Справа № 496/7553/25
Провадження № 1-кс/496/75/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3 , яка приймає участь в режимі відеоконференції,

дізнавача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про визнання рішення дізнавача ОРУП № 2 Б. Такій про відмову у визнанні потерпілою незаконною та скасування такого рішення і зобов`язання дізнавача залучити, як потерпілу до кримінального провадження на підставі поданої заяви згідно вимог КПК України,

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області 15.01.2026 року через систему «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_3 в якій вона просить визнати рішення дізнавача ОРУП 2 Б.Такій про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою незаконною та скасувати дане рішення оформлене № 15647-2026 від 14.01.2026 (791823) і зобов`язати дізнавача ОРУП2 дотриматись процесуальних вимог п.2 ст. 55 КПК та залучити ОСОБА_3 як потерпілу до кримінального провадження на підставі поданої ОСОБА_3 заяви про залучення до провадження 0000248 в якості потерпілих № КУ-19669101 від 07.01.2026 року, яка зареєстрована до канцелярії ОРУП2 К-428/Кол/кц від 07.01.2026 року, щоб ОСОБА_3 набула процесуального права потерпілого з можливістю подавати клопотання про завдану ОСОБА_3 шкоду та набула процесуального права надавати показання згідно вимог КПК.

Свої вимоги, крім іншого, мотивує тим, що дізнавачем Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області Б.Такій здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000248 за ст. 384 ККУ. Дане кримінальне порушення було розпочате за ухвалою слідчого судді по справі 496/7553/25. По тексту ухвали було зобов`язано внести відомості до ЄРДР на підставі Заяви про кримінальне порушення №В-20301 від 06.11.2025 року (надалі Заява). В Заяві вказані відомості щодо скоєного кримінального правопорушення юридичною особою ОК Дорожник-63 (надалі ОК Дорожник-63) за ст 384 КК України відносно декілька осіб, у тому ж рахунку відносно неї ОСОБА_3 , що полягають у наданні ОК Дорожник-63 завідомо неправдивого показання під час досудового розслідування, а саме надання відомостей начебто вона не член кооперативу ОК Дорожник-63 в той час, коли адміністрація СК Дорожник-63, правонаступником котрої являється ОК Дорожник-63 збирали з неї членські внески саме як з члена кооперативу та передавали її дані саме як члена кооперативу державним органам місцевого самоврядування, про що вона має офіційні підтвердження в якості квитанцій та офіційних документів, заяв до кооперативу тощо. Отже ОК Дорожник-63 надали досудовому органу ОРУП 2 завідомо неправдиві відомості докази чого ОСОБА_3 має у володінні. ОСОБА_3 - член кооперативу СК Дорожник-63 з 2004 року, правонаступником котрого являється ОК Дорожник-63, регулярно сплачує членські внески, має докази, квитанції по оплаті членських внесків, відомості про вступ до кооперативу та офіційні докази як адміністрація СК Дорожник-63 особисто передавали її дані як члена кооперативу державним органам місцевого самоврядування. Отже юридична особа ОК Дорожник-63 скоїла відносно неї кримінальне правопорушення за ознакою ст. 384 КК України бо подали досудовому органу розслідування завідомо неправдиву інформацію відносно неї чим нанесли мені майнову та немайнову шкоду та фактично позбавили та заволоділи моїми майновими правами в кооперативі ОК Дорожник-63 штучно надавши досудовому органу розслідування нічим не підтверджені та завідомо не правдиві відомості що ОСОБА_3 не член кооперативу.

Згідно вимог ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Враховуючи вимоги діючого КПК процесуальне право на подання клопотання про відшкодування шкоди має не будь хто, а саме потерпілий. Також згідно ст 95 КПК України показання надаються не будь-ким, а вичерпним переліком учасників кримінального провадження, а саме - підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом. Таким чином для того, щоб набути процесуальне право подавати клопотання із відомостями про матеріальну та моральну шкоду, та набути процесуальне право надавати показання ОСОБА_3 повинна набути процесуального статусу потерпілого згідно вимог КПК України. Тим паче, що в Заяві про кримінальне порушення №В-20301 від 06.11.2025 року чітко вказано відомості про неї, як про особу відносно котрої ОК Дорожник-63 надали неправдиві свідчення. Згідно п. 2 ст.55 Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Керуючись п.2 ст. 55, дотримуючись вимог КПК нею та іншими особами було подано Заяву про залучення до провадження 0000248 в якості потерпілих №КУ-19669101 від 07.01.2026 року, яка зареєстрована до канцелярії ОРУП2 К-428/Кол/кц від 07.01.2026. року Натомість всупереч п.2 ст.55 КПК 14.01.2026 їй було надіслано рішення дізнавача ОРУП2 Б.Такій у листі № 15647-2026 від 14.01.2026 (791823) в котрій дізнавач прийняла рішення, що на даному етапі досудового розслідування відсутні правові підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000248.

Дізнавачем ОРУП2 не було відібрано в неї показань та не зрозуміло яким чином ОСОБА_3 мала надати дізнавачу докази та інформацію спричинених їй збитків, за відсутності процесуального статусу у кримінальному провадженні. А також не зрозуміло як дізнавач не відібравши у ОСОБА_3 навіть жодних показань прийшла висновку, що на даному етапі не вбачається підстав визнавати ОСОБА_3 як потерпілу.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала свою скаргу, посилаючись на обставини, викладені в ній та просила задовольнити.

Дізнавач СД ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області Такій ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги та, крім іншого, пояснила, що в разі якщо буде достатньо підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілою, та її буде залучено в якості потерпілої, наразі таких підстав у даному кримінальному провадженні немає.

Вислухавши позиції скаржника та дізнавача, вивчивши скаргу та додані матеріали, дослідивши надані дізнавачем матеріали кримінального провадження № 0000248 від 03.12.2025 року за ч.1 ст. 384 КК України, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно зі ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч.1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч.5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, системний аналіз вказаних положень кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що у разі, коли слідчий за результатами розгляду заяви особи, яка позиціонує себе як потерпіла у відповідному кримінальному провадженні, про проведення слідчих та процесуальних дій, а також про залучення як потерпілого в такому провадженні, доходить висновку про те, що така заява задоволенню не підлягає або особа не може бути потерпілою у кримінальному провадженні, тому слідчий зобов`язаний винести відповідну вмотивовану постанову про відмову в задоволенні клопотання або про відмову у визнанні потерпілим, які можуть бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею при розгляді скарги встановлено, що Сектором дізнання Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000248 від 03.12.2025 року за ч.1 ст. 384 КК України (завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках).

Вказане кримінальне провадження відкрито на підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 14.11.2025 року за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність дізнавача, яка полягає у невнесенні до ЄДРДР відомостей про кримінальне правопорушення (справа 496/7553/25).

Заявою датованою 07.01.2026 року ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 через Урядову гарячу лінію за вх № КУ-19669101 від 07.01.2026 року та зареєстровано в канцелярії Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області за вхідним номером К-428/Кол/кц, звернулись до Сектору дізнання Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області про залучення їх потерпілими у вказаному кримінальному провадженні.

Листом від 14.01.2026 року № 156-47-2026, який був отриманий скаржником, де дізнавач повідомив ОСОБА_3 про те, що на даному етапі досудового розслідування відсутні правові підстави для залучення її потерпілою в кримінальному провадженні № 0000248 від 03.12.2025 року за ч.1 ст. 384 КК України. Також повідомлено, що у разі надходження додаткових відомостей або доказів, які підтверджують факт завдання ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди, питання щодо визнання потерпілими може бути повторно розглянуто в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до принципу законності, як загальної засади кримінального провадження, закріпленої у ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог, зокрема цього Кодексу.

Також згідно з ч.1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, вищевказані дії дізнавача вказують на порушення вимог ст.ст. 9, 24 та 55 КПК України, оскільки, дійшовши висновку про відсутність підстав для залучення ОСОБА_3 як потерпілої у кримінальному провадженні, слідчий не виніс відповідну обґрунтовану постанову про відмову у визнанні особи потерпілою, чим прямо порушив вимоги кримінального процесуального законодавства України та позбавив права особи оскаржити до слідчого судді відповідне рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілою.

Крім того, виходячи з аналізу положень ч.2 ст. 55 КПК України, отримавши заяву ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілої, дізнавач був зобов`язаний вручити останній пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, які виникають в особи з моменту подання нею заяви про залучення до провадження як потерпілого, а не з часу прийняття ним рішення про визнання потерпілим, і лише у разі, коли дізнавач вважає, що така особа не може бути потерпілою, він зобов`язаний був винести відповідну постанову про це.

Оскільки рішення про відмову у визнанні особи потерпілою дізнавач зобов`язаний прийняти шляхом винесення відповідної постанови, чого останній не зробив, а неправомірно направив лист про відмову у задоволенні заяви, тому десятиденний строк подання скарги на таке рішення слідчого має відраховуватися з дня отримання скаржником копії відповідного листа слідчого, яке було отримане 14.01.2026 року, згідно вказаного ОСОБА_3 в скарзі. Натомість скарга була складена та направлена до суду через систему «Електронний суд» 15.01.2026 року, у зв`язку з чим, керуючись положеннями ч.1 ст. 304 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що особою, яка подала скаргу, не пропущений встановлений законом строк на подання скарги на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до положень ч.2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, встановлені під час розгляду скарги обставини вказують на те, що дізнавач у кримінальному провадженні № 0000248 від 03.12.2025 року за ч.1 ст. 384 КК України, грубо порушуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, дійшовши переконання про відсутність підстав для залучення ОСОБА_3 як потерпілої у даному кримінальному провадженні на підставі поданої нею заяви від 07.01.2026 року, не виніс відповідної постанови про відмову у визнанні потерпілим, а обмежився лише направленням їй відповіді у формі листа, яка окремому оскарженню як відповідне рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим не підлягає, що вказує на наявність протиправної бездіяльності слідчого щодо нерозгляду заяви особи про залучення до провадження як потерпілого.

Вказане свідчить про необхідність часткового задоволення скарги та зобов`язання дізнавача, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000248 від 03.12.2025 року за ч.1 ст. 384 КК України розглянути у передбаченому КПК України порядку заяву ОСОБА_3 від 07.01.2026 року про залучення, як потерпілого у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 303, 304, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Зобов`язати дізнавача Сектору дізнання Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000248 від 03.12.2025 року за ч. 1 ст. 384 КК України, розглянути в порядку статей 55, 220 КПК України заяву ОСОБА_3 від 07.01.2026 року про залучення до вказаного кримінального провадження, як потерпілого та повідомити заявника, відповідно до вимог КПК України про результати її розгляду.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Повний текст ухвали виготовлено 21.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1