У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 листопада 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дачу-Борзой Грозненського району Чеченської Республіки, РФ, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000535.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 листопада 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 04.01.2026 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 відмовити та застосувати відносно останнього цілодобовий домашній арешт.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм КПК України, а саме неповнотою судового розгляду, що призвело до постановлення необґрунтованого судового рішення.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї захисник вказує, що прокурор не довів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовано виключно тяжкістю інкримінованих злочинів, всупереч практиці ЄСПЛ. Ризик знищення, сховання або спотворення речей і документів зведено до загальної вказівки на триваюче досудове розслідування. Ризик впливу на свідків і вчинення нового кримінального правопорушення не підтверджений жодними конкретними даними, а посилання на схильність до вчинення злочинів, ґрунтується лише на не засвідченій належним чином копії вироку, що порушує принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України.

Захисник наголошує, що слідчий суддя не надав оцінки доводам сторони захисту щодо можливості застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання в м. Миколаєві, з урахуванням тривалих сімейних та соціальних зв`язків, а також можливості покладення на підозрюваного додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та здійснення контролю з боку органів Національної поліції.

На думку захисника, неврахування цих обставин і механічне продовження тримання під вартою без наведення переконливих аргументів щодо неефективності більш м`якого запобіжного заходу свідчить про невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам ст.ст. 132, 177, 181, 370, 410 КПК України.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000535, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в порушення вимог ст. ст. 7, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 15.07.2025 року, ОСОБА_5 умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, здійснили незаконний посів насіння коноплі у кількості не менше 677 шт. на полі поблизу населеного пункту Новогорожене (Ворошилово) Баштанського району Миколаївської області (за координатами 47.4806808,32.5280147).

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел у період часу з травня 2025 року по 15.07.2025 р. у порушення вимог ст. ст. 7, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» виконали дії, спрямовані на незаконне вирощування рослин конопель, які виразились в тому, що вищевказані особи систематично відвідували вказану ділянку та здійснювали її оброблення, очищаючи від бур`янів, підпушуючи та зволожуючи землю, та виконували інші сільськогосподарські роботи по нагляду за рослинами роду коноплі, тобто, не створюючи юридичної особи та не маючи спеціального дозволу (ліцензії), до моменту їх вилучення працівниками поліції.

15.07.2025 р. в ході проведення огляду місця події на полі поблизу населеного пункту Новогорожене (Ворошилово) Баштанського району Миколаївської області (координати 47.4806808,32.5280147) на земельних ділянках, засіяних сільськогосподарською культурою соняшником, виявлено та вилучено 677 рослин коноплі.

Крім того, 14 07.2025 р. у другій половині дня, всупереч врегульованих законами суспільних відносин у сфері обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, а саме: всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також всупереч Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 р. (із наступними змінами), якою канабіс віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (таблиця № 2 список № 1 Постанови), достовірно знаючи про те, що збут на території України наркотичних засобів заборонено, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання незаконних прибутків від незаконної діяльності, пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обравши в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичного засобу канабісом, перебуваючи на вищезазначеному полі, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою між собою, придбали шляхом зрізання рослин конопель (масою в перерахунку на висушену речовину не менше 17 114,940 г), які були попередньо ними посіяні та вирощені на полі поблизу населеного пункту Новогорожене (Ворошилово) Баштанського району Миколаївської області (за координатами 47.4806808,32.5280147), з метою подальшого незаконного збуту. Після цього, перенісши вказані рослини конопель, помістили їх в автомобіль марки ГАЗ 2705-34, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для подальшого їх перевезення та зберігання до невстановленого в ході досудового розслідування місця, з метою збуту. Після цього ОСОБА_11 , перебуваючи за кермом вищевказаного транспортного засобу, почав перевозити вказаний наркотичний засіб до невстановленого в ході досудового розслідування місця.

В подальшому 15.07.2025 р. близько 03.00 год., на відстані близько 5 км від вказаного поля поблизу с. Тарасівка Баштанського району Миколаївської області вказаний транспортний засіб зупинений працівниками поліції, та в ході його огляду виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, масою (у перерахунку на висушену речовину) 17 114,940 г, що є особливо великим розміром.

15.07.2025 р. ОСОБА_5 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, як, ч. 2 ст. 310 КК України, як незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, з метою збуту за попередньою змовою групою осіб та за ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичного засобу, в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

17.07.2025 р. ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва, підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 12.09.2025 р., який в подальшому продовжувався, останній раз до 09.11.2025 р.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливістю завершення досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, про тримання підозрюваного під вартою, у зв`язку з необхідністю проведення низки слідчих дій.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинах, характер та обставини ймовірно вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, необхідності виконання органом досудового розслідування ряду слідчих та процесуальних дій, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали надані судом, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при продовженні запобіжного заходу.

Продовжуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 2 ст. 310 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів огляду місця події від 15.07.2025 р., допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , обшуку від 15.07.2025 р., проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_10 від 15.07.2025 р., висновку експерта № СЕ-19/115-25/11476-НЗПРАП від 16.07.2025 р., про хід проведення негласної слідчої розшукової дії візуальне спостереження за місцем від 15.07.2025 р., огляду предмета від 22.07.2025 р., та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам та меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, існують, і, на час розгляду клопотання не зменшилися.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за найтяжчий з яких передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, при цьому є громадянином іншої держави, що об`єктивно спрощує можливість його виїзду за межі України у разі перебування на волі, а також характер інкримінованих діянь (організація незаконного посіву, вирощування та збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах) свідчить про наявність істотного майнового інтересу в уникненні відповідальності, а тому існує обґрунтований ризик його ухилення від органів слідства та суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого та доданих до нього документів, на момент звернення до суду досудовим розслідуванням не завершено виконання комплексу слідчих та процесуальних дій, зокрема одержання результатів призначених експертиз, здійснення огляду та дослідження всіх вилучених речовин і предметів, завершення розсекречення та приєднання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, виконання вимог ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів стороні захисту, встановлення та допиту осіб, які можуть бути обізнані з деталями протиправної діяльності, а відтак звільнення підозрюваного з під варти, з огляду на характер інкримінованих діянь, обізнаність з обставинами провадження та наявність контактів з іншими учасниками, об`єктивно створює існування ризику знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є дійсним.

Зважаючи на обставини інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які вчинені групою осіб, упродовж певного періоду часу, з розподілом ролей між учасниками. З огляду на обізнаність підозрюваного про осіб, з якими він, за версією слідства, діяв узгоджено, а також коло свідків, які можуть бути допитані щодо обставин незаконного посіву, вирощування та збуту наркотичних засобів, тому ризик впливу підозрюваним на свідків або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні є дійсним.

Вирішуючи питання про запобіжний захід суд вправі враховувати відомості про попередню кримінальну відповідальність, характер попередніх правопорушень, дані про спосіб життя та дотримання закону, за умови, що такі відомості містяться у матеріалах провадження та не використовуються як доказ винуватості у новому кримінальному правопорушенні, а лише як характеристика особи при оцінці ризиків. Навіть незважаючи на наявність попередньої судимості підозрюваного, сама специфіка інкримінованих діянь, в даному кримінальному провадженні, а саме незаконне культивування та збут наркотичних засобів в особливо великих розмірах, організований характер дій, наявність стабільного джерела незаконного доходу свідчить про високий рівень суспільної небезпеки підозрюваного та реальну існування ризику продовження аналогічної діяльності у разі звільнення з-під варти.

Слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що наявні ризики не можуть бути усунуті шляхом застосування альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу, що пов`язано як із тяжкістю інкримінованих кримінальних правопорушень, так і з особливостями поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя правильно врахував обсяг та складність кримінального провадження, необхідність завершення низки слідчих (розшукових) дій, зокрема отримання висновків призначених екпертиз, огляду речові доказів, розсекречення протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, виконання вимог ст. 290 КПК України, пов`язаних з відкриттям матеріалів стороні захисту та інші слідчі дії.

Отже, досудове розслідування не може бути завершене до завершення строку попередньої ухвали, що додатково виправдовує необхідність продовження запобіжного заходу.

Стосовно доводів захисника про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, то зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції врахував наявність у ОСОБА_5 місця проживання в м. Миколаєві, тривалість його перебування на території України, однак визнав, що ці обставини не нівелюють наявні ризики.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, вчиненого у складі організованої групи, з огляду на значну кількість співучасників, які перебувають у полі зору органу досудового розслідування та реальну можливість нелегального залишення території України зважаючи на громадянство підозрюваного, тому навіть посилений контроль з боку Національної поліції не здатен ефективно усунути ризики ухилення від правосуддя, впливу на інших учасників провадження та продовження кримінальної діяльності.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, діяв у межах наданих законом повноважень, врахував вимоги ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, положення Конвенції та практики ЄСПЛ, дослідив надані матеріали у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри, наявність та актуальність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливість їх запобіганню шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено, підстав для її скасування та вирішення питання про зміну продовженого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 листопада 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3