Справа № 461/948/22
Провадження № 1-кс/461/7363/25
УХВАЛА

03.12.2025 м. Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_9 від розгляду кримінального провадження, внесеного 30.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000790, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в :

в провадженні судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 30.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000790, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

03.12.2025 захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву про відвід судді ОСОБА_9 від розгляду кримінального провадження, внесеного 30.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000790, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

В обґрунтування заявленого відводу зазначає, що в ухвалі від 04.11.2025 у вказаному кримінальному провадженні суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 зазначено наступне: «Обґрунтованість підозри/обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами у кримінальному провадженні: протоколом огляду місця події від 29.11.2021; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 30.11.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30.11.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.12.2021; протоколом огляду місця події від 01.12.2021; протоколом огляду місця події від 01.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02.12.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 02.12.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 02.12.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 02.12.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 02.12.2021. Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри/обвинувачення, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченої ОСОБА_8 із вчиненням даного кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого судового слідства у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України». Разом з тим, стороною обвинувачення не надавались будь які копії матеріалів кримінального провадження №0000790, що виключає можливість ознайомлення з ними учасниками провадження у визначений КПК України спосіб. Таким чином, дії судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 викликають сумнів у її неупередженості, адже в основу рішення покладено докази, які суддя не досліджувала безпосередньо. Крім цього, в межах вказаного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 подав цивільний позов (майнова шкода - 19 000 доларів США; моральна шкода - 100 000 грн). Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23.12.2021 (з метою відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням) накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ). Згідно проведеної оцінки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість такої становить 865 000 грн. З метою дослідження ймовірного розміру моральної шкоди було проведено експертне дослідження, згідно висновку за результатами проведення якого орієнтовний розмір відшкодування презюмованої моральної шкоди за судовою практикою України становить 41845,50 грн. Враховуючи розумність вбачається, що реальний розмір завданої шкоди становить 19 000 доларів СІНА (що еквівалентно по курсу НБУ 782 990 грн) та 41845,50 грн (розумний розмір моральної шкоди), який загалом становить 824835,50 грн, в той час коли вартість арештованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 , становить 865000 грн, тобто повністю покриває таку ймовірну шкоду. Однак 17.03.2023 цивільним позивачем ОСОБА_6 була подана заява про збільшення позовних вимог за цивільним позовом у кримінальному провадженні, внесеному 30.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000790. У тексті вказаної заяви зазначено: «У звязку із чим, ОСОБА_6 оцінює моральні збитки від злочину, вчиненого ОСОБА_8 , в розмірі 1 000 000 грн (який обґрунтовується її умисними діями як під час протиправних дій, так і подальшою поведінкою в ході досудового розслідування та суду), через що слід збільшити відповідні позовні вимоги». Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.03.2023 накладено арешт на інше майно, яке перебуває у власності ОСОБА_8 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , з метою забезпечення цивільного позову, що у своїй сукупності (у стороннього спостерігача) викликає враження ймовірно узгоджених дій між потерпілим (його представником) та суддеюГалицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2025, справу розподілено судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції) підтримав подану заяву про відвід судді в повному обсязі, просив таку задоволити у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів у її неупередженості. Як на підставу відводу покликається на те, що суддею ОСОБА_9 в мотивувальній частині ухвалі від 04.11.2025 зазначені обставини, що обґрунтовують підозру, з посиланням на протоколи допиту свідків, потерпілих, тощо. Разом з тим, будь-які копії матеріалів кримінального провадження суду надано не було. Окрім цього, в межах даного кримінального потерпілим було подано цивільний позов на суму 19000 доларів США матеріальної шкоди і 100000 грн моральної шкоди. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова накладено арешт на квартиру в Київській області, яка належить обвинуваченій ОСОБА_8 , вартість якої згідно експертного дослідження становить 865000 грн, з метою забезпечення цивільного позову. Таким чином, зазначена сума повністю покриває заявлені позовні вимоги потерпілого. Однак 17.03.2023 потерпілим (цивільним позивачем) подано заяву про збільшення позовних вимог в частині моральної шкоди до 1000000 грн. Ухвалою судді ОСОБА_9 від 20.03.2023 накладено арешт на інше майно, яке перебуває у власності обвинуваченої ОСОБА_8 , а саме на квартиру, яка знаходиться в м. Києві з метою забезпечення цивільного позову. Згідно висновку експертного дослідження, орієнтовний розмір відшкодування моральної шкоди за судовою практикою України у вказаній категорії справ становить 41845 грн. Таким чином, фактично суддя ОСОБА_9 у своєму рішенні збільшила розмір моральних збитків до 1000000 грн, тобто в 10 разів, та наклала арешт на квартиру, яка знаходиться в м. Києві, вартість якої становить близько 80-100 тис. доларів США. В сукупності наведені обставини викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_9 , що полягає у ймовірних узгоджених діях між суддею та потерпілим.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 підтримав заяву про відвід судді в повному обсязі, просив таку задоволити. Вважає, що накладення арешту на майно обвинуваченої є неспівмірним з позовними вимогами, заявленими потерпілим у цивільному позові.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала подану її захисником заяву про відвід судді. Зазначила, що нею подано щодо судді ОСОБА_9 дві дисциплінарні скарги до Вищої ради правосуддя, що стосуються порушення їй права на доступ до правосуддя шляхом відмови в наданні дозволу на участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, які на даний час не розглянуті. Вказана обставина може свідчити про наявність тривалого конфлікту інтересів між нею та суддею ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення заяви про відвід заперечила, оскільки жодних обставин, які б свідчили про неупередженість судді ОСОБА_9 захисником не наведено. Щодо ухвали судді ОСОБА_9 про застосування відносно обвинуваченоїОСОБА_8 запобіжного заходу зазначила, що така була предметом розгляду апеляційного суду, та за результатами розгляду ухвала залишена без змін.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав думку прокурора, у задоволенні заяви про відвід просив відмовити.

Представник потерпілого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) щодо задоволення заяви про відвід заперечив. Додатково зазначив, що суд при застосуванні запобіжного заходу зобов`язаний оцінити обґрунтованість підозри, що фактично є процесуальною функцією суду, та жодним чином не свідчить про прояв неупередженості. Вказане підтверджується також сталою практикою Європейського суду з прав людини. Щодо покликань захисника обвинуваченої у поданій заяві про відвід щодо спільних дій судді ОСОБА_9 з стороною потерпілого вважає такі безпідставними, оскільки подача цивільного позову та збільшення цивільного позову належить до процесуальних прав потерпілого. Більше того, ухвала судді ОСОБА_9 про накладення арешту на майно від 20.03.2023 також була предметом розгляду апеляційного суду, однак така не була змінена чи скасована.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали заяви про відвід судді, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Заява про відвід має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі у судовому провадженні.

Захисник обвинуваченої вказує на те, що заявляє про відвід судді ОСОБА_9 від розгляду кримінального провадження, внесеного 30.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000790, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів у її неупередженості. Зокрема, захисник покликається на те, що суддя ОСОБА_9 в ухвалі від 04.11.2025, якою в тому числі застосовано до обвинуваченої запобіжний захід тримання під вартою, покликається на докази, які суддя не досліджувала безпосередньо, а також суддя ухвалою від 20.03.2023 наклала арешт на квартиру, яка перебуває у власності обвинуваченої ОСОБА_8 , з метою забезпечення цивільного позову, вартість якої є неспівмірною з позовними вимогами цивільного позову, поданого потерпілим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується поки не надано доказів протилежного.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Виходячи з вищенаведеного, для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Отже, відвід має бути вмотивований, тобто містити відповідні аргументи та докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При здійсненні правосуддя судді незалежні і керуються верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що доводи захисника обвинуваченої ґрунтуються виключно на припущеннях і суб`єктивній думці, яка фактично зводиться до непогодження з процесуальними рішеннями судді ОСОБА_9 , постановленими у кримінальному провадженні, внесеному 30.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000790, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме ухвали суду від 20.03.2023 про накладення арешту на майно обвинуваченої та ухвали суду від 04.11.2025, якою в тому числі застосовано до обвинуваченої запобіжний захід тримання під вартою, такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а факти які встановлюють упередженість судді в ході розгляду заяви про відвід не знайшли свого підтвердження.

Суд вважає також доречним послатись на практику Європейського суду з прав людини, в якій Суд зазначає, що прийняття рішень, які можуть викликати незадоволення однієї зі сторін, не є ознакою упередженості. Прийняття таких рішень має відбуватися відповідно до принципів судочинства та з врахуванням усіх вимог, що висуваються до судового рішення. Суддя при прийнятті рішення має врахувати усі обставини справи та дослідити усі докази (рішення у справі «Jasiсski проти Польщі» від 20 грудня 2005 року, заява №30865/96, п.54-58). Незгода з попередніми рішеннями не може бути підставою для відводу, оскільки не є об`єктивною обставиною, яка може вказувати на упередженість судді.

Кримінальним процесуальним законом гарантовано право кожному на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України, що є однією із засад кримінального провадження, передбаченою ст.24 КПК України.

Суд вважає безпідставними покликання захисника обвинуваченої, як на підставу відводу, на те, що при постановленні ухвали від 04.11.2025, якою в тому числі застосовано до обвинуваченої запобіжний захід тримання під вартою, суддя покликається на докази, які не досліджувала безпосередньо, з огляду на наступне.

Так, ухвалою суду від 04.11.2025, постановленою в підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному 30.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000790, застосовано до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обрано ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 31.03.2025, у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», строком на 60 днів з моменту затримання, тобто до 01.01.2026 включно, без визначення розміру застави. Справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду м. Львова на 11.11.2025 о 10.30 год.

Приписами ч.4 ст.291 КПК України встановлено, що до обвинувального акта додається лише реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов і документи, пов`язані з їх врученням відповідним учасникам кримінального провадження, довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Стаття 317 КПК України не надає сторонам право подавати до суду докази під час підготовчого судового засідання, а суду - право на задоволення клопотання про приєднання тих чи інших доказів до обвинувального акта до початку судового розгляду.

Разом з тим, положеннями статті 177 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).

Враховуючи стадію кримінального провадження, суд був позбавлений можливості безпосереднього дослідження доказів, які підтверджують обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, а тому при вирішенні вказаного клопотання про застосування запобіжного заходу не надавав їм оцінки, а лише констатував факт наявності таких доказів зібраних на стадії досудового розслідування, зазначивши їх перелік, наведений у клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу. Разом з тим, докази, які, на думку сторони обвинувачення, його підтверджують, будуть досліджуватися судом відповідно до параграфу 3 глави 28 КПК України, і тільки за результатами судового розгляду буде надано їм оцінку та вирішено питання про доведеність/не доведеність обвинувачення.

Щодо покликань обвинуваченої в судовому засіданні як на підставу відводу судді ОСОБА_9 на подачу нею щодо судді двох дисциплінарних скарг до Вищої ради правосуддя, що стосуються вказаного кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Право на звернення із скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа (стаття 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Суд звертає увагу, що Рада суддів України у пункті 2 рішення №13 від 01 березня 2019 року зазначає, що наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Тобто навіть випадок подання особою дисциплінарної скарги під час розгляду тієї ж судової справи, в якій вона є стороною, не розглядається Радою суддів України як підстава для усунення судді від розгляду такої справи.

Отже, сам факт звернення обвинуваченої зі скаргами щодо судді не є свідченням упередженості судді під час розгляду справи.

З огляду на наведене вище, описані у заяві захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_9 обставини не можна визнати такими, що виключають можливість її участі у розгляді кримінального провадження, внесеного 30.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000790, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, відтак у задоволенні такої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.75, 80, 81,372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_9 від розгляду кримінального провадження, внесеного 30.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000790, про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04.12.2025.

Суддя ОСОБА_17