Справа № 639/7656/24
Провадження 1-р/639/6/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про роз`яснення ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2024 та повторне приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»

вироку Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024,

ВСТАНОВИВ:

До Новобаварського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2024.

Зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання ОСОБА_3 . Вирок Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 приведено у відповідність до вимог Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 за ч. 3 ст. 190 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Постановлено вважати ОСОБА_3 таким, що засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі), за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У своїй заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому не зрозуміло, на підставі чого після ухвалення зазначеного судового рішення його не звільнили з-під варти.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заяву та зазначив, що просить повторно вирішити питання про декриміналізацію його діянь, оскільки станом на 2025 рік прожитковий мінімум для працездатних громадян становить 3028 грн., а тому є підстави додатково вирішити питання про звільнення засудженого від покарання за частиною епізодів кримінально караних дій, за вчинення яких він був засуджений.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд справи Новобаварська окружна прокуратура м. Харкова була повідомлена своєчасно та належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 380 КПК України, а також ст. 539 КПК України неявка прокурора не перешкоджає розгляду ініційованого перед судом питання.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Так, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2024 частково задоволено клопотання ОСОБА_3 . Вирок Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 приведено у відповідність до вимог Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 за ч. 3 ст. 190 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Постановлено вважати ОСОБА_3 таким, що засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі), за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На зазначену ухвалу ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу, яку ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 11.08.2025 повернуто засудженому у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відтак, ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2024 набрала законної сили та підлягає виконанню.

У зв`язку з наведеним повторне вирішення питання про «декриміналізацію» вироку Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024, тобто приведення його до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» не має процесуального сенсу, адже це питання вже вирішено ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2024, а тому у задоволенні клопотання (заяви) ОСОБА_3 в цій частині, що було фактично усно заявлене та підтримане ним в судовому засіданні, належить відмовити.

Що стосується питання про роз`яснення ухвали суду від 03.12.2024, необхідно зазначити наступне.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що вона складена відповідно до вимог статті 372 КПК України із посиланням на норми чинного кримінального процесуального закону, викладена чіткими зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння її точного змісту.

Зрозумілість рішення полягає в тому, що воно є доступним для сприйняття, дохідливим, таким, що не припускає варіантності свого тлумачення. Суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно до ч. 2 ст. 21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Враховуючи викладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про безпідставність заяви в частині роз`яснення судового рішення та, як наслідок у її задоволенні вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. ст. 336, 372, 376, 380, 537, 539КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2024 та повторне приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів після отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 07.10.2025.

Суддя ОСОБА_1