ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18 грудня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18 грудня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13 лютого 2026 року включно.

Одночасно визначено альтернативну заставу у виді 231 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 669 468 грн.

У разі внесення обвинуваченими застави, вирішено покласти на останнього наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що ризики, які передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, та відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній не одружений та не має стійких соціальних зв`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржену ухвалу в частині визначення розміру застави та ухвалити нову ухвалу, якою визначити розмір застави відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оскаржуючи застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказує, що визначений судом розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави завідомо непомірним для обвинуваченого.

Зазначає, що ОСОБА_7 не обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів та внаслідок його дій жодній особі не спричинено майнової шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу з викладених підстав та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

?наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

?наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

?недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

?виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

?виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000150 від 17.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , в обґрунтування якого зазначено, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який вчинено протягом року після його засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, що свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення та продовжив вчиняти аналогічні злочини, а тому, розуміючи можливу невідворотність покарання, останній може переховуватись від суду, а також вчиняти тиск на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності. Також ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим за кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а тому може продовжити правопорушення, або вчинити інший злочин з метою отримання засобів для існування. Підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не виникло, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

З апеляційної скарги вбачається, що стороною захисту продовжений відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не оскаржується, а тому колегія суддів не вдається до детального обговорення висновків суду у цій частині та обмежується констатацією того, що наданими матеріалами обґрунтованість підозри та ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та підтверджуються достатньою мірою для продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо надмірності розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 231 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 669 468 гривень, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, приписами ч. 4 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Колегія суддів приймає до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та його майновий стан, зокрема те, що останній не одружений, на утриманні ані малолітніх дітей, ані осіб похилого віку не має, а відтак не обтяжений соціальними зв`язками, неодноразово був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та на даний час обвинувачується у вчиненні протягом року після його засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, у період невідбутого покарання, нового однотипного кримінального правопорушення, предметом якого є психотропна речовина в особливо великому розмірі, а також іншого тяжкого злочину у сфері незаконного обігу вогнепальної зброї.

Аналізуючи наведені обставини у сукупності, колегія суддів, погоджуючи із судом першої інстанції, приходить до висновку, що застава у визначеному розміру буде достатньою для забезпечення виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором. Натомість менший розмір застави не буде достатньо ефективним.

Доводи апеляційної скарги захисника у своїй сукупності не містять нових відомостей, істотних для питання, що вирішується, зводяться до переоцінки обставин, які були прийняті до уваги судом першої інстанції, й дістали належну оцінку, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18 грудня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4