У Х В А Л А

08 грудня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 , що погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001119 від 22.09.2025 про арешт майна,

в с т а н о в и в :

слідчий як сторона кримінального провадження звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на мобільний телефон моделі «Redme Note 9» чорного кольору, з IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2 : НОМЕР_2 , із сім карткою номеру мобільного телефону НОМЕР_3 .

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження № 0001119 від 22.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, в межах якого слідство перевіряє обставини щодо можливих неправомірних дій службових осіб співробітник ТЦК.

На підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, слідчим вилучено мобільний телефон у ОСОБА_5 моделі Redme Note 9 чорного кольору, з IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2 : НОМЕР_2 , із сім карткою номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , визнано такий речовим доказом.

На думку слідства вилучене майно є таким, що містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. З метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для проведення експертиз, виникла необхідність на час досудового розслідування накласти арешт на вказане майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, клопотання про відкладення не подав.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001119 від 22.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Допитаний потерпілий ОСОБА_6 надав покази, що 07.09.2025, приблизно о 14 год. 30 хв., на АДРЕСА_1 співробітник ТЦК застосував до нього фізичне насильство, внаслідок чого у нього виник перелом кістки лівого плеча.

Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 наявний перелом великого горбка лівої плечової кістки, що відноситься до середнього ступеню тяжкості.

Під час проведення впізнання потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 07.09.2025 вибігла з автомобіля ТЦК та спричинила йому тілесне ушкодження у виді перелому великого горбка лівої плечової кістки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 55 від 22.02.2025, солдата ОСОБА_7 призначено на посаду відповідального виконавця адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, солдата ОСОБА_5 , згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 182 від 30.06.2024 призначено на посаду стрільця помічника гранатометника 1 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 695 від 06.09.2025 «Про проведення заходів оповіщення військовозобов`язаних на території Шевченківського району м. Львова», співробітників ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших залучено до оповіщення при проведенні мобілізаційних заходів в умовах воєнного стану.

У ході допиту співробітники ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 надали покази, що фізичної сили і насильство до ОСОБА_6 застосовано не було, що не відповідає дійсності, і вказує на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 могли вступити у зговір щодо надання неправдивих показів слідчому, зокрема могли спілкуватись між собою і за допомогою своїх мобільних телефонів під час смс переписки, або у інших чатах.

Окрім того, мобільні телефони ОСОБА_7 та ОСОБА_5 можуть містити фотографії, відеозаписи щодо вчинення насильства до ОСОБА_6 , а також можуть містити військово-облікові документи ОСОБА_6 , що має доказове значення для кримінального провадження, а тому необхідні для проведення огляду за участі спеціаліста, комп`ютерно-технічної експертизи, збереження мобільного телефону як доказу.

Під час допиту свідка ОСОБА_7 в анкеті протоколу допиту зазначив слідчому, що він користується мобільним телефоном номер якого НОМЕР_4 , а ОСОБА_5 у протоколі допиту свідка зазначив, що він користується мобільним телефоном з номером НОМЕР_5 .

04.12.2025 на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 02.12.2025 про тимчасовий доступ до речей і документів, слідчим вилучено мобільний телефон у ОСОБА_5 моделі Redme Note 9 чорного кольору, з IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2 : НОМЕР_2 , із сім карткою номеру мобільного телефону НОМЕР_3 .

Того ж дня, 04.12.2025, колезі по службі ОСОБА_5 - солдату ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Того ж дня вказаний мобільний телефон ОСОБА_5 слідчим визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001119 від 22.09.2025, як такий що може містити інформацію щодо розмов, текстових повідомлень, фотографій і відеозаписів, у тому числі у месенджерах щодо тактики дачі показів під час слідчих дій, може містити військо-облікові документи потерпілого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучене майно є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, таке майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, зокрема, необхідні для проведення експертизи.

А тому, з метою збереження вилученого майна, яке має значення речового доказу для кримінального провадження, могло зберегти на собі його сліди, та є необхідними для встановлення всіх обставин вчинення злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного здійснення досудового розслідування, може бути використано в ході проведення експертиз, клопотання слід задоволити та накласти арешт вказане майно.

Окрім цього, слід зазначити, що відповідно до положень ст.174 КПК власник або володілець майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково після проведення необхідних слідчих та процесуальних дій.

Керуючись вимогами ст. ст. 117, 170-173, 309, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання задоволити.

Накласти арешт на вилучене майно у кримінальному провадженні №0001119 від 22.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, вилучене 04.12.2025 під час тимчасового доступу до речей і документів у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_2 : на його мобільний телефон моделі «Redme Note 9» чорного кольору, з IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім карткою номеру мобільного телефону НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8