Справа №705/270/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000410 від 20.06.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деремизна Обухівського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуваючого покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92», що розташована за адресою: вул. Шевченка 1, с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, раніше судимого - 01.12.2022 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік. 30.05.2023 рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлено для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І . Історія провадження.

14 січня 2026 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області від першого заступника керівника Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000410 від 20.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України.

Ухвалою суду від 15.01.2026 призначено до розгляду вказаний обвинувальний акт в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні без виклику учасників кримінального провадження.

ІІ. Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним.

ОСОБА_2 , будучи засудженим вироком Звенигородського районного суду Черкаської області, за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі, під час відбування покарання в Державній установі «Старобабанівська виправна колонія №92)» Міністерства юстиції України, (далі - Старобабанівська ВК №92), що розташована по вул. Шевченка, 1, с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, 20.06.2025 року близько 08 год., перебуваючи за межами охоронюваної зони Старобабанівської ВК №92, прямуючи до місця робити, а саме місцевого складу знайшов на земельному покритті поліетиленовий згорток із кристалічною речовиною, який збула в установу виконання покарань у невстановлений час та дату, але не пізніше 20.06.2025, невстановлена особа, матеріали досудового розслідування щодо якої 22.10.2025 внесені до ЄРДР за №0001460 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та усвідомлюючи, що дана речовина є наркотичним засобом, діючи умисно та цілеспрямовано, взяв до рук згорток, тим самим придбав, та зберігав при собі не переслідуючи при цьому мети збуту.

20.06.2025 року близько 08 години 05 хв., з метою виявлення предметів, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, на підставі ч.5 ст.102 КВК України та п.п.1, 2 розділу XXIV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018 року, в диспетчерській кімнаті адміністративної будівлі охоронюваної зони, працівниками

Державної установи «Старобабанівська виправна колонія №92» проведено особистий обшук засудженого ОСОБА_2 , в ході якого у лівій руці було виявлено поліетиленовий згорток. Після чого до диспетчерської кімнати адміністративної будівлі охоронюваної зони

Старобабанівська ВК №92 прибула слідчо-оперативна група, де під час огляду місця події було розпаковано даний згорток в якому знаходились 4 згортки із ізолюючої стрічки синього кольору, у ході розрізу одного із даних згортків виявлено фольговий згорток із вмістом білої кристалічної речовини, які згідно висновку експерта сектору дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №CE-19/124-25/10791-НЗПРАП від 07.08.2025 містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон, масою 0.801 грам, який ОСОБА_2 , зберігав для власного вживання, не переслідуючи мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

III. Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, прокурором заявлене клопотання про його розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, з урахуванням тих обставин, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника ОСОБА_4 , у якій ОСОБА_2 зазначає, що беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, та згоден із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_2 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Із урахуванням наведеного та на виконання вимог Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглядати в порядку, передбаченому статтями 381 - 382 КПК України.

IV. Положення закону, яким керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч.ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до частини 2 статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно із приписами ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України, пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Частина 2 статті 1 КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 КК України, незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

V. Висновки та мотиви суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про розгляд обвинувального акту в порядку, передбаченому статтями 381 - 382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_2 під час дізнання не оспорював встановлені обставини і надав свою згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності, що підтверджується доданою до обвинувального акту заявою від 14.01.2026, в якій останній підтвердив час, місце, обставини і мету вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, враховує особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Деремизна Обухівського району Київської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, на утриманні малолітніх осіб не маючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92», що розташована за адресою: вул. Шевченка 1, с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, раніше судимий 01.12.2022 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік. 30.05.2023 рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлено для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки.

Відповідно до характеристики, виданої т.в.о начальника ДУ «СВК (№92) ОСОБА_2 з 12.07.2023 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)». За період відбування покарання характеризується позитивно. Режиму відбування покарання не порушує, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Стягнень не має. Працевлаштований в господарській обслузі установи в столовій. До своїх обов`язків ставиться сумлінно, за що заохочувався 1 раз правами начальника установи. 06.09.2024 переведений до дільниці соціальної реабілітації. На дільниці працевлаштований на посаді різноробочий на складі установи. 1 раз заохочувався правами начальника установи. Допустив порушення режиму відбування покарання за що було накладено дисциплінарні стягнення два рази. Стягнення не знято та не погашено. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. У відношенні до представників адміністрації колонії стриманий, виконує їх законні вимоги.

Обвинувачений не перебуває на спеціальному обліку у лікарів психіатра та нарколога.

На підставі викладеного, з урахуванням вимог ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, та наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої, виходячи з особливостей кримінального правопорушення та обставин його вчинення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України.

Покарання у виді обмеження волі, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, суд враховує норми ст.72 КК України, згідно якої при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий виходячи з співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та зважаючи на те, що відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні належить стягнути з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 50, 56, 66, 67, 162 КК України, ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.12.2022 року , застосовуючи правило п.п. б) п.1 ч.1 ст.72 КК України суд переводить менш суворий вид покарання (обмеження волі) в більш суворий (позбавлення волі) виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 19 січня 2026 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, в сумі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 копійок.

Речові докази: наркотичний засіб «метадон», який поміщений в сейф-пакет МВС експертної служби №5612347, що знаходиться на зберіганні в камері схову Уманського РУП ГУНП в Черкаській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1