Провадження № 1-кп/537/404/2025
Справа № 537/7680/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2025 місто Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000602 від 26.11.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Глинськ, Світловодського району, Кіровоградської області, із середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не працюючого, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не є, в силу ст. 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (надалі за текстом КК України),

після закінчення судового розгляду ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1. 20.10.2025 близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 95 по вул. Івана Приходько у м. Кременчуці Полтавської області, помітив припаркований автомобіль ВАЗ, біля якого перебував потерпілий ОСОБА_5 , де наблизившись до останнього побачив, як з кишені штанів ОСОБА_5 на землю випав мобільний телефон марки «ОРРО» модель «А3х 4/128 Gb». В цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

2. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 20.10.2025 близько 17 год. 00 хв., перебуваючи поряд з потерпілим ОСОБА_5 поблизу будинку № 95 по вул. Івана Приходько у м. Кременчуці Полтавської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, який у подальшому неодноразово продовжувався, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підняв із землі та поклав собі у кишеню, таким чином викрав мобільний телефон марки «ОРРО» модель «А3х 4/128 Gb» іmеі: НОМЕР_1 , вартістю 3 803,33 грн, який належить потерпілому ОСОБА_5 .

В подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 3 803,33 грн.

3. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

4. Обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та пояснив, що він дійсно того дня здійснив крадіжку мобільного телефону, який належав потерпілому, за викладених у обвинувальному акті обставин.

У вчиненому щиро розкаявся, свою поведінку оцінює критично та категорично засуджує, просив суд суворо його не карати, зазначивши, що більше подібного ніколи не вчинить.

ІІІ. Позиція потерпілого.

5. Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У поданій суду заяві просив суд здійснювати судовий розгляд відповідного кримінального провадження без його участі.

ІV. Оцінка суду.

6. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України) суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

7. Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним (див. пункти 1-3).

8. Враховуючи показання обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд визнає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

9. Вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні доведена у повному обсязі.

V. Призначення покарання.

10. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття, яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.

11. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

12. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, гуманності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги те, що санкція ч. 4 ст. 185 КК України не передбачає альтернативні види покарань, та відповідно до статті 65 КК України враховує:

- класифікацію кримінального правопорушення і те, що згідно із ст. 12 КК України інкриміноване діяння відноситься до тяжкого злочину;

- особу винного, її вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

- наявність постійного місця проживання та відсутність постійного місця роботи;

- наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке;

-те, що він, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий.

13. Зважаючи на зазначене вище суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в мінімальній межі санкції відповідної статті у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

14. Однак суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

15. При цьому суд, окрім наведених вище мотивів, в даному конкретному випадку враховує індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, а також мету покарання, яка у відповідності до приписів ч. 2 ст. 50 КК України полягає не тільки в карі, а й у виправленні засуджених та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

16. В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування ст. 75 КК України в правовідносинах, що розглядаються.

17. Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_4 ст. 75 КК України, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим діянням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

18. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на нього необхідно покласти обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

19. Підстав для обрання більш м`якого або тяжкого покарання суд не вбачає.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

20. Цивільний позов по справі не заявлявся.

21. Речові докази по справі відсутні.

22. Процесуальні витрати по справі у виді витрат на залучення експерта підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

23. Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і суд не вбачає необхідності його обрання на стадії ухвалення вироку.

З цих підстав, керуючись ст. 368, 370-371, 373-374, 376, 382 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

3. Відповідно до вимог ст. 76 Кримінального кодексу України, на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків:

- періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження із уповноваженим органом з питань пробації.

4. Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 22.12.2025.

5. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1 782,80 грн (одну тисячу сімсот вісімдесят дві гривні 80 копійок) процесуальних витрат на залучення експерта.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6