Провадження № 1-кп/742/883/25
Єдиний унікальний № 742/6993/25
У Х В А Л А

24 грудня 2025 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , провівши підготовче судове засідання матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Князівка Путивльського району Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Прилуцького міськрайонного суду перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 СК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 СК України. Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 02.08.2025 застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.09.2025, без визначення розміру застави. В подальшому ухвалами слідчих суддів від 24.09.2025 та 20.11.2025, строк тримання ОСОБА_5 продовжено до 29.12.2025, без визначення застави. Враховуючи, що строк запобіжного заходу закінчується 29.12.2025, а встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України продовжують мати місце і вони не зменшилися, тому виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу.

Крім того, враховуючи положення п.2 ч.4 ст.183 КПК України просив не визначати розмір застави, оскільки внаслідок вчинення злочину спричинено загибель людини.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовом у засіданні підтримала клопотання прокурора та просила суд його задовольнити. Категорично заперечила з приводу зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший не пов`язаний з позбавленням волі та визначення розміру застави, оскільки враховуючи обставини справи має побоювання щодо власного життя та здоров`я.

Захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зокрема, вказали, що ризики у відповідності до ст.177 КПК України щодо ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні відсутні. Під час розгляду справи стороною обвинувачення не надано детального обґрунтування ризиків та не проведено належним чином їх аналіз. Крім того вказали, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення саме в частині керування транспортним засобом в стані сп`яніння, жодними доказами не підтверджено, а надані прокурором докази є суперечливими. Тому просили змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою або ж визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Прокурор та потерпіла категорично заперечили з приводу зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший не пов`язаний з позбавленням волі. Прокурор вказав, що з урахуванням обставин справи та стадії судового розгляду, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить завдань судового розгляду.

Заслухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбаченихрозділом IIцього Кодексу.

Зокрема, ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02 серпня 2025 року застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 30.09.2025, без визначення розміру застави.

24.09.2025 ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова продовжено підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 23.11.2025, але не довше строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

20.11.2025 ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова продовжено підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 29.12.2025, без визначення розміру застави.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху та порушенні правил експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, судовий розгляд ще не розпочався та не завершиться до спливу попереднього строку тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалами слідчих суддів Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.08.2025, 24.09.2025 року та 20.11.2025, не зменшились і продовжують існувати та виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою, зокрема: усвідомлюючи невідворотність покарання обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризик переховування від суду суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та характеристики особи обвинуваченого, що обумовлено, в першу чергу, загрозою можливого призначення покарання, а відтак свідчить про обґрунтованість цього ризику. Наслідки ризику втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і його процедура виконання покарання.

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд враховує, введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: отримання показань на стадії досудового розслідування та безпосередній допит свідків вже на стадії судового розгляду.

Відтак, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, виражається у можливості створення обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були або були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих ним захисних версій.

При встановленні наявності ризику вчинення інших кримінальних правопорушень суд враховує, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, у тому числі і за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не має права керування транспортним засобом, продемонстрував своє нехтування законом. Отже, свідоме керування ним транспортним засобом та без документа, яке надає право такого керування, може призвести до повторного вчинення аналогічного правопорушення.

При цьому, з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, суттєво не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не досягли такого рівня, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За таких обставин, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК.

При цьому, твердження захисника щодо відсутності доказів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України були встановлені під час застосування до ОСОБА_5 саме такого виду запобіжного заходу, їх наявність була підтверджена під час продовження строку тримання підозрюваного під вартою, в той час, як стороною захисту не наведено належних доводів, які б вказували, що такі ризики зменшилися або перестали існувати.

Питання обґрунтованості обвинувачення та оцінки доказів на предмет допустимості та достовірності на стадії розгляду справи не може вирішуватися, а потребує оцінки у судовому рішенні за результатами розгляду по суті, тож доводи сторони захисту з цього приводу - безпідставні.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченихст. 177 КПК України, тому з метою запобігання встановлених ризиків та для досягнення дієвості кримінального провадження, дію запобіжного заходу необхідно продовжити.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 та враховуючи вимоги п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314-316 КПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, до 21 лютого 2026 року, включно, без визначення застави.

Копію ухвали вручити учасникам справи та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_9