Дата документу 30.10.2025 Справа № 334/7449/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7449/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/607/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 7 листопада 2024 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000667, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 квітня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідча СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , з метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна із забороною її відчуження.

Згідно клопотання під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою подальшого збуту наркотичного засобу та психотропної речовини, діючи умисно, з корисливих мотивів, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс та психотропну речовину - метамфетамін, які став незаконно зберігати за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

18 лютого 2024 року, приблизно о 13 годині 47 хвилин, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в тамбурі під`їзду №1, будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу та психотропної речовини, діючи умисно, з корисливих мотивів, за грошові кошти у сумі 2300 гривень, незаконно збули ОСОБА_10 (анкетні данні змінено) один полімерний зіп-пакет з речовиною сіро-зеленого кольору та один полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, всередині яких, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/3364-НЗПРАП від 21 лютого 2024 року, виявлено: наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс (зі змінами відповідно до Постанови КМУ від 24 травня 2024 р. №653), масою 2,543 г. (в перерахунку на висушену речовину) та психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, масою 0,3205 г. (в перерахунку на основу).

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу, психотропної речовини з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, психотропної речовини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Окрім того, ОСОБА_6 діючи в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою подальшого збуту психотропної речовини, діючи умисно, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, з корисливих мотивів, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав психотропну речовину - метамфетамін, який став незаконно зберігати в приміщенні гаражу, розташованому біля будинку 107-А по вулиці Перемоги в місті Запоріжжя (за географічними координатами інтернет ресурсу «Google Maps» 47.831752, 35.139454), з метою подальшого збуту.

4 липня 2024 року, приблизно о 13 годині 59 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи біля гаражу, розташованому біля будинку 107-А по вулиці Перемоги в місті Запоріжжя (за географічними координатами інтернет ресурсу «Google Maps» 47.831752, 35.139454), де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за грошові кошти у сумі 2800 гривень, незаконно збув ОСОБА_10 (анкетні данні змінено) чорний пластиковий контейнер з-під парфумів, в якому знаходився прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною сіро-рожевого кольору, всередині якого, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-24/12753-НЗПРАП від 10 липня 2024 року, виявлено психотропну речовину, обіг якого обмежено, - метамфетамін, масою 0,49487 г. (в перерахунку на основу).

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчинене повторно особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Окрім того, ОСОБА_6 діючи в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою подальшого збуту наркотичного засобу та психотропної речовини, діючи умисно, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України з корисливих мотивів, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс та психотропну речовину - метамфетамін, які став незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту.

27 вересня 2024 року, приблизно о 13 годині 07 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу та психотропної речовини, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за грошові кошти у сумі 5300 гривень, незаконно збув ОСОБА_10 (анкетні данні змінено) полімерний термо-пакет з речовиною сіро-зеленого кольору, всередині якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/18853-НЗПРАП від 28 вересня 2024 року, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою 7,598 г. (в перерахунку на висушену речовину) та прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, всередині якого, знаходилась психотропна речовина.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу та психотропної речовини з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу та психотропної речовини, вчинене повторно особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Окрім того, ОСОБА_6 діючи в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою подальшого збуту наркотичного засобу та психотропної речовини, діючи умисно, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України з корисливих мотивів, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс та психотропну речовину - метамфетамін, який став незаконно зберігати, з метою подальшого збуту.

27 вересня 2024 року о 13 годині 25 хвилин, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, навпроти під`їзду №2 будинку №107А , співробітниками поліції, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 та в ході особистого обшуку останнього, в кишені шортів виявлено прозорий зіп-пакет з речовиною коричневого кольору, всередині якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/18852-НЗПРАП від 28 липня 2024 року, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою 0,628 г. (в перерахунку на висушену речовину), який ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Також, в ході проведення 27 вересня 2024 року в період часу з 15 години 18 хвилин до 17 години 04 хвилини санкціонованого обшуку приміщення гаражу, розташованому біля будинку АДРЕСА_5 (за географічними координатами інтернет ресурсу «Google Maps» 47.831752, НОМЕР_1 ), який знаходиться у користуванні ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено працівниками поліції 4 (чотири) прозорі зіп-пакети з речовиною зеленого кольору рослинного походження, з наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, а також 1 (один) прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору з психотропною речовиною метамфетамін, які останній зберігав у вказаному гаражі до моменту вилучення працівниками поліції, з метою подальшого збуту.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу та психотропної речовини з метою збуту а також збуті, вчинене повторно особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а отже з метою подальшої конфіскації майна у дохід держави, з метою забезпечення вироку, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що належить ОСОБА_6 .

Слідчий суддя задовольнив клопотання про накладення арешту на майно, мотивуючи рішення тим, що незастосування арешту майна може призвести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів та забезпечення його конфіскації у випадку визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

В обґрунтування скарги вказує, що розгляд клопотання про арешт майна відбувався у його та його захисника відсутність, а також не були присутні ані прокурор, ані слідчий.

Зазначає про необґрунтованість ризиків знищення, приховання та відчуження його майна та недоведеність достатніх підстав вважати, що судом йому буде призначено покарання у вигляді конфіскації майна.

Звертає увагу на те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, є офіційно працевлаштованим, має тяжкі захворювання, є волонтером, одруженим та є донором крові.

У судовому засіданні апеляційного суду 23 жовтня 2025 року власник майна ОСОБА_6 просив відкласти розгляд його апеляційної скарги задля можливості скористатися правничої допомогою. У зв`язку із чим розгляд апеляційної скарги був відкладений на 30 жовтня 2025 року.

У судове засідання апеляційного суду 30 жовтня 2025 року, будучи повідомленим належним чином власник майна ОСОБА_6 не з`явився, з клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги не звертався.

Прокурор, також будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 , до судового засідання апеляційного суду не з`явився.

Ураховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає, що неприбуття власника майна ОСОБА_6 та прокурора, не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України, арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Норми, наведені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному провадженні слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про задоволення клопотання накладення арешту на майно, врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, із матеріалів кримінального провадження слідує, що Запорізьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000667 від 2 квітня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 28 вересня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кількох епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Санкція інкримінованого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна , яке є власністю засудженого.

Так, із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта слідує, що підозрюваному ОСОБА_6 належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи, що арешт накладено з метою конфіскації майна, як виду додаткового покарання в разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення права на відчуження вказаного майна.

Щодо доводів про розгляд клопотання про арешт майна у відсутність ОСОБА_6 та його захисника, то на переконання колегії суддів, положення ст. 172 КПК України, дозволяли слідчому судді розглянути клопотання без участі вказаних осіб, оскільки існували ризики відчуження вказаного у клопотанні майна.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого та/або прокурора також не перешкоджало розгляду клопотання.

Щодо зазначення ОСОБА_6 того, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, є офіційно працевлаштованим, має ряд тяжких захворювань та є волонтером, то такі обставини не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, яким накладено арешт на майно, з метою подальшої конфіскації майна, як виду покарання, у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочинів.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно необґрунтованості судового рішення слід визнати непереконливими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 7 листопада 2024 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000667, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 квітня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4