Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/5176/25
Провадження № 1-кп/572/513/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,, за участю сторін кримінального провадження

прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Сарни обвинувальний акт у кп №0000956 від 01.10.2015р., щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Морочне, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Стрільськ, мешканця АДРЕСА_2 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000956 від 01.10.2015р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , працюючи згідно з наказом № 60о/с від 01.12.2014 на посаді начальника виробничо-технічного відділу «Підприємства Катеринівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№ 46)» (далі - Підприємство), відповідно до своїх посадових обов`язків, викладених у посадовій інструкції, затвердженій наказом директора Підприємства від 01.01.2015 був зобов`язаний організувати належний контроль за дотриманням технологічних процесів, що виконувались у підпорядкованому йому відділі. Зокрема, згідно з п. 2.6 посадової інструкції та п. 2.4 Порядку організації виробничої діяльності та залучення засуджених до суспільно-корисної праці, на ОСОБА_4 покладалася функція організації технологічних процесів, контролю за їх безпечністю та своєчасного інформування працівників про можливі ризики.

Так, близько 17 години 30.09.2015, ОСОБА_8 , кримінальне провадження відносно якого закрито у зв`язку із його смертю, будучи засудженим та відбуваючи покарання у ДУ «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», прийнятим згідно з наказом директора Підприємства від 14.08.2015 № 15 на посаду водія автонавантажувача, керуючи автонавантажувачем марки «АП-40814» (з максимально допустимою вантажопідйомністю 5 000 кг) на території виробничої зони вищевказаного Підприємства у с. Катеринівка, вул. Ткача, 1, Сарненського р-ну, Рівненської обл., здійснював розвантаження з кузова вантажного автомобіля марки «Краз 257», д.н.з. НОМЕР_1 , гранітного каменю, масою 6 640 кг. Завантаживши камінь на лапи навантажувача, водій ОСОБА_8 намагався здійснити з ним маневр назад, та повернути праворуч, однак, через значну вагу каменю, автонавантажувач почало розхитувати. За цим, водій ОСОБА_8 , всупереч правилам техніки безпеки при виконанні робіт з підвищеною небезпекою, покликав на допомогу інших засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та попросив їх вилізти на кузов автонавантажувача для здійснення противаги піднятому каменю. В цей час, автонавантажувач нахилився вперед до моменту зіткнення кінцями лап із асфальтовим покриттям, після чого різко замортизував назад. Внаслідок цього, з навантажувача впали ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , отримавши тілесні ушкодження.

Зокрема, засудженому ОСОБА_9 спричинено закритий уламковий перелом правого колінного суглобу, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а засудженому ОСОБА_6 спричинено важку закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня, масивний субарохноїдальний крововилив, субдуральне нашарування зліва, набряк головного мозку, перелом стінок правої очниці, лівої скроневої ділянки, правобічний геміпарез, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

При цьому, згідно з п. 102 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 15.02.2005 за № 232/10512, роботи по розвантаженню гранітного каменю, які виконувались за допомогою автонавантажувача марки «АП-40814», відносились до робіт з підвищеною небезпекою.

До початку цієї події, перебуваючи у вищевказаному місці, близько 17 години 30.09.2015, начальник виробничо-технічного відділу ОСОБА_4 особисто організував процес доставлення і початку розвантаження каменів, був присутній під час виконання першої частини робіт (а саме розвантаження каменю меншого розміру), однак, перед безпосереднім початком розвантаження каменів за допомогою автонавантажувача з кузова вантажного автомобіля та передачею контролю за завершенням процесу старшому майстру дільниці ОСОБА_5 , не забезпечив передачу ключової інформації водієві автонавантажувача ОСОБА_8 щодо маси вантажу. Так, фактична маса каменю становила 6 640 кг, що на 1 640 кг перевищувала номінальну вантажопідйомність автонавантажувача (5 000 кг), і створювала пряму загрозу втрати стійкості машини.

Враховуючи ймовірну зміну маси каменю після його буріння, ОСОБА_4 як відповідальний керівник мав або організувати повторне зважування розділеного вантажу до його навантаження, або категорично заборонити використання навантажувача без уточнення фактичної ваги. Такі дії прямо випливають із положень пункту 4 глави 1 розділу 3 Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 19.01.2015 № 21, яким передбачено, що перед підйомом і переміщенням вантажів мають бути перевірені місця стропування, положення центра ваги та величина маси вантажу повинні бути позначені підприємством-виготовлювачем продукції або відправником вантажу. Крім цього, згідно з п. 42 глави 13 розділу 3 того ж Наказу, категорично забороняється підіймати вантажі, маса яких перевищує допустимі параметри техніки, що у цій ситуації проігноровано. ОСОБА_4 , передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своєї бездіяльності, діючи легковажно, не вжив жодних запобіжних заходів щодо перевірки відповідності вантажу вантажопідіймальним можливостям техніки, не заборонив виконання небезпечної операції, та не попередив водія навантажувача про перевищення допустимої норми.

Зазначені порушення є прямо пов`язаними із настанням нещасного випадку, оскільки саме перевантаження техніки стало причиною порушення її стійкості, вимушеного залучення сторонніх осіб для її «врівноваження» та, як наслідок, травмування ОСОБА_6 і ОСОБА_9 .

Вищевказаною необережною протиправною бездіяльністю, яка перебуває у прямому безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної події і наслідками у вигляді травмування ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , начальник виробничо-технічного відділу Підприємства ОСОБА_4 порушив:

- п. 2.4. Порядку організації виробничої діяльності та залучення засуджених до суспільно корисної праці на підприємствах виправних центрів, виправних та виховних колоній Державної кримінально-виконавчої служби України, в частині не здійснення дієвої організації виробничого процесу на дільниці, а саме не попередження водія автонавантажувача про перевищення ваги гранітного каменю за номінальну вантажопідйомність автонавантажувача;

- п. 2.6. Посадової інструкція начальника виробничо-технічного відділу підприємства Катеринівської виправної колонії в Рівненській області (№ 46), в частині не вжиття заходів щодо запобігання і усунення порушень виробничого процесу, а саме не попередження водія автонавантажувача про перевищення ваги гранітного каменю за номінальну вантажопідйомність автонавантажувача;

- п. 42 глави 13 розділу 3 Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 19.01.2015 № 21 «Про затвердження Правил охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт», в частині транспортування вантажу маса якого, перевищує номінальну вантажопідйомність машини, а саме не попередження водія автонавантажувача про перевищення ваги гранітного каменю за номінальну вантажопідйомність автонавантажувача.

Поруч з тим, ОСОБА_5 , працюючи згідно з наказом № 1о/с від 03.09.2012 на посаді старшого майстра дільниці «Підприємства Катеринівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№ 46)» (далі -Підприємство), відповідно до своїх посадових обов`язків, викладених у посадовій інструкції, затвердженій наказом директора Підприємства від 12.01.2015 № 23, був зобов`язаний здійснювати контроль за дотриманням технологічних процесів, у тому числі контроль безпечного виконання робіт, що проводились на підпорядкованій йому дільниці. Зокрема, згідно з п. 2.3 посадової інструкції, до його функціональних обов`язків входило виявлення порушень виробничого процесу та забезпечення їх усунення.

Так, близько 17 години 30.09.2015, ОСОБА_8 , кримінальне провадження відносно якого закрито у зв`язку із його смертю, будучи засудженим та відбуваючи покарання у ДУ «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», прийнятим згідно з наказом директора Підприємства від 14.08.2015 № 15 на посаду водія автонавантажувача, керуючи автонавантажувачем марки «АП-40814» (з максимально допустимою вантажопідйомністю 5 000 кг) на території виробничої зони вищевказаного Підприємства у с. Катеринівка, вул. Ткача, 1, Сарненського р-ну, Рівненської обл., здійснював розвантаження з кузова вантажного автомобіля марки «Краз 257», д.н.з. НОМЕР_1 , гранітного каменю, масою 6 640 кг. Завантаживши камінь на лапи навантажувача, водій ОСОБА_8 намагався здійснити з ним маневр назад, та повернути праворуч, однак, через значну вагу каменю, автонавантажувач почало розхитувати. За цим, водій ОСОБА_8 , всупереч правилам техніки безпеки при виконанні робіт з підвищеною небезпекою, покликав на допомогу інших засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та попросив їх вилізти на кузов автонавантажувача для здійснення противаги піднятому каменю. В цей час, автонавантажувач нахилився вперед до моменту зіткнення кінцями лап із асфальтовим покриттям, після чого різко замортизував назад. Внаслідок цього, з навантажувача впали ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , отримавши тілесні ушкодження.

Зокрема, засудженому ОСОБА_9 спричинено закритий уламковий перелом правого колінного суглобу, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а засудженому ОСОБА_6 спричинено важку закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня, масивний субарохноїдальний крововилив, субдуральне нашарування зліва, набряк головного мозку, перелом стінок правої очниці, лівої скроневої ділянки, правобічний геміпарез, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

При цьому, згідно з п. 102 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 15.02.2005 за № 232/10512, роботи по розвантаженню гранітного каменю, які виконувались за допомогою автонавантажувача марки «АП-40814», відносились до робіт з підвищеною небезпекою.

Незадовго до цієї події, перебуваючи у вищевказаному місці, близько 17 години 30.09.2015, старший майстер дільниці ОСОБА_5 прийняв на себе відповідальність за контроль завершального етапу розвантаження гранітного каменю після того, як начальник виробничо-технічного відділу Підприємства ОСОБА_4 передав йому цю функцію та залишив зону розвантаження. Таким чином, у момент розвантаження водієм автонавантажувача ОСОБА_8 відповідного каменю, масою 6 640 кг, ОСОБА_5 був відповідальною особою за організацію і контроль виконання робіт.

Зокрема, у межах обов`язків, покладених на нього як посадовою інструкцією, так і оперативним дорученням в умовах конкретної виробничої ситуації, ОСОБА_5 був зобов`язаний забезпечити безперервний нагляд за перебігом розвантаження відповідного каменю. Це включало не лише візуальне спостереження за роботою водія, а й оперативне реагування на будь-які ознаки небезпеки, зокрема на порушення граничної вантажопідйомності техніки, появу сторонніх осіб у зоні небезпеки, або будь-які інші ризики, пов`язані з виконанням роботи. Проте, ОСОБА_5 , передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своєї бездіяльності, що виразилась у залишенні без контролю процесу розвантаження каменю та не запобігання появі у розвантажувальній зоні сторонніх осіб і подальшому їх протиправному залученню водієм автонавантажувача для збалансування уже розхитаного автонавантажувача, діючи легковажно, не забезпечив належного нагляду за відповідним технологічним процесом.

Відсутність належного нагляду й недбале ставлення зі сторони старшого майстра дільниці ОСОБА_5 до порушень водія автонавантажувача ОСОБА_8 стали прямою причиною того, що останній діяв самовільно і небезпечно, та, як наслідок, відбулося травмування ОСОБА_6 і ОСОБА_9 .

Вищевказаною необережною протиправною бездіяльністю, яка перебуває у прямому безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної події і наслідками у вигляді травмування ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , старший майстер дільниці Підприємства ОСОБА_5 порушив:

- п. 2.3. Посадової інструкції старшого майстра дільниці, в частині не здійснення дієвого контролю за додержанням технологічних процесів, а саме допущення до зони вантажно-розвантажувальних робіт засуджених;

- п. 6 глави 1 розділу 3 Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 19.01.2015 № 21 «Про затвердження Правил охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт», в частині перебування у зоні дії вантажопідіймальних механізмів осіб, не пов`язаних з виконанням цих робіт;

- п. 1 глави 13 розділу 3 Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 19.01.2015 № 21 «Про затвердження Правил охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт», в частині допущення на місце проведення робіт по переміщенню вантажів працівників, що не мають прямого відношення до проведення робіт та допущення до врівноваження вантажу при транспортуванні масою власного тіла засудженими;

- п. 2 глави 13 розділу 3 Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 19.01.2015 № 21 «Про затвердження Правил охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт», в частині перебування сторонніх працівників у зоні виконання вантажно-розвантажувальних робіт.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві, що заподіяло шкоду здоров`ю потерпілому, зокрема тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на початку судового засідання звернулись з клопотаннями про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.

Потерпілий поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає клопотання обвинувачених таким, що підлягає задоволенню, а провадження закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1, 2 ст.285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.272 КК України, згідно ст.12 КК України, класифікується, як тяжкий злочин.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом

Згідно п.3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження,інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене 30 вересня 2015 року. Обвинувальний акт Сарненським районним судом Рівненської області отримано 23.09. 2025 року. Ухвалою суду від 23.09 2025 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання. Після чого, підготовче судове засідання відкладалося у зв`язку з неявкою сторін. З моменту вчинення обвинуваченими інкримінованого злочину минуло більше 10 років, а тому є достатні визначені законодавством правові підстави для звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.272 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.

Відомостей про умисні дії обвинуваченого, спрямовані на ухилення від слідства і суду, про оголошення обвинуваченого у розшук під час судового розгляду не встановлено.

При вирішенні питання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності за строками давності, враховано практику застосування цієї норми висловлену у постановах Верховного Суду. Зокрема Велика Палата Верховного суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) вказала, що звільнення від кримінальної відповідальності заст.49КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

За таких обставин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо останніх - закриттю, у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Розмір майнової шкоди не встановлено.

Процесуальні витрати стягнути з обвинувачених солідарно.

Долю речових доказів вирішити згідно ст.. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

З огляду на викладене, на підставі ст. 49 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ст.288,350,372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.272 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задоволити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.272 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000956 від 01.10.2015р., щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 процесуальні витрати на користь держави в загальній сумі 38 597 (тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень 52 копійки солідарно.

Речові докази - автонавантажувач АП40814, 3 частини хомутів, 1 болт повернути ДУ «Катеринівська ВК №46».

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя