Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/728/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 12 листопада 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого Корольовського районного суду м. Житомира від 07 жовтня 2025 року відмовлено у задоволені клопотання слідчого про продовжено запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 12 листопада 2025 року, з забороною залишати житло цілодобово, з покладенням обов`язків ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що слідчим та прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не можна застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 з врахуванням його особи та можливості забезпечення належної процесуальної поведінки за допомогою обов`язків передбачених ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що санкція ч.4 ст.152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на тривалий проміжок часу.

Стверджує, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення підозрюваного та його захисника, на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею на думку колегії суддів було обґрунтовано застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки прокурор не довів недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам.

При цьому слідчий суддя в повній мірі врахував серйозність пред`явленої ОСОБА_6 підозри за ч.4 ст.152 КК України, суворість передбаченого покарання, яке може йому загрожувати, в разі визнання його винним.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту апеляційний суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, військовослужбовець, має звання майора є учасником бойових дій, неодноразово нагороджений медалями за сумлінну службу, має ряд поранень та захворювань пов`язаних із проходженням військової служби, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а тому вважає, що застосований ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти доведеним ризикам.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 не забезпечить його належну процесуальну поведінку, оскільки існують ризики, передбачені п.1,3, ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими. Прокурором не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, запобігти вказаним ризикам можливо застосувавши більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не за місцем проживання потерпілої, свідків та носінням електронного засобу контролю.

Вирішувати питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи лише з санкції статті за якою підозрюється ОСОБА_6 , враховуючи презумпцію невинуватості особи, неприпустимо.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 12 листопада 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: