Номер провадження:1-кс/521/3781/25
УХВАЛА

20 жовтня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000689 від 22.07.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, у відповідності до ст.ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

Таким чином, безпосереднім документом, що деталізує та регламентує положення Конституції та законів України у діяльності структурних підрозділів (виконавчих органів) Одеської міської ради є положення.

Одночасно, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» передбачає, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Рішенням Одеської міської ради від 27.08.2014 №5228-VI «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 17.12.2013 №4185-VI «Про затвердження структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату Одеської міської ради та її виконавчих органів в новій редакції» створено Департамент муніципальної безпеки Одеської міської ради (), який здійснює свою діяльність за адресою: вул. Розкидайлівська, 67А, та є виконавчим органом Одеської міської ради і створений відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Діяльність Департаменту регулюється Положенням про Департамент муніципальної безпеки Одеської міської ради, яке затверджено рішенням Одеської міської ради від 18.09.2019 №5064-VII (далі Положення).

Відповідно до п. 1.2. Розділу I Положення Департамент у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими законодавчими актами, рішеннями Одеської міської ради, її виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови та цим Положенням.

Відповідно до п.п. 1.3 Положення фінансування видатків Департаменту здійснюється за рахунок коштів бюджету м. Одеси.

Відповідно до п.п. 3.1 Положення Департамент очолює директор, який призначається на посаду й звільняється з посади міським головою.

Відповідно до п.п. 3.3.4 Директор представляє Департамент як виконавчий орган Одеської міської ради у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами.

Відповідно до п.п. 3.3.6 Директор затверджує положення про структурні підрозділи, посадові інструкції працівників Департаменту.

Відповідно до п.п. 3.3.9 Директор контролює стан трудової та виконавчої дисципліни в Департаменті.

Відповідно до п.п. 3.4 Положення до структури Департаменту разом із директором входять:

- перший заступник директора Департаменту;

- заступники директора Департаменту;

- структурні підрозділи Департаменту (управління, відділи, сектори).

Розпорядженням Одеського міського голови від 11.07.2017 №861К «Про призначення ОСОБА_4 » на посаду першого заступника директора Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради призначено ОСОБА_4 .

Відповідно до п.п. 3.3.3 Положення Директор департаменту контролює роботу працівників Департаменту, визначає межі відповідальності своїх заступників, керівників структурних підрозділів.

Наказом директора Департаменту від 30.05.2019 №08-0 «Про надання права першого та другого підписів фінансових документів» право першого підпису фінансових документів надано першому заступнику директора ОСОБА_4 , чим надано право розпоряджатися бюджетними рахунками та підписувати платіжні, розпорядчі та інші документи, які подаються в процесі казначейського обслуговування Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради.

Таким чином, ОСОБА_4 отримав право на розпорядження бюджетними коштами, які розміщувались на казначейських рахунках Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, шляхом підписання платіжних, розпорядчих та інших документів.

Наказом директора Департаменту від 25.10.2022 №25-0 «Про призначення уповноваженої особи, відповідальної за організацію та проведення закупівель/спрощених закупівель та затвердження Положення про уповноважену особу (осіб) в новій редакції» покладено з 01.11.2022 виконання функцій уповноваженої особи, відповідальної за організацію та проведення закупівель/спрощених закупівель Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради на особу, матеріали стосовно, якої виділено в окреме провадження, начальника відділу правового та кадрового забезпечення.

Положенням про уповноважену особу (осіб), відповідальну за організацію та проведення закупівель/спрощених закупівель Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради (нова редакція), затвердженого наказом директора Департаменту від 25.10.2022 №25-0, визначено правовий статус, загальні організаційні та процедурні засади діяльності уповноваженої особи Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради.

Таким чином, особа, матеріали стосовно, якої виділено в окреме провадження, перебуваючи на посаді начальника відділу правового та кадрового забезпечення Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради та виконуючи функції уповноваженої особи, є службовою особою відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України та згідно примітки 1 до ст. 364 КК України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі» до принципів здійснення публічних закупівель, входить зокрема максимальна економія, ефективність та пропорційність, запобігання корупційним діям і зловживанням.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що договір про закупівлю це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

В той же час, ч. 4 ст. 28 Закону України «Про публічні закупівлі», передбачено, що після оцінки пропозицій замовник розглядає тендерні пропозиції на відповідність вимогам тендерної документації з переліку учасників, починаючи з учасника, пропозиція якого за результатом оцінки визначена найбільш економічно вигідною.

Указом Президента України та Верховного Головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ, введено військовий стан на всій території України.

14.03.2022 міський голова м. Одеси видав розпорядження №133 «Про забезпечення потреб добровольчих формувань територіальної громади міста Одеси», в якому відповідно до статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 3 частини 1 статті 8, статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану», розпорядження Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №179-р «Про організацію функціонування єдиної державної системи цивільного захисту в умовах воєнного стану», з метою покращення матеріально-технічного, медичного та продовольчого забезпечення підрозділів Сил територіальної оборони Збройних Сил України, доручив:

1. Виконавчому комітету Одеської міської ради, Київській районній адміністрації Одеської міської ради, Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради, Приморській районній адміністрації Одеської міської ради, Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради, Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Департаменту економічного розвитку Одеської міської ради, Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради:

1.1. Здійснити закупівлю товарів для організації матеріально-технічного, медичного та продовольчого забезпечення підрозділів Сил територіальної оборони Збройних Сил України на підставі укладених договорів.

1.2. Придбані товари на безоплатній основі передати до підрозділів Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

2. Встановити, що це розпорядження набирає чинності із дня його підписання.

Так, 10.11.2023 на адресу Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради надійшов лист Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вих. №4900 про необхідність забезпечення територіальної оборони матеріально-технічними засобами, у тому числі 12-ма 20-ти футовим контейнерами.

Після отримання зазначеного листа, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці у ОСОБА_4 та уповноваженої особи особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (далі уповноважена особа), виник злочинний умисел, направлений на розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, який вони реалізували за наступних обставин.

З метою реалізації свого спільного злочинного умислу ОСОБА_4 та уповноважена особа вирішили провести процедуру закупівлі 12-ти 20-ти футових контейнерів, що були у використанні, за заздалегідь завищеною вартістю предмета закупівлі.

Так, згідно узгоджених спільних дій по реалізації злочинного плану на розтрату бюджетних коштів шляхом завищення очікуваної вартості 12-ти 20-ти футових контейнерів, що були у використанні, підготовку та розроблення необхідної тендерної документації забезпечувала уповноважена особа, а підписання договору з переможцем торгів та фінансових документів на перерахування грошових коштів ОСОБА_4 .

При цьому, ОСОБА_4 було достовірно відомо, що відповідно до п.п.3.3.4 Положення про Департамент, саме Директор представляє Департамент як виконавчий орган Одеської міської ради у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами.

На виконання спільного узгодженого злочинного плану в частині визначення завищеної очікуваної вартості 12-ти 20-ти футових контейнерів, що були у використанні, уповноваженою особою очікувана вартість 12-ти 20-ти футових контейнерів, що були у використанні, в порушення вимог п. 1 Розділу 3 Наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 18.02.2020 №275 «Про затвердження примірної методики визначення очікуваної вартості предмета закупівлі», п.п. 1.2., 1.3., 1.6., 3.7., 3.9., 4.2. Положення про уповноважену особу (осіб), відповідальну за організацію та проведення закупівель/спрощених закупівель Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради (нова редакція) визначена у сумі 1 224 000 гривень (або 102 000 грн за 1 шт.) без перевірки цін та наявних пропозицій на ринку на 20-ти футові контейнери, що були у використанні, на момент здійснення закупівлі.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, уповноваженою особою 03.01.2024 оголошено про проведення відкритих торгів з особливостями UA-2024-01-03-001616-а, назва предмета закупівлі - ДК 021:2015:44610000-9 Цистерни, резервуари, контейнери та посудини високого тиску Контейнер морський 20 футовий, що був у використанні із очікуваною вартістю 1 224 000 гривень, яка не відповідала ринковій.

12.01.2024 за результатами проведених торгів уповноваженою особою опубліковано повідомлення про намір укласти договір про закупівлю з ФОП ОСОБА_8 на суму 1 199 980 гривень.

У подальшому, 25.01.2024 на виконання узгоджених дій по реалізації злочинного плану, спрямованого на розтрату бюджетних коштів, зловживаючи своїм службовим становищем, в супереч п.п. 3.3.4 Положення про Департамент, розуміючи, що ціна 12-ти 20-ти фунтових морських контейнерів, що були у використанні, завищена, перший заступник Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради ОСОБА_4 від імені Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради підписав ФОП ОСОБА_8 договір №7/2024 на закупівлю 12 20-ти фунтових морських контейнерів, що були у використанні на суму 1 199 980 гривень без ПДВ.

Згідно специфікації до договору від 25.01.2024 №7/2024 вартість одного 20-ти футового контейнеру, що був у використанні, склала 99 998,33 гривень без ПДВ.

Однак, ринкова вартість контейнеру морського 20-ти футового, що був у використанні, подібного до зазначеного в договорі №7/2024 від 25.01.2024, укладеного між Департаментом муніципальної безпеки ОМР та ФОП ОСОБА_8 , з урахуванням поставки товару за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 07.02.2024, на основі наданих документів, складала: 74 573 гривень 33 копійок з ПДВ, 62 144 гривень 44 копійок без ПДВ.

У подальшому, з метою остаточної реалізації злочинного плану, розробленого спільно з уповноваженою особою та спрямованого на розтрату бюджетних коштів, зловживаючи своїм службовим становищем, в інтересах ФОП ОСОБА_8 , в супереч інтересам служби, умисно на підставі видаткових накладних №11 від 05.02.2024, №8 від 02.02.2024, №7 від 02.02.2024, №6 від 02.02.2024, №5 від 02.02.2024, від 02.02.2024, №3 від 02.02.2024 перший заступник Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради ОСОБА_4 підписав електронним цифровим підписом платіжні інструкції №11 від 07.02.2024, №10 від 07.02.2024, №9 від 07.02.2024, №8 від 07.02.2024, №7 від 07.02.2024, №6 від 07.02.2024, №5 від 07.02.2024, відповідно яких здійснено оплату у сумі 1 199 980 гривень без ПДВ за поставлені 12-ти 20-ти фунтових морських контейнерів, що були у використанні, на рахунки ФОП ОСОБА_8 , що на 454 245,72 гривень перевищує їх ринкову вартість.

Внаслідок злочинних дій першого заступника директора Департаменту ОСОБА_4 на рахунки ФОП ОСОБА_8 зайво перераховано 454 245,72 гривень бюджетних коштів.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він перебуваючи на посаді першого заступника директора Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, виконуючи організаційно розпорядчі функції першого заступника керівника установи, тобто будучи 1) службовою особою відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України та згідно примітки 1 до ст. 364 КК України 2) перебуваючи у службовому становищі заступника керівника установи, в силу організаційно-розпорядчих документів та статусу першого заступника керівника, маючи підлеглих працівників для виконання завдань установи та можливість, як перший заступник керівника установи, впливати на їх дії та рішення, маючи право розпоряджатися бюджетними рахунками та підписувати платіжні, розпорядчі та інші документи в період часу з грудня 2023 року по лютий 2024 року, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 67А, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний намір спрямований на розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, діючи всупереч інтересам служби, уклав 25.01.2024 договір №7/2024 з ФОП ОСОБА_8 на закупівлю 20-ти футових морських контейнерів у кількості 12 штук, що були у використанні, за ціною, що перевищувала ринкову на 454 245,72 гривень, які на підставі платіжних інструкцій перераховано ФОП ОСОБА_8 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 в якості першого заступника директора Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, який діяв всупереч вимогам чинного законодавства про публічні закупівлі та Положення про Департамент муніципальної безпеки, тобто всупереч інтересам служби, за попередньою змовою з уповноваженою особою, особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом особистого підписання договору постачання, подальшого підписання платіжних документів та зайвого перерахування грошових коштів бюджету Одеської міської ради спричинено збитки на суму 454 245,72 гривень.

10.10.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

За переконанням слідчого, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: договором №7/2024 від 25.01.2024 між Департаментом муніципальної безпеки ОМР та ФОП « ОСОБА_8 » на поставку 12 контейнерів вартістю 1 199 980 грн без ПДВ., платіжними інструкціями №511 від 07.02.2024, підписані ОСОБА_4 електронним підписом, за якими перераховано кошти ФОП « ОСОБА_9 », видатковими накладними №511 від 0205.02.2024, що підтверджують формальне прийняття контейнерів, положення про Департамент муніципальної безпеки та накази директора №08-0 від 30.05.2019 і №25-0 від 25.10.2022, що визначають службові повноваження ОСОБА_10 (право першого підпису та розпорядження бюджетними коштами), розпорядження міського голови №861К від 11.07.2017 про призначення ОСОБА_4 першим заступником директора, ринковими довідками й відповідями суб`єктів господарювання ТОВ «Контейнери Україна», ТОВ «ПІ КОНТ», ФОП « ОСОБА_11 », ФОП « ОСОБА_12 », що встановлюють реальну ринкову вартість контейнера близько 62 144,44 грн без ПДВ, фотокопія з ресурсу Prozorro (UA-2024-01-03-001616-а), що підтверджує проведення процедури закупівлі з очікуваною вартістю, завищеною у порівнянні з ринковою, висновком комплексної судової товарознавчої та економічної експертизи №24-2173 від 05.06.2024 року, почеркознавчою експертизою №24-2172 від 30.05.2024, додатковою експертизою №24-3963 від 15.08.2024, показаннями свідка ОСОБА_13 від 05.07.2024, показаннями свідка ОСОБА_14 (від 08.10.2024) та іншими матеріалами в сукупності.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що є об`єктивні причини вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній матиме можливість вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор підтримала клопотання слідчого, оскільки вважала мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, оскільки підозра висунута щодо ОСОБА_4 нічим не обґрунтована, слідчий не довів наявність ризиків, які виправдовують застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу. При цьому захисник вказала, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні трьох дітей, інвалід 2 групи. Просила суд застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для осіб працездатного віку.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, а також вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Частина 1 ст. 177 КПК України закріплює, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 ст. 177 КПК України закріплює, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя під час розгляду клопотання зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 статті 194 КПК України закріплює, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором при розгляді клопотання не надано у необхідному об`ємі даних, які б були достатні для обґрунтування підозри ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, кваліфікованого за ч. 4 ст. 191 КК України.

Аналіз наданих доказів не підтверджують та об`єктивно не зв`язують підозрюваного з вказаним кримінальним правопорушення. При цьому, обсяг і зміст наведених доказів, які долучені до клопотання не є достатніми, у тому числі, для переконання стороннього спостерігача у тому, що підозрюваним ОСОБА_15 могло бути вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення.

Також, у своєму клопотанні слідчий зазначає, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_15 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження ним злочинної діяльності.

Зокрема, як підставу необхідності застосування до ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Так, дійсно, ОСОБА_15 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Разом із цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Такі висновки суду, узгоджуються з позицією Одеського апеляційного суду, зокрема, яка викладена в ухвалі Одеського апеляційного суду від 11.03.2025 (справа №521/3005/25, номер провадження №11-сс/813/547/25), згідно якої апеляційний суд зазначає, що тяжкість покарання не може слугувати безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу в межах кримінального провадження, запобіжний захід не є покаранням за злочин. Його мета забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної або обвинуваченої особи.

Крім цього, слідчий у своєму клопотанні зазначає, що підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою схилити їх до надання неправдивих показань та уникнення кримінальної відповідальності.

Однак, стороною обвинувачення у судовому засіданні не було наведено обґрунтованих доводів, що підозрюваний ОСОБА_15 намагався впливати на свідків чи має намір вчинити такі дії.

Оцінюючи вірогідність вчинення підозрюваним зазначених дій, які слідчий суддя розглядає у сукупністю з доводами слідчого, слідчий суддя приходить до переконання, що доводи, наведені прокурором під час судового засідання є, по суті, припущеннями, які не ґрунтуються на певних фактах чи обставинах.

При вирішенні питання про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_15 у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків; майновий стан підозрюваного; відсутність судимостей.

Окрім того, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_15 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є інвалідом другої групи, у нього наявні міцні соціальні зв`язки, а саме він одружений та має трьох дітей, має власне житло. Також, суд враховує, що підозрюваний ОСОБА_15 сам прибув до судового засідання для розгляду клопотання слідчого, що свідчить, зокрема, про його належну процесуальну поведінку.

Таким чином, слідчий суддя оцінивши в сукупності всі обставини, приходить до висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час є недоведеними, при цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

На думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді застави є пропорційним меті забезпечення кримінального провадження та, за обставин даного кримінального провадження, є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу на даний час, під час розгляду клопотання, слідчим суддею не встановлено.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому ЄСПЛ також наголошує що під час встановлення права на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Таким чином, при визначенні розміру застави слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, його матеріальне становище, тому приходить до висновку, що достатньо визначити заставу у розмірі, що складає 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

Крім того, наявні достатні правові підстави для покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 182, 183, 194, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

Підозрюваний ОСОБА_4 не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатись за межі м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Роз`яснити підозрюваному, що наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 52 днів. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 10.12.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_16