02.09.2022 року, 29.09.2022 року, 02.10.2022 року, заповнені ОСОБА_5 російською мовою, в тому числі на бланках «Северная исправительная колония №90», були досліджені в судовому засіданні (клопотання про проведення обшуку від 24.11.2022 року; протокол обшуку від 24.11.2022 року; заява від 24.11.2022 року; ухвала слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20.12.2022 року; постанова про визнання речовим доказом від 24.11.2022 року; клопотання про накладення арешту на майно від 24.11.2022 року; ухвала слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29.11.2022 року про накладення арешту на майно; протокол огляду речей та документів від 07.12.2022 року);

- ОСОБА_5 проходив службу в ДУ «Північна виправна колонія №90» (запит, відповідь від 13.12.2022 року №196/ВС, довідка від 13.12.2022 року №199/ВС);

- ОСОБА_5 був звільнений з ДУ «Північна виправна колонія №90» на підставі висновку службового розслідування (висновок службового розслідування від 24.12.2022 року з додатками, наказ від 26.12.2022 року №79/Аг);

- ОСОБА_5 наказом призначений на посаду «заместителя дежурного помощника начальника Северной исправительной колонии №90» (наказ №13 від 31.05.2022 року з додатків до службового розслідування);

- 14.12.2022 року ОСОБА_5 був затриманий та 17.12.2022 року у відношенні нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (протокол затримання від 14.12.2022 року; ухвала слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.12.2022 року);

- Міністерство юстиції України надіслало в міжрегіональні управління з питань виконання кримінальних покарань лист з додатком щодо дій під час знаходження на окупованих територіях (лист Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України з додатком)

- обвинувачений раніше не судимий (вимога від 24.01.2023 року); позитивно характеризувався за місцем проходження служби (службова характеристика).

Інших доказів сторони не надавали.

Щодо доведеності провини ОСОБА_5 , то суд вважає за необхідне зазначити, що головне питання в цьому кримінальному провадженні полягає не в доведеності, що ОСОБА_5 працював в «Северной исправительной колонии №90» під час окупації м. Херсон, так як обвинувачений ці обставини не заперечує, а в тому, чи наявний в діях обвинуваченого склад державної зради в умовах, що склалися.

Обвинувачений ОСОБА_5 у своїх показах зазначив, що вважав, що колонія й далі працює за законами України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 до початку повномасштабного вторгнення та окупації м. Херсон, працював в ДУ «Північна виправна колонія №90», через деякий час після окупації м. Херсон, почав працювати в «Северной исправительной колонии №90».

Зазначені обставини підтверджуються наказом №13 від 31.05.2022 року з додатків до службового розслідування, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_5 був призначений на посаду «заместителя дежурного помощника начальника Северной исправительной колонии №90».

При цьому, стороною захисту під час судового розгляду був наданий лист Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України з додатком, щодо дій персоналу на випадок перебування на тимчасово окупованій території.

У вказаному додатку до листа зазначено, що персонал установи виконання покарань, що перебуває на тимчасово окупованій території України, повинен продовжувати виконувати свої функціональні обов`язки до прийняття особливого рішення органів влади України, а його дії повинні відповідати діючому законодавству України. На персонал можуть бути покладені додаткові обов`язки, що визначені прийнятими окупаційною владою положеннями, але за умови, що такі положення відповідають Конституції України та законам України. Персонал установи з метою забезпечення життя і здоров`я утримуваних осіб, з урахуванням національних інтересів України, може підтримувати контакти з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території. Проте здійснення дій, що суперечать українському законодавству, виконання незаконних вказівок чи ініціативна співпраця з представниками «органів влади» або «посадових осіб» призначених державою-агресором, які виходять за межі діяльності установи ДКВС, можуть бути в подальшому оцінені як такі, що підлягають юридичній (у тому числі кримінальній) відповідальності за законодавством України.

Суд вважає за необхідне окремо зупинитися на аналізі вказаного листа та дій ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 під час окупації м. Херсон працював в ДУ «Північна виправна колонія №90» та вказані його дії відповідали Конституції України, українському законодавству та не суперечили листу з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України.

В подальшому, після того як органи окупаційної влади взяли контроль над ДУ «Північна виправна колонія №90» та на її основі створили «Северную исправительную колонию №90», яка підпорядковується Російській Федерації, почавши набір співробітників, зайняття ОСОБА_5 посади «заместителя дежурного помощника начальника Северной исправительной колонии №90» суперечили ч.2 ст. 111 КК України та Конституції України.

Таким чином, дії ОСОБА_5 не відповідали листу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, так як в додатку було зазначено, що дії працівників не повинні суперечити Конституції України та українському законодавству.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_5 на момент скоєння кримінального правопорушення був державним службовцем та був обізнаний щодо законодавства України в частині своїх обов`язків та відповідальності.

Крім того, самі обставини, які викладені в обвинувальному акті не суперечать листу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України з додатком, так як ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення саме після зайняття посади в «Северной исправительной колонии №90».

Суд вважає за необхідне зазначити алгоритм дій, які повинен був виконати ОСОБА_5 , а саме: продовжити працювати в ДУ «Північна виправна колонія №90» та після взяття окупаційною владою контролю над ДУ «Північна виправна колонія №90» та перейменування в «Северную исправительную колонию №90», яка підпорядковується Російській Федерації, ОСОБА_5 повинен був залишити її.

Крім того, відповідно до п.5 додатку до листа Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України вбачається, що у ньому вказана кримінальна відповідальність за добровільне зайняття посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_5 здійснив перехід на бік ворога в умовах воєнного стану.

При цьому, необхідно зазначити, що ОСОБА_5 , займаючи посаду молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки державної установи «Північна виправна колонія №90» не міг не розуміти, що зайняття ним посади «заместителя дежурного помощника начальника Северной исправительной колонии №90», в сукупності з підняттям прапору РФ над будівлею колонії, про що при допиті повідомив сам ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_14 , окупацією міста Херсон та частини Херсонської області військами РФ, вказує на те, що колонія більше не підпорядковується Україні та подальша співпраця є державною зрадою.

Будучи державним службовцем та обізнаним в своїх правах та відповідальності, ОСОБА_5 не міг не розуміти, що його дії починають суперечити українському законодавству та є кримінальним правопорушенням.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» вбачається, що органи і установи виконання покарань відносяться до правоохоронних органів.

Також, відповідно до ч.1 ст. 6 ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається, в тому числі, з установ виконання покарань.

ОСОБА_5 був співробітником установи виконання покарань, а саме ДУ «Північна виправна колонія №90», тобто був працівником правоохоронного органу.

Таким чином, ОСОБА_5 почавши працювати на посаді «заместителя дежурного помощника начальника Северной исправительной колонии №90», будучи працівником правоохоронного органу України, вступив до правоохоронного органу РФ, а саме здійснив перехід на бік ворога.

Факт того, що ОСОБА_5 з 01.06.2022 року почав працювати на правоохоронні органи РФ в системі установ виконання покарань, будучи до цього працівником правоохоронного органу України, свідчить про його перехід на бік ворога, а саме РФ.

Як вже було зазначено вище, під час розгляду кримінального провадження, суд повинен керуватися стандартом доведеності вини «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було учинено і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Суд встановив обставини та розвиток подій, які відбувалися ґрунтуючись на доказах, які були досліджені.

Зазначені обставини є доведеними та суд вважає, що провина ОСОБА_5 доведена поза розумним сумнівом.

Щодо клопотання сторони захисту про недопустимість доказів, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Сторона захисту наполягає на визнання недопустимим доказом копії протоколу обшуку та відеозапису до нього, який було здійснено 24.11.2022 року в адміністративних будівель ДУ «ПВК №90», розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Некрасова, 234. При цьому сторона захисту посилається на відсутність на відеозапису моменту опечатування вилучених доказів, а також на те, що під час судового розгляду судом були досліджені копії вилучених документів.

Сторона захисту не надала суду будь яких відомостей, що документи вилучені під час обшуку отримані з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Крім того, під час проведення обшуку використовувався відеозапис, який в повній мірі дає можливість впевнитись, які саме документи було вилучено в незалежності від наявності на відеозапису моменту їх опечатування.

Щодо дослідження під час судового розгляду деяких копій документів, а не їх оригіналів, то суд зазначає, зазначені документи були виділені із матеріалів іншого кримінального провадження, а саме № 0000227, що зумовлює дослідження їх копій. Вказана обставина в будь-якому випадку не може свідчити про недопустимість доказів.

При цьому, судом встановлено, що обшук проводився відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту щодо визнання копії протоколу обшуку від 24.11.2022 рокута відеозапису до нього недопустимим доказом.

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставину, яка пом`якшує покарання вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин.

В обвинувальному акті зазначена обставина, яка пом`якшує покарання, а саме активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Суд вважає за необхідне зазначити, що обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження не визнавав себе винним, тому необхідно виключити зазначену обставину, як пом`якшуючу провину обвинуваченому.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий; його вік 37 років та соціальне положення одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 111 КК України у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_5 маючи спеціальне звання вчинив особливо тяжкий злочин суд вважає за необхідно на підставі ст.ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання «старший прапорщик внутрішньої служби».

Приймаючи рішення щодо застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 вчинив злочин перебуваючи на службі в правоохоронних органах та характер його діяння свідчить про неможливість збереження за ним права обіймати посади в правоохоронних органах.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

З урахуванням призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити, до набрання вироком законної сили.

Суд вважає за необхідне відповідно до ст. 100 КПК України речові докази зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити за ч.2 ст. 111 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років з конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_5 з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на три роки із позбавлення спеціального звання «старший прапорщик внутрішньої служби».

Початок строку відбування покарання:

Строк відбування покарання рахувати з дати оголошення вироку, а саме з 25.09.2025 року.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речові докази журнал документів вхідної кореспонденції, журнал реєстрації вхідної кореспонденції, журнал обліку виданих паперів, журнал реєстрації вхідної кореспонденції, журнал реєстрації паперів по особовому складу, журнал реєстрації внутрішньої кореспонденції, журнал реєстрації паперів по особовому складу, журнал реєстрації внутрішньої кореспонденції, журнал реєстрації вихідної кореспонденції, журнал реєстрації наказів, що містять помітки «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» та «Северная исправительная колония №90», «счёт-фактура №13946 от 10.10.2022» на одному аркуші із печаткою синього кольору на ньому із написом «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» та кодом «», «дополнительное соглашение №2 к срочному трудовому договору от 01.06.2022 года» на працівника ОСОБА_14 у 2-х примірниках на 1 аркуші кожний; акти технічного огляду території, приміщень та споруд установи, а також акти проведення обшуків (оглядів) загальною кількістю на трьохстах тридцяти аркушах зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Рішення про залік досудового тримання під вартою:

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 , відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 14.12.2022 року по набрання вироком законної сили.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючи суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3