Провадження № 1-кп/369/2075/25
В И Р О К

іменем України

01.10.25 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, відомості про яке 04 вересня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Черешенька, Деражнянського району, Хмельницької області, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

02.07.2021 Деражнянським районним судом Хмельницької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподаткованих доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. ОСОБА_2 , нехтуючи нормами чинного законодавства України щодо повторного отримання водійського посвідчення після позбавлення права керування транспортним засобом, в останнього приблизно в червні 2025 року, більш точного часу та дати не встановлено виник прямий умисел, спрямований на підроблення офіційного документа, а саме посвідчення водія, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою подальшого його використання.

Так, встановлено, що ОСОБА_2 , приблизно в червні 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи прямий умисел на вчинення кримінального правопорушення, замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблене посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою його використання. Таким чином, ОСОБА_2 посприяв у підробленні вищевказаного посвідчення водія шляхом надання необхідних даних, а саме своєї фотокартки та власних анкетних даних.

У подальшому, в серпні 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_2 отримав посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , тобто виступив пособником у підробленні офіційного документа.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 в серпні 2025 року, більш точного часу та дати не встановлено, отримав підроблене посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , яке є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Так, 03.09.2025, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ» модель «2108», державний номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі поблизу с. Святопетрівське Бучанського району Київської області потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, після чого, маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, який надає право на керування транспортними засобами, реалізуючи свої кримінально протиправні наміри, діючи умисно, для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частині підтвердження права, надав завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , таким чином використавши його.

Відповідно до висновку експерта Київського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № СЕ-19/111-25/54918-ДД від 09.09.2025, бланк посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його підроблювачем, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Положення ст. 12 КК України в сукупністю із санкціями ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України свідчать, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 , враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до

ч. 1 ст. 302 КПК України просить розглядати обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Судом встановлено, що у відповідності до ст. 302 КПК України до обвинувального акта додано заяву ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд кримінального провадження у спрощеному провадженні.

Вказана позиція учасників провадження та факт того, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, свідчить про наявність підстав для розгляду вказаного обвинувального акта без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Із заяви ОСОБА_2 , наданої в присутності захисника, судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнає свою вину за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України за описаних у формулюванні обвинувачення обставин, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченим не оспорюються встановлені органами досудового розслідування обставини щодо часу, дати, місця вчинення кримінальних правопорушень. Добровільність вказаного судом встановлено із змісту заяви обвинуваченого, складеної за участю захисника.

Враховуючи сукупність вказаного, а саме факт того, що обвинувачений та його захисник не оспорюють всі встановлені обставини кримінальних проступків, зазначених в обвинувальному акті, учасники судового провадження згодні з розглядом обвинувального акта без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без їх виклику, суд вважає за можливе здійснити розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. ст. 381-382 КПК України.

Здійснивши розгляд справи у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши встановлені органом досудового розслідування обставини, позицію учасників судового провадження щодо цих обставин, висловлену з дотриманням вимог ст. 302 КПК України, встановивши, що учасники не оспорюють жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченим винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

На підставі вказаного суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права з метою використання його підроблювачем, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд у відповідності із ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення, які в силу вимог ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, а також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, та вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді штрафу.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_2 слід призначити із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відповідно до ст. ст. 118, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 процесуальні витрати на користь держави в сумі 2 228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн 50 коп.

Речові докази:

- посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_2 , яке упаковано до спец пакету № 6603464 та зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_5