Справа № 991/9549/25
Провадження № 1-кс/991/9633/25
УХВАЛА

про арешт майна

26 вересня 2025 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

детективів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого детектива Національного бюро Другого підрозділу детективів Першого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , погоджене прокурором першого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000402 від 15.07.2025.

(1)Короткий виклад змісту клопотання

17.09.2025 до Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) надійшло зазначене клопотання. Воно обґрунтовується тим, що детективи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) здійснюють досудове розслідування у цьому провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Як зазначив детектив, починаючи з листопада 2019 року за дорученням колишнього заступника Голови Верховного суду ОСОБА_8 , близькими особами, іншими пов`язаними фізичними та юридичними особами, набуто у власність активи, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує його законні доходи, у тому числі: 25.01.2023 паркомісце АДРЕСА_5; 25.01.2023 квартира АДРЕСА_1 ; 25.01.2023 квартира АДРЕСА_6; 23.08.2022 машиномісце НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_2 ; 19.09.2024 апартаменти № НОМЕР_5 за адресою: АДРЕСА_2 ; 14.07.2021 апартаменти № НОМЕР_6 за адресою: АДРЕСА_2 ; 26.02.2021 земельна ділянка 0.1199 га за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Старі Безрадичі; 26.02.2021 земельна ділянка 0.1199 га за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Старі Безрадичі; 26.02.2021 земельна ділянка 0.725 га за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Старі Безрадичі; 26.02.2021 земельна ділянка 0.766 га за адресою: Київська обл., Обухівський район, с. Старі Безрадичі; 05.08.2024 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 ; 09.06.2022 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 та інші активи.

16.09.2025 в межах досудового розслідування цього кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді ВАКС детективи НАБУ провели обшук в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Під час обшуку вилучено майно, добровільно видане ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон Iphone 15 Pro Max модель MU7F3RX/А серійний номер НОМЕР_1 ; мобільний телефон Iphone 12 Pro Max модель MLCT3LL/A серійний номер НОМЕР_2 ; мобільний телефон Iphone 11 Pro Мах модель MWF82ZA/A серійний номер НОМЕР_3 ; ноутбук DELL s/n 653MQF2 із зарядним пристроєм.

Детектив вказав, що у всіх вилучених мобільних телефонах виявлено фотографії договорів купівлі-продажу, технічних документів, квитанцій та платіжних доручень, що стосуються об`єктів нерухомості, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, а також дані переписок з абонентами із застосуванням програм обміну електронними повідомленнями, які з телефону видалені. Для дослідження вмісту видалених повідомлень необхідне застосування спеціального обладнання під час окремої слідчої дії (огляду) та, у разі необхідності, проведення судової експертизи.

Під час огляду ноутбуку виявлено зображення документів, що стосуються об`єктів нерухомості, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

На цій стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені телефони та ноутбук можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вони є речовими доказами у справі.

Зокрема, наявні на носіях інформації файли можуть містити дані, що мають значення для розслідування у кримінальному провадженні, проте повний доступ до вмісту інформації на таких носіях можливо отримати тільки шляхом проведення судово-технічної експертизи, або ретельного огляду із залученням спеціаліста, які можуть потребувати значного часу.

З метою проведення всебічного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, встановлення істини та надання належної правової оцінки, для забезпечення можливості ретельного додаткового огляду вилученого майна, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та проведення по ним відповідних судових експертиз, а також з метою збереження речових доказів та запобігання можливості фактів приховування, зміни або їх відчуження, виникла необхідність в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, що вважається доцільним та відповідає передбаченим законодавцем завданням кримінального провадження.

(2) Позиції учасників провадження

У судовому засіданні детективи НАБУ клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав, у ньому зазначених.

Зі свого боку адвокат ОСОБА_11 заперечував проти задоволення заявленого клопотання. Вказав, що воно не містить чітких доказів того, що вилучене майно є речовим доказом, оскільки в матеріалах відсутня відповідна постанова про визнання такого майна речовим доказом.

Окрім того, той зазначив, що, оскільки майно було вилучено 16.09.2025, воно вже перебуває під контролем органу досудового розслідування, а отже, ризики його приховування, знищення або відчуження відсутні.

Також адвокат наголошував, що клопотання не містить доказів того, що вказане майно належить саме ОСОБА_12 , або перебувало в її користуванні. Обшук проводився за місцем проживання декількох осіб, а факт вилучення майна за певною адресою не свідчить про його належність конкретній особі.

До того ж, останній вказав, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтовані підозри щодо ОСОБА_9 або будь-кого іншого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368-5 КК України.

Адвокат зважав на те, що відомості у вказаному провадженні внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2025, однак додана до клопотання постанова про визначення слідчої групи та слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, датується - 16.09.2025. Той також наголошував, що обшуки в межах цього провадження було проведено саме 16.09.2025, що свідчить про їх проведення ймовірно ще до появи відповідної постанови.

Крім цього, адвокат вказав на те, що долучена детективом службова записка від 15.07.2025 містить лише припущення і не може бути використана як підстава для процесуального рішення.

Також той зазначив, що протокол огляду від 23.07.2025 є очевидно недопустимим доказом, оскільки ним оглянуто матеріали іншого кримінального провадження.

Щодо протоколу огляду від 24.07.2025 останній вказав, що він містить штучно введені відомості, що спотворюють дійсні обставини справи.

Адвокат також зважав, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону це клопотання мало бути розглянуто не пізніше 19.09.2025.

До суду також надійшла заява ОСОБА_10 , в якій та просила повідомити її про розгляд цієї справи, зокрема, за вказаним номером телефону.

Водночас під час здійснення секретарем судового засідання відповідного виклику з метою повідомлення останньої, особа, яка відповіла на дзвінок, повідомила, що вона не є ОСОБА_13 та представилася помічником адвоката ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_10 не прибула у судове засідання, про відкладення розгляду не просила.

Зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 172 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні клопотання

Відповідно до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК встановлено загальні правила їх застосування - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

Для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом (перший абзац частини 3 ст. 170 КПК).

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК). До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого:

-правову підставу для арешту майна;

-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для, зокрема, третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених у попередніх абзацах норм КПК вбачається, що арешт майна можливо застосувати якщо:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна;

-майно, на яке накладається арешт, перебуває у власності осіб, щодо майна яких його дозволено накладати;

-речі та документи є тими видами майна, на які може бути накладено арешт;

-це майно є речовим доказом;

-буде досягнуто завдань, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням;

-наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження.

У процесі вирішення вказаних питань, слідчий суддя доходить таких висновків щодо кожного з них.

(3.1) Прокурор довів існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України.

Шляхом аналізу документів, які додані до клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, про яке зазначається у клопотанні.

Він ґрунтується на підставі сукупності досліджених документів, зокрема:

-витягу з ЄРДР;

-службової записки детектива НАБУ;

-протоколу огляду матеріалів кримінального провадження № 0001148;

-витягу з протоколу НС(Р)Д від 11.04.2025;

-протоколу огляду образів мобільних телефонів від 09-21.07.2025;

-протоколу огляду образів мобільних телефонів від 24.07.2025;

-протоколу огляду даних з інформаційної системи від 24.07.2025;

-договорів купівлі- продажу нерухомого майна;

-ухвали про надання дозволу на проведення обшуку від 18.08.2025;

-протоколу обшуку від 16.09.2025;

-актових записів про шлюб та народження дитини;

-протоколу огляду телефонів, вилучених під час обшуку від 17.09.2025;

-постанови про визнання речовими доказами від 18.09.2025;

-постанови про призначення комплексної судової комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи електронних комунікацій від 18.09.2025;

-інших матеріалів кримінального провадження.

Слідчий суддя також бере до уваги надані адвокатом пояснення та відомості під час судового засідання, зокрема щодо недопустимості доказів. Проте очевидних ознак недопустимості докази сторони обвинувачення не містять, а остаточна їх оцінка, за наявності правових підстав визнання їх недопустимими, може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отож, описані вище обставини дають можливість дійти висновку, що наразі існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 368-5 КК України. Воно носить такий ступінь тяжкості, що дає слідчому судді підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.

(3.2) Майно, на яке накладається арешт, перебуває у власності особи, щодо майна якої його дозволено накладати

Арешт задля збереження речового доказу може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.

Встановлено, що мобільні телефони Iphone 15 Pro Max модель MU7F3RX/А серійний номер НОМЕР_1 та Iphone 12 Pro Max модель MLCT3LL/A серійний номер НОМЕР_2 ; ноутбук DELL s/n 653MQF2 із зарядним пристроєм належить саме ОСОБА_9 , що підтверджено протоколом обшуку від 16.09.2025.

До того ж, встановлено, що мобільний телефон Iphone 11 Pro Мах модель MWF82ZA/A серійний номер НОМЕР_3 належить матері ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , що також підтверджується вказаним протоколом.

Так, доводи захисту про відсутність доказів того, що вказане майно належить конкретним особам не відповідають дійсності.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що на майно вказаних осіб можливо накласти арешт у цьому випадку.

(3.3) Речі та документи є тими видами майна, на які може бути накладено арешт

Детектив у своєму клопотанні просив накласти арешт на мобільні телефони та ноутбук. Таке майно є рухомим (ч. 2 ст. 181 Цивільного кодексу України). Відтак, на нього може бути накладено арешт.

(3.4) Арешт на майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані мобільні телефони визнано речовими доказами згідно з постановою про визнання речовим доказом від 18.09.2025.

Телефони та ноутбук є серед переліку речей та документів, для відшукання яких проводився обшук за відповідною адресою. Їх зазначено в ухвалі слідчого судді від 18.08.2025.

Оцінюючи вилучені речі на предмет наявності у них ознак речових доказів, слідчий суддя доходить таких висновків.

Зі змісту протоколу обшуку вбачається, що ОСОБА_14 добровільно надала для огляду два свої мобільні телефони Iphone 15 Pro Max та Iphone 12 Pro Max, а також повідомила пароль до них. Крім того, та надала телефон своєї матері - ОСОБА_10 і також повідомила пароль до нього.

Під час огляду усіх телефонів було виявлено фотографії договорів купівлі-продажу, технічних документів, квитанцій та платіжних доручень, а також видалені переписки із абонентами.

Також під час обшуку було віднайдено ноутбук, від якого ОСОБА_14 добровільно надала пароль. Під час його огляду також було виявлено зображення документів, що стосуються об`єкті нерухомості, вказаних в ухвалі слідчого судді.

Зі змісту протоколу огляду мобільних телефонів: Iphone 15 Pro Max модель MU7F3RX/А серійний номер НОМЕР_1 , Iphone 12 Pro Max модель MLCT3LL/A серійний номер НОМЕР_2 , Iphone 11 Pro Мах модель MWF82ZA/A серійний номер НОМЕР_3 від 17.09.2025 вбачається, що спеціалістом із застосуванням програмного забезпечення здійснено спробу копіювання даних з телефонів та виявлено, що на них наявна система логічного захисту, яка унеможливлює створення їх копій без біометричної автентифікації його власника. Тобто, власниками телефонів обмежено доступ до їх вмісту, що не дозволяє здійснити програмний доступ до вмісту телефону та, відповідно, здійснити копіювання даних.

Слідчий суддя також зважає на те, що постановою старшого детектива НАБУ ОСОБА_6 від 18.09.2025 було призначено комплексну судову комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій. На вирішення експерту поставлено, серед іншого, такі питання: чи наявна на наданих на дослідження мобільних телефонах, зокрема, Iphone 15 Pro Max модель MU7F3RX/А серійний номер НОМЕР_1 ; Iphone 12 Pro Max модель MLCT3LL/A серійний номер НОМЕР_2; Iphone 11 Pro Мах модель MWF82ZA/A серійний номер НОМЕР_3 система логічного захисту доступу до інформації, що зберігається на їх вбудованих носіях пам`яті, яка вимагає уведення біометричних даних його власника, та якщо так, чи можливо її подолати; чи можливо скопіювати інформацію, яка зберігається на вбудованих носіях пам`яті.

Суттєвим для встановлення такої інформації є наявність самих мобільних телефонів, які будуть становити предмет дослідження експерта, що узгоджується із положеннями п. 13.3 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5, зі змінами, чинними на час розгляду справи).

Окрім цього, слідчий суддя бере до уваги те, що вказаний ноутбук містить відомості, що мають значення для розслідування кримінального провадження. При цьому, збереження самого пристрою необхідне для проведення аналізу інформації, що у ньому міститься, та її копіювання. До того ж, з моменту вилучення ноутбуку та до моменту прийняття рішення щодо арешту майна минув незначний проміжок часу, що утруднювало можливість проведення копіювання відповідного обсягу інформації.

Отож, на переконання слідчого судді, наявні достатні підстави вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

(3.5) Завдяки арешту буде досягнуто завдань, для виконання яких детектив звертається із клопотанням

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Зокрема, зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього провадження, обґрунтованою є можливість знищення, приховування, псування інформації чи самих пристроїв, які було вилучено під час обшуку.

(3.6) Наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

КПК у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

На переконання слідчого судді, накладення арешту в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. При цьому, суд враховує, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення, його специфіку та тяжкість.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для них. Мобільні телефони та ноутбук не є занадто вартісним майном, а, за необхідності, інформацію з них можна скопіювати з так званого хмарного сховища або ж у НАБУ.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону відчужувати, користуватися та розпоряджатися майном, зважаючи на встановлені ризики знищення, приховування, псування майна, яке є речовим доказом.

Накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності. При цьому, такі обмеження власності на майно не перешкоджають здійсненню звичайної господарської діяльності.

Щодо доводів захисту, що слідчим суддею пропущено строки розгляду клопотання, варто зазначити таке.

Частина перша статті 173 КПК визначає випадки, коли слідчий суддя відмовляє у задоволенні арешту, серед них, відсутня підстава - закінчення строку, відведеного для вирішення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. Частина 6 ст. 173 КПК визначає правовий наслідок нерозгляду клопотання у визначені строки - це є підставою для звернення до слідчого із вимогою про повернення майна, тобто орган досудового розслідування позбавляється правових підстав утримувати у себе майно. Однак це не свідчить, що на таке майно не може бути накладено арешт, тим паче коли вирішується доля арешту майна в якості речового доказу. Незважаючи на пропущення строків, значення такого майна як доказу для встановлення суттєвих обставин провадження не втрачається. Такий висновок також узгоджується із сталою судовою практикою.

Отже, сплив процесуального строку постановлення ухвали, за результатами розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, не припиняє необхідності виконати обов`язок розглянути клопотання та не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного судового рішення.

Крім того, слідчий суддя також зважає, що судове засідання з розгляду цього клопотання було призначено в строк, визначений кримінальним процесуальним законом. Однак через заяви обох сторін було відкладено на іншу дату. Надалі, адвокатом було заявлено відвід слідчому судді. Після відмови у такій заяві та продовження розгляду справи, слідчий суддя неодноразово враховував зайнятість адвоката в інших судових засіданнях, через що відбувалося відкладення розгляду відповідного клопотання. Отож, вказані обставини, фактично, вплинули на пропущення, встановленого КПК, строку розгляду клопотання.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

-клопотання старшого детектива НАБУ ОСОБА_15 про арешт майна задовольнити;

-накласти арешт (із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися) на мобільний телефон Iphone 15 Pro Max модель MU7F3RX/А серійний номер НОМЕР_1 ; мобільний телефон Iphone 12 Pro Max модель MLCT3LL/A серійний номер НОМЕР_2 ; мобільний телефон Iphone 11 Pro Мах модель MWF82ZA/A серійний номер НОМЕР_3 ; ноутбук DELL s/n 653MQF2 із зарядним пристроєм, виявлений та вилучений під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.08.2025;

-ухвала про арешт виконується негайно;

-копію цієї ухвали вручити/надіслати детективу та власнику майна невідкладно.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК.

На ухвалу слідчого судді впродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1