Провадження № 1-кс/344/7942/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000668 від 13.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що 13.11.2025 приблизно о 18 год 35 хв водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи мотоциклом марки Lifan, який не зареєстрований у встановлено порядку, в темну пору доби рухався по освітленій ділянці дороги вул. Шевченка в с. Липівка, зі сторони с. Братківці у напрямку с. Марківці Тисменицької територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області. На вказаній ділянці дороги рух здійснюється в двох протилежних напрямках, що мають по одній смузі для руху у кожному з них. Дорожня розмітка відсутня. Під час руху водій ОСОБА_5 перевозив на мотоциклі неповнолітню пасажирку ОСОБА_7 .

В той час, у зустрічному напрямку відносно руху ОСОБА_5 проїжджав автомобіль марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

Водій ОСОБА_5 , при наближенні до приватного домогосподарства № 23 по вул. Шевченка с. Липівка, проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, маючи об`єктивну можливість виявити наближення зустрічного автомобіля під керуванням ОСОБА_8 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, натомість при безпосередньому зближенні із зустрічним автомобілем марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1 змістився ліворуч та допустив з ним зіткнення.

При цьому ОСОБА_5 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.5., п. 2.3. б), д), п. 2.9. а), п. 10.1. та п. 12.3.

У результаті порушення водієм ОСОБА_5 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій пасажир мотоцикла ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події.

14 листопада 2025 року, о 00 год 35 хв ОСОБА_5 затримано у порядку

ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Так, згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

14 листопада 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити, без визначення розміру застави. Додатково зазначив, що кримінальне правопорушення вчинено у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо даного клопотання, підозра не обґрунтована, ризики не доведені. Суду пояснив, що підозрюваний є круглою сиротою та він не притягувався до кримінальної відповідальності. Просив відмовити у задоволенні даного клопотання та просив домашній арешт. А якщо суд прийде до переконання про задоволення клопотання, то просив обрати мінімальний розмір застави.

Підозрюваний в судовому засіданні на запитання суду пояснив, що статус сироти він набув у повнолітньому віці, відпрацьовував неофіційно. Щодо притягнення його у 2024 р. до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, то таке рішення він не отримував.

Заслухавши прокурора та захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, може вчинити такі дії; незаконно впливати на свідків та потерпілих, так як досудове розслідування триває, встановлюються очевидці події, злочин вчинений неподалік місця проживання підозрюваного, а тому свідками події можуть бути особи, з якими підозрюваний знайомий; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , офіційно не працює, джерело доходів невідоме, що свідчить про можливість вчинення ним у майбутньому нових злочинів, крім того він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за ст. 130 КУпАП України.

Зазначені вище обставини, тяжкість інкримінованих злочинів, дані про особу ОСОБА_5 його соціальні зв`язки, дають підстави вважати про те, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам та дієвості кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 § 1 (c) Конвенції, передбачає наявність обставин, або відомостей, як переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 13.11.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом огляду відеозапису від 14.11.2025, висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_5 , а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 p., ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та відповідних положень низки інших міжнародно-правових актів з прав людини і судочинства кожна людина має право на свободу і особисту недоторканність. Застосування до неї як до підозрюваного чи обвинуваченого запобіжних заходів є істотним обмеженням цього права, а тому можливе лише у виняткових випадках, за наявності передбачених законом підстав і в передбаченому законом порядку.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик - це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час існують.

Підсумовуючи наведене, слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи в т.ч. домашній арешт не зможуть в повній мірі запобігти наведеним ризикам, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованого злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючи його особу дані, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити.

Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту затримання, а саме з 14 листопада 2025 року.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, на строк 60 днів до 12 січня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 17 листопада 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_10