Справа № 159/7008/23
Провадження № 1-кп/159/118/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000889 від 26.05.2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лихобора Турківського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , з незакінченою вищою освітою, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

в с т а н о в и в :

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,а саме - у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, за наступних обставин.

25 травня 2020 року, близько 20 год. 20 хв., на ґрунтовій під`їзній дорозі (в 50 м. від електроопори за маркуванням "36/72") до зони відпочинку "Диканька", що неподалік с. Зелена Ковельського району Волинської області, інспектором СРПП № 4 Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , спільно з інспектором СРПП № 4 Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , був встановлений транспортний засіб марки "Mitsubishi Galant", реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_4 , порушив вимоги пунктів 2.1(а), 2.3(б), 2.10 та 2.10(є) Правил дорожнього руху України, а саме: керував транспортним засобом не маючи при собі відповідних документів; не враховував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв дорожньо-транспортну пригоду; а також вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 130, ст. 185 та ст. 173 КУпАП.

У подальшому, 25 травня 2020 року, близько 21 год. 33 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за вищевказаною адресою, під час оформлення службовими особами Ковельського відділу поліції адміністративних матеріалів про порушення ним ПДР України, висловив пропозицію працівникам поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які, відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", є службовими особами правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представників влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, надати їм неправомірну вигоду у вигляді грошей за те, щоб вказані службові особи з використанням наданої їм влади та службового становища не вчиняли дій в його інтересах, тобто не складали протоколи, не виносили постанови про адміністративне правопорушення і не притягали його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України. У відповідь працівник поліції ОСОБА_6 пояснив та попередив ОСОБА_4 про те, що за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. Однак останній, незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, переслідуючи мету ухилення від відповідальності за порушення ПДР України, продовжив вчиняти дії, направлені на пропозицію та надання неправомірної вигоди.

Так, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в салоні службового автомобіля марки "Toyota Prius", реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходячись за вищевказаною адресою, з метою уникнення відповідальності за порушення ПДР України, надав неправомірну вигоду в сумі 900 грн. поліцейському ОСОБА_6 , який сидів на водійському сидінні, поклавши вказані гроші на передню панель службового автомобіля. В подальшому, вказані злочинні дії ОСОБА_4 були негайно припинені. Зокрема, працівник поліції ОСОБА_6 , у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про запобігання корупції", вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочину, шляхом відмови від отримання неправомірної вигоди, залучення свідків та повідомлення по телефону про даний факт оперативного чергового Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області. На місце події терміново прибули працівники слідчо-оперативної групи Ковельського відділу поліції, які під час огляду місця події в салоні службового автомобіля марки "Toyota Prius", реєстраційний номер НОМЕР_2 , вилучили гроші в сумі 900 грн., які ОСОБА_4 надав працівникам поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як неправомірну вигоду за непритягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з вчиненням адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 130, ст. 185 та ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та про закриття провадження в справі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з цих підстав.

Суд, заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти закриття провадження з цих підстав, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення такого клопотання.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції станом на 25.05.2020), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минул о п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в чинній редакції), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Така ж позиція висловлена і Верховним Судом України у п. 8 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005 року, відповідно до якої особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Тобто, звільнення особи від кримінальної відповідальності за строками давності визначено законом не як право, а як обов`язок суду. При цьому невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення не є перешкодою для звільнення від відповідальності з цих підстав.

Згідно вимог ст. 12 КК України (в редакції станом на 25.05.2020), кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, відносилось до злочинів середньої тяжкості.

Станом на день постановлення даної ухвали, вказане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не ухилявся від слідства або суду та не вчиняв будь-якого нового кримінального правопорушення, а з часу скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, минуло більше п`яти років, суд прийшов до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 369 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування та в ході судового розгляду не застосовувались.

Цивільного позову не заявлено.

Розмір витрат для проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення становить 19118,40 грн. /т. 1 а.п. 93/.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21) сформульовано висновок щодо застосування норм права, відповідно до якого, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, витрати, понесені у даному кримінальному провадженні з ініціативи органу досудового розслідування на проведення зазначеної вище експертизи, слід віднести на рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Частиною 1 ст. 96-1 КК України встановлено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 96-1КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі: 1) обвинувального вироку суду; 2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; 4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави (п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України).

Грошові кошти в загальній сумі 900 грн., згідно з обвинувальним актом, були предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, яке є умисним і за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Тому вказані грошові кошти підлягають спеціальній конфіскації і арешт, накладений на них на підставі ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2020 року, скасуванню не підлягає.

Таким чином, грошові коштив загальній сумі 900 грн. (купюри номіналом по 100 (сто) гривень з серійними номерами: БК 7853940, ТА 1556651, СБ 1969516, КЕ 3803377, СН 8500354, СВ 8526229, МП 3489093, ЗБ 8636355, ТА 4784210), які визнано речовими доказами та на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2020 року, та які передані на зберігання до сховища АТ КБ "ПриватБанк", що за адресою: вул. Градний Узвіз, 4, м. Луцьк, Волинської області, підлягають спеціальній конфіскації на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Долю решти речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 284, 285, 286 КПК України, на підставі ст.ст. 44, 49 КК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 369 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000889 від 26.05.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України - закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із проведенням лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення, в сумі 19118,40 грн. - віднести на рахунок держави.

Грошові кошти в загальній сумі 900 грн. (купюри номіналом по 100 (сто) гривень з серійними номерами: БК 7853940, ТА 1556651, СБ 1969516, КЕ 3803377, СН 8500354, СВ 8526229, МП 3489093, ЗБ 8636355, ТА 4784210), які передано на зберігання до сховища АТ КБ "ПриватБанк" (вул. Градний Узвіз, 4, м. Луцьк, Волинської області)/т. 1 а.п. 55, 94, 96, 167/, - конфіскувати в дохід держави.

Речовий доказ DVD-R диск з відеозаписом з бодікамери, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Головуючий ОСОБА_1