ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/757/25 Номер провадження 11-кп/814/1639/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000053, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Попове, Новосанжарського району, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- за ст. 126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 встановлено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 березня 2025 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін.

Скасовано накладений арешт на майно, вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до ОСОБА_9 , з якою він спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі із нею, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, за наступних обставин.

ОСОБА_7 07.03.2025, близько 18 години 00 хвилин, перебував за місцем свого проживання, у будинку своєї співмешканки - ОСОБА_9 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де разом із останньою та її матір`ю - ОСОБА_10 , розпивали спиртні напої.

У подальшому між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з ОСОБА_9 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , взяв у кімнаті кухні зі столу ніж, що є знаряддям, яке без великих зусиль могло заподіяти небезпечні і значні ушкодження, та підійшов до ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись у положенні стоячи, обличчям до обличчя ОСОБА_9 , яка сиділа на стільці у тій же кімнаті, умисно наніс лезом ножа, який тримав у правій руці, два тичкові удари з розмаху ззаду-наперед, з права на ліво, в область грудної клітини зліва ОСОБА_9 , чим спричинив тілесні ушкодження.

ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження, а саме: проникаюче ножове поранення грудної клітки зліва з пошкодженням лівої легені, пневмогематоракс, колото-різана рана грудної клітки зліва (непроникаюче), які згідно висновку експерта від 25.04.2025 року відносяться в сукупності до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент нанесення, і виникли від дії колюче-ріжучого предмету, згідно «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.3.5. Наказ МОЗ №6 від 17.01.1995.

Крім того, ОСОБА_7 в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до ОСОБА_10 , з якою спільно проживає та яка є матір`ю ОСОБА_9 , з якою він спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, за наступних обставин.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.03.2025 близько 18 години 01 хвилини у ОСОБА_7 , який перебував у будинку своєї співмешканки - ОСОБА_9 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті попереднього конфлікту, виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , тримаючи в правій руці ніж, підійшов до ОСОБА_10 , яка сиділа на стільці в кімнаті кухні, поряд з ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись у положенні стоячи, обличчям до обличчя ОСОБА_10 , наніс їй один удар руків`ям ножа, який тримав в правій руці, з розмаху ззаду-наперед, з права на ліво, в область живота зліва, потім наніс лезом ножа один тичковий удар з розмаху згори-донизу в область правого стегна, чим спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

У ОСОБА_10 встановлено тілесні ушкодження у вигляді - колото-різане поранення на передній поверхні правого стегна в середній третині, садно в навколопупковій ділянці зліва, які згідно висновку експерта від 10.03.2025 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є особами, які спільно проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому не перебувають у шлюбі між собою.

В порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , у період з грудня 2024 року по березень 2025 року ОСОБА_7 систематично вчиняв відносно ОСОБА_9 дії психологічного насильства, що виразилися у словесних образах нецензурною лайкою, та дії фізичного насильства, що виразилися у нанесенні тілесних ушкоджень.

Так, вироком Новосанжарського районного суду від 27.12.2024 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Відповідно до вказаного вироку, 14.12.2024 близько 22:10 год. ОСОБА_7 , перебуваючи поряд з господарством за адресою: АДРЕСА_1 , наніс ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження.

Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.03.2025 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гри. Відповідно вказаної постанови, 10.02.2025 о 22 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 , а саме: ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого завдана шкода її психічному здоров`ю (зниження самооцінки, відчуття власної неповноцінності).

У подальшому, ОСОБА_7 будучи притягнутим до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення умисних протиправних дій, спрямованих на вчинення насильства в сім`ї, продовжив вчиняти домашнє насильство відносно ОСОБА_9 - особи, з якою спільно проживає однією сім`єю, але з якою не перебуває у шлюбі, та 07.03.2025 близько 18 години 00 хвилин, діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпеку своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив фізичне насильство по відношенню до ОСОБА_9 , а саме: наніс лезом ножа, який тримав у правій руці, два тичкові удари з розмаху ззаду- наперед, з права на ліво, в область грудної клітини зліва ОСОБА_9 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки зліва з пошкодженням лівої легені, пневмогематораксу, колото-різаної рани грудної клітки зліва (непроникаюче), які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 25.04.2025 відносяться в сукупності до тяжких тілесних ушкоджень.

Отже, своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 , з якою спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі, систематичні фізичні та психологічні страждання, що завдали шкоди фізичному здоров`ю потерпілої.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційних скаргах, які є аналогічними за змістом та суттю, адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_9 просять вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

На обґрунтування апеляційних вимог посилаються на те, що не оспорюючи висновків місцевого суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого, та правильності кваліфікації його дій, вважають, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Вказують, що місцевий суд не врахував ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину, та особу винного, та той факт, що ОСОБА_7 вибачився та примирився з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Крім того, просять врахувати пом`якшуючі обставини, а саме, що ОСОБА_7 , до свого затримання працював будівельником, зарекомендував себе як дисциплінований, відповідальний та кваліфікований майстер, за місцем свого проживання виключно позитивно характеризується, в силу статті 89 КК України, вважається раніше не судимим.

Також вказують, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 активно сприяв слідству у розкритті кримінального правопорушення та жодних перешкод стороні обвинувачення не спричиняв, під час слідчих дій, допитів та слідчого експерименту, достеменно відтворив обставини та обстановку подій.

Зазначають, що ОСОБА_11 має впевнений та цілеспрямований намір відшкодовувати моральну шкоду потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , крім того ОСОБА_9 пробачила його та має намір і наділі проживати з ним та вести спільне господарство.

Вказує, що на даний час, ОСОБА_7 щиро розкаюється та беззаперечно у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, засуджує свою поведінку, визнає негативні наслідки вчиненого злочину для потерпілих, бажає виправити наслідки вчиненого, підтвердженням чого є примирення з потерпілими та бажанням ОСОБА_12 в майбутньому бути разом з ОСОБА_7 як сім`я.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції потерпіла та захисник обвинуваченого підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_7 також підтримав скарги свого захисника та потерпілої. Прокурор заперечив проти доводів скарг, просив вирок суду залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд апеляційних скарг у її відсутність.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Як вбачається з журналу судового засідання та аудіозапису перебігу судового засідання, який міститься на технічному носії інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ст. 126-1 КК України є правильним та в апеляційних скаргах не оспорюється.

У апеляційній скарзі захисник та потерпіла вказують на недостатнє врахування судом першої інстанції ступеню суспільної небезпеки, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та тієї обставини, що ОСОБА_7 щиро розкаюється та шкодує про вчинене, примирився з потерпілою ОСОБА_9 , до затримання працював будівельником, позитивно характеризується, активно сприяв розслідуванню кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, нетяжкими злочином та кримінальним проступком; особу обвинуваченого, який вину визнав, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2012 року.

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи №270 від 17.04.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає і не перебуває в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості, ускладненої психічними і поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_7 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки легкої розумової відсталості, ускладненої психічними і поведінковими розладами, внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, гостра інтоксикація алкоголем, неускладнена і за своїм психічним станом міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_7 в зв`язку з наявним в нього синдромом залежності внаслідок вживання алкоголю, потребує лікування.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Судом врахований висновок органу пробації відповідно до якого ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінений як високий, а ризик небезпеки для суспільства дуже високий. Виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Судом обговорена можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання та встановлено відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України. На це суд вказав, що обвинувачений наніс тілесні ушкодження двом потерпілим: особі з якою ОСОБА_7 перебуває у сімейних відносинах ОСОБА_9 та особі похилого віку ОСОБА_10 , тілесні ушкодження були нанесені ножом; потерпілій ОСОБА_9 були нанесені два удари лезом ножа в область грудної клітини та є небезпечними для життя в момент заподіяння, при цьому обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння. Наведені вище обставини значно підвищують суспільну небезпечність учинених кримінальних правопорушень та свідчать про високий ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого.

Наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та дані про його особу, в цьому випадку, не є такими, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, суд навів переконливі доводи відсутності підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 примирився з однією із потерпілих, проте на правильність судового рішення це не впливає.

Суд першої інстанції правильно врахував конкретні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння наніс ножові поранення двом особам, одній - тяжке проникаюче поранення. Потребує примусового лікування від алкогольної залежності. При цьому суд врахував визнання ОСОБА_7 своєї вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка просила обвинуваченого суворо не карати та обґрунтовано призначив мінімальне покарання з можливих у даному випадку.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційних скаргах захисника та потерпілої, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4