Справа №487/4893/25
Провадження №1-кс/487/5411/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 07.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000953 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

08.12.2025 слідчий СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, ОСОБА_7 звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим заступником керівника Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_8 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. 13.09.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.10.2025 року ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2025 року скасовано та постановлено нову, відповідно до якої відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.11.2025 року та визначено розмір застави. Закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні у встановлений законом термін, не представляється можливим, оскільки встановлені додаткові обставини вчинення правопорушення. Ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. З урахуванням викладеного, слідчий просила продовжити стосовно підозрюваного строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_6 категорично не погоджуючись з пред`явленою підозрою, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав надані ним письмові заперечення, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого посилаючись на недоведеність ризиків, неогрунтованість підозри. Крім того просив врахувати дані про особу підозрюваного, який є інвалідом 3 групи, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначив, що ризики, зазначені у клопотанні, не підтверджені, у сторони обвинувачення відсутні докази на підтвердження вини підозрюваного, а повідомлення про підозру є необґрунтованим. Також, просив врахувати дані про особу підозрюваного, відмовити у задоволенні клопотання прокурора застосувавши відносно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, або визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 07.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000953 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

Відповідно до клопотання, невстановлена досудовим розслідуванням група осіб, обрала спосіб заробітку у вигляді скоєння шахрайських дій відносно громадян України, у тому числі мешканців міста Миколаєва. З цією метою, діючи відповідно до попередньої змови та вигаданої легенди, залучили інших невстановлених осіб, які представлялися співробітниками Служби безпеки України та вводили громадян в оману, повідомляючи неправдиву інформацію про те, що останні нібито придбали медичні препарати, виготовлені на території Російської Федерації, чим «підтримали країну-агресора», у зв?язку з чим підлягають до кримінальної відповідальності за державну зраду.

Водночас потерпілим пропонувалося уникнути такої «відповідальності» за умови термінового перерахування грошових коштів на заздалегідь визначені рахунки підприємств, підконтрольних учасникам злочинної групи.

Потерпілі, будучи введеними в оману, вважаючи дії «співробітників СБУ» законними, мали здійснювати перекази значних сум грошових коштів на підконтрольні вказаній групі осіб банківські рахунки, належних як фізичним так і юридичним особам.

Так, ОСОБА_6 , якому визначено роль особи, на яку покладено обов?язки акумулювання та розподілення грошових коштів, якими незаконно заволоділи невстановлені особи шляхом здійснення шахрайських дій, діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.06.2025, вступив у попередню злочинну змову з іншими невстановленими під час досудового розслідування особами з метою заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману.

Виконуючи відведену йому роль пособника у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_6 , володіючи фінансовим номером та маючи доступ до банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_1 , відкритому у АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », сприяв невстановленим під час досудового розслідування особам у вчинені шахрайських дій, шляхом отримання грошових коштів від потерпілих, та подальшим їх перерахуванням та розподіленням на заздалегідь визначені банківські рахунки.

Так, 16.06.2025 о 13:12 потерпіла ОСОБА_10 отримала дзвінок у месенджері «Viber» з номера НОМЕР_2 , від невстановленої особи, яка представилась співробітником СБУ - « ОСОБА_11 » та для переконання потерпілої у правдивості свої слів та наявності повноважень, переслав фотографію «службового посвідчення співробітника СБУ».

Під час спілкування з потерпілою, вказана особа переконала останню, що вона нібито купує ліки російського виробництва і буде притягнута до кримінальної відповідальності за державну зраду.

У подальшому невстановлена особа, яка представилась як ОСОБА_12 , запропонував потерпілій ОСОБА_10 конфіденційне співробітництво зі ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак зазначив про наявність у останньої двох квартир, що суперечить посадовим інструкціям та необхідно здійснити «переоформлення» нерухомого майна.

Також вказана невстановлена особа, вказала, що для оформлення документів щодо нерухомого майна потерпілій ОСОБА_10 необхідно перерахувати кошти у сумі 500 000 грн. на надані ним банківські рахунки.

Потерпіла ОСОБА_10 , будучи введеною в оману, вважаючи доводи невстановленої особи, яка представилась співробітником ІНФОРМАЦІЯ_7 , законними та обґрунтованими, погодилась перерахувати вказану суму грошових коштів.

Так, 17.06.2025 о 15.37 години, потерпіла ОСОБА_10 відділення за вказівками невстановленої під час досудового розслідування особи « ОСОБА_13 », перебуваючи у відділенні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила переказ грошових коштів у сумі 23 000 грн ( із врахуванням комісії 23 230 грн.) на наданий вказаною невстановленою особою банківський розрахунковий рахунок НОМЕР_3 (банк АТ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », отримувач - ОСОБА_14 ).

Далі, 24.06.2025 за вказівками невстановленої особи, яка представилася як « ОСОБА_11 », потерпіла ОСОБА_10 у різних відділеннях АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на території міста Миколаєва, використовуючи надані вказаною невстановленою особою « ОСОБА_11 ». банківські рахунки, здійснила перекази грошових коштів, а саме: 275 000 грн (із врахуванням комісії 276 500 грн) на банківський рахунок НОМЕР_4 , користувачем якого є юридична особа ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 »; 200 000 грн (із врахуванням комісії 201 500 грн) на банківський рахунок НОМЕР_1 , користувачем якого є юридична особа ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та розпорядником коштів за фінансовим номером якого є ОСОБА_6 .

Продовжуючи свої злочинні дії, невстановлена під час досудового розслідування особа, використовуючи мобільний номер НОМЕР_5 , 26.06.2025 здійснила телефонний дзвінок потерпілій ОСОБА_10 за допомогою месенджера «Viber» та, представившись співробітником Служби безпеки України « ОСОБА_15 », повідомила, що особа яка спілкувалась із нею раніше « ОСОБА_11 » відсторонений від посади, та для повернення раніше перерахованих нею 500 000 грн необхідно ще раз перерахувати кошти на нові банківські рахунки у тій саме сумі.

Потерпіла ОСОБА_10 будучи введеною в оману, погодилась здійснити вказані перекази та використовуючи надані « ОСОБА_15 » банківські рахунками, знаходячись у різних відділеннях АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » у місті Миколаєві здійснила наступні грошові перекази: 30.06.2025 переказала грошові кошти у сумі 300 000 грн (із врахуванням комісії 301 500 грн) на банківський рахунок НОМЕР_1 , користувачем якого є юридична особа - ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та розпорядником коштів за фінансовим номером якого є ОСОБА_6 ; 01.07.2025 переказала грошові кошти у сумі 200 000 грн. (із врахуванням комісії 201 500 грн) на банківський рахунок НОМЕР_1 , користувачем якого є юридична особа - ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та розпорядником коштів за фінансовим номером якого є ОСОБА_6 .

Продовжуючи свої злочинні дії, невстановлена під час досудового розслідування особа, яка представилась як « ОСОБА_15 », 02.07.2025 під час чергової телефонної розмови повідомила потерпілій ОСОБА_10 про необхідність сплати податків та військового збору у сумі 230 000 грн за переказані нею грошові кошти, при цьому вказуючи на необхідність здійснення переказів певних сум грошових коштів на надані ним банківські рахунки Потерпіла ОСОБА_10 будучи введеною в оману, 02.07.2025 за вказівками « ОСОБА_15 » здійснила перекази грошових коштів на наступні банківські рахунки: 75000 гривень (з врахуванням комісії 75750 гривень) на рахунок НОМЕР_6 (банк ПуАТ « ІНФОРМАЦІЯ_11 », отримувач ОСОБА_16 ); 75000 гривень (з врахуванням комісії 75750 гривень) на рахунок НОМЕР_7 (банк ПуАТ « ІНФОРМАЦІЯ_11 »», отримувач ОСОБА_17 ); 75000 гривень (з врахуванням комісіі 75750 гривень) на рахунок НОМЕР_8 (банк ПуАТ « ІНФОРМАЦІЯ_12 »», отримувач ОСОБА_18 ).

Загалом, діями невстановлених осіб, за посібництва ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_10 було спричинено матеріальний збиток (з урахування сплаченої нею банківської комісії) на загальну суму 1 231 480 гривень.

Тобто, у межах злочинної схеми, організованої групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб, та ОСОБА_6 , ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було використано як юридичну платформу для акумулювання та подальшого виведення коштів, отриманих від потерпілої ОСОБА_10

ОСОБА_6 вказані грошові кошти, після їх зарахування, перераховував на карткові рахунки фізичних осіб та підконтрольних суб?єктів або оформлювалися як оплата за фіктивними договорами, що забезпечувало їх подальший розподіл між учасниками злочинної діяльності та приховування їх незаконного походження.

12.09.2025 ОСОБА_6 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 за погодженням з заступником керівника окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_8 , 13.09.2025 року повідомлено ОСОБА_6 про підозру, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 10.11.2025 (включно) та визначено розмір застави - 51476000 гривень.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.10.2025 року ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2025 року скасовано та постановлено нову, відповідно до якої відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.11.2025 року та визначено розмір застави - 2 997 720 гривень.

Постановою керівника Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_19 від 05.11.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000953 продовжено до 3-х місяців, тобто 13.12.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.11.2025 продовжено застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13.12.2025.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 09.12.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000953 до п`яти місців, а саме до 13.02.2026.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, викладені та підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 від 07.07.2025 року яка повідомила про факт заволодіння грошовими коштами шляхом шахрайства, що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 07.07.2025 року, яка детально виклала обставини правопорушення, вказавши на коло осіб, з якими вона контактувала, та підтвердила факт перерахування грошових коштів на банківські рахунки, пов`язані з підозрюваним; протоколом огляду предмету, мобільного телефону марки Samsung Galaxy A06 від 07.07.2025 року, у результаті якого вилучено електронне листування та банківські реквізити, що свідчать про координацію дій між ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами; рапортом на доручення наданого в порядку ст. 40 КПК України, до ВПК в Миколаївській області ДКП НПУ від 16.07.2025 року, який підтверджує обґрунтованість підозри та вказують на ймовірну участь інших осіб у вчиненні злочину; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22.08.2025 року, в ходя якого вилучено копії платіжних доручень, банківських виписок, що вказують на систематичне перерахування коштів; описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ від 22.08.2025; випискою з банку АТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 » відносно карткового рахунку НОМЕР_1 за період часу з 15.06.2025 по 15.07.2025 року, згідно з якою встановлено рух грошових коштів у великих розмірах на рахунках, відкритих на підставних осіб; рапортом на доручення наданого в порядку ст. 40 КПК України, до УКР ГУНП в Миколаївській області від 08.09.2025 року, який підтверджує обґрунтованість підозри та вказують на ймовірну участь інших осіб у вчиненні злочину; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 від 12.09.2025 року, в ході обшуку вилучено комп`ютерну техніку, мобільні телефони, банківські картки, чорнові записи, флеш-накопичувачі, сім-картки які містять інформацію про фінансові операції та схеми обготівкування коштів; описом речей і документів, які були вилучені в ході проведення обшуку від 12.09.2025 року.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

За змістом частин 1 та 2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України виправдовують тримання особи під вартою.

Злочин за ч. 5 ст. 190 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, тяжкість кримінального правопорушення свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі доведеності його вини, продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також прокурором у судовому засіданні доведено продовження існування ризику, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що шахрайська схема, у межах якої, за даними слідства, діяв ОСОБА_6 , ґрунтувалася на персональному спілкуванні з потерпілою з використанням її персональних даних, відомостей про належне їй майно, а також залучення третіх осіб. Потерпіла ОСОБА_10 уже перебувала в тривалому психологічному контакті з невстановленими співучасниками, які представлялися співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_14 , що свідчить про їхню зацікавленість у подальшому впливі на неї з метою уникнення відповідальності.

Отже, перебуваючи на волі, підозрюваний, будучи обізнаним про особу потерпілої, характер її участі в кримінальному провадженні, а також про інших невстановлених органом досудового розслідування осіб, які можуть бути залучені до шахрайських дій, матиме реальну можливість узгодити з ними позицію, схилити до відмови від показань, надання неправдивих пояснень або зміни раніше наданих показань.

При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Крім того, доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення характеризується високим ступенем організованості та використанням розгалуженої мережі рахунків фізичних і юридичних осіб. Грошові кошти потерпілої неодноразово акумулювалися на рахунку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розпорядником фінансового номера якого був ОСОБА_6 , а надалі перераховувалися на низку інших рахунків підконтрольних осіб, у тому числі з імітацією господарських операцій.

Характер інкримінованого кримінального правопорушення свідчить не про одноразовий епізод, а про налагоджений механізм заволодіння грошовими коштами. За цих умов, у разі звільнення ОСОБА_6 існує реальна загроза продовження аналогічної діяльності.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Прокурором у судовому засіданні доведено, що завершити досудове слідство до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу неможливо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання винним йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , який народився у 1984 році; на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває, є інвалідом ІІІ групи. Крім того, слідчим суддею враховується міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_6 одружений, має дітей віком 1 рік та 12 років, має професійно-технічну освіту. Підозрюваний має постійне місце проживання, за яким проживає з дружиною та дітьми, офіційне джерело доходу - є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності: надання юридичних послуг. Раніше ОСОБА_6 не засуджувався, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки. За вказаних вище обставин, обраний щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Посилання сторони захисту на наявність у ОСОБА_6 інвалідності ІІІ групи з дитинства, сімейного стану, наявності двох малолітніх дітей, реєстрації як фізичної особи-підприємця та відсутності судимостей, безперечно характеризують особу підозрюваного з позитивного боку і були враховані, однак вони не усувають установлених ризиків переховування від правосуддя, незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також ризику продовження злочинної діяльності.

Стосовно доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри то перевірка вказаних обставин виходить за межі предмета перегляду ухвали про продовження строку тримання під вартою, оскільки на даному етапі слідчий суддя перевіряє саме наявність обґрунтованої підозри та ризиків, а не вирішує питання доведеності вини по суті.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового слідства підлягає задоволенню оскільки слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Заперечення, надані стороною захисту, зазначеного висновку суду не спростовують з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 197, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 07.02.2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 12.12.2025 о 10.50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1