ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7897/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/369/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.307 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за № №0000004 від 06.01.2025 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2025 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, зі слів неофіційно працюючого на будівництві, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання визначено ОСОБА_7 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вироком суду також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, при невстановлених обставинах, місці та часі у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут таблеток, які містять метадон, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, особі, з метою отримання за це грошових коштів та особистого збагачення, що є порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995.

З метою реалізації свого злочинного умислу за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах місці та часі, ОСОБА_7 в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, незаконно придбав 5 (п`ять) таблеток округлої форми білого кольору, які містять метадон, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та її небезпеку, 23 січня 2025 року близько 08 години 30 хвилини ОСОБА_7 , діючи умисно, перебуваючи поблизу ГРК "Джентльмен", що по вул. Об`їзна, с.Петриків Тернопільського району Тернопільської області, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбані 5 (п`ять) таблеток округлої форми білого кольору, які містять метадон, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, маса якого в перерахунку на основу становить 0,0490 грама, незаконно збув його ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 300 (триста) гривень.

Згідно ст. 2, 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995 року та Списку №1, Таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, метадон віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

За таких обставин, вказаними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів.

В апеляційних скаргах:

- захисник, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, встановивши обвинуваченому іспитовий строк терміном на 1 рік, а також допитати свідка ОСОБА_9 .

Свої доводи мотивує тим, що у діях працівників поліції була наявна провокація злочину, тому ними спеціаотно було залучено агента ОСОБА_9 , тому необхідним є допит вказаного свідка.

Вказує, що призначене покарання судом є занадто суворим, оскільки обвинувачений раніше не судимий, повністю визнав свою вину, працює без офіційного працевлаштування та здійснює догляд за батьками пенсіонерами.

- обвинувачений, також не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому іспитовий строк.

Вказані вимоги мотивує тим, що він перебуває на наркозамісному лікуванні і порушив закон через те, що за вказівкою поліцейських до нього звернувся його давній знайомий ОСОБА_10 із проханням придбати йому ліки.

Вважає, що призначене покарання судом є занадто суворим, оскільки він працює на будівництві та доглядає за батьками пенсіонерами.

В апеляцій1ному суді обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 уточнили свої апеляційні вимоги та просять змінити вирок в частині призначеного покарання, застосувавши до призначеного судом покарання ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які просять задовольнити апеляційні скарги, з мотивів викладених у них, прокурора, що вважає вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст.307 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими та ніким із учасників не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.307 КК України, то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненим злочинам та особі обвинуваченого, необхідна й достатня для його виправлення та попередження нових правопорушень.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції вірно було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що б обтяжували покарання.

Таким чином, суд прийшов до переконання про можливість призначення покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на мінімальний термін.

При цьому, суд врахував конкретні обставини справи та не встановив таких обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а отже не знайшов підстав для застосування ст.69, 75 КК України при призначенні покарання за ч.1 ст.307 КК України, і з таким рішенням суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів.

Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без його ізоляції від суспільства, правильно призначив покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на мінімальний строк, оскільки з врахуванням даних про особу обвинуваченого та фактичних обставин кримінального провадження саме таке покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Тому, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції вірно визначено вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а отже не вбачає підстав для зміни в цій частині вироку суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.307 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді