УХВАЛА

Справа № 495/7220/25

Номер провадження 1-кп/495/896/2025

26 листопада 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 (по ВКЗ)

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в місті Білгород-Дністровський Одеської області у кримінальному провадженні, зареєстрованому у ЄРДР № 0000808 від 14.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.4 ст.410, ч.1 ст.263 КК України, клопотання клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримння під вартою та клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000808 від 14.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.410, ч.1 ст.263 КК України.

24.11.2025 року надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив пордовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів. Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, ухилятись від явки до суду, вчинити інше кримінальне правопорушення (ризики за пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України).

26.11.2025 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивував відсутністю ризиків, заявлених прокурорм, наявністю у ОСОБА_4 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, є військовослужбовцем який безпосередьо приймав участь у відсічі збройної агресії рф, раніше не судимий, після видачі зброї (16.06.2025) до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (05.09.2025) від слідства не переховувався.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , клопотання підтримав з наведених мотивів, проти задоволення клопотання прокурора заперечив.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, підтримав клопотання свого захисника та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Представник потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , заперечила проти задоволення клопотання захисника.

Заслухавши клопотання прокурора та захиснимка, позиції учасників судового провадження, вивчивши необхідні матеріали, суд дійшов такого висновку.

Згідно із ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із статтею 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого особу обвинувачено, дані, які її характеризують, чи зменшились раніше визначені ризики, чи не з`явились нові.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, уникнення доведених ризиків. Ризиком є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій особою.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує тяжкість злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, вік обвинуваченої та стан її здоров`я, міцність соціальних зв`язків, стадію судового розгляду, наявність заявлених прокурором ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України.

Згідно із ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку такого запобіжного заходу суд враховує, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, відбулось перше судове засідання по суті, у справі не досліджені докази, свідки судом не допитані, тощо. Надаючи оцінку обставинам щодо наявності заявлених ризиків, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад 10 років; можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що може призвести до неповного та не всебічного судового розгляду.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Керуючись наведеним, зважаючи на встановлені обставини, суд знаходить обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконний вплив на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні; можливість вчинення іншого кримінального правопорушення).

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Обвинуваченому ОСОБА_4 слід залишити раніше визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який становить 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.410, ч.1 ст.263 КК України, строком на 60 (шістдесят) діб з 26 листопада 2025 року по 23 січня 2026 року включно, з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор»

Залишити обвинуваченому ОСОБА_4 раніше визначену суму застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 80-ти (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн.), що станом на 26.11.2025 року складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення застави покласти на обвинувачого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району Одеської області без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання/роботи;

- здати на зберігання до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, останній зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_9