Провадження № 1-кп/638/1188/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001315 від 31 жовтня 2025 року, відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ізюм Харківської області, інваліда ІІІ групи, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до графіку несення служби особовим складом відділом реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Харківській області в період з 27.10.2025 по 02.11.2025 інспектор відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Харківській області капітан поліції ОСОБА_5 , з 08 год. 00 хв. 30.10.2025 до 08 год. 00 хв. 31.10.2025 разом з поліцейським відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції ОСОБА_6 заступили на службу у складі екіпажу добового наряду під позивним Ізюм-26 автопатруля міста Ізюм та Ізюмського району, для виконання покладених обов`язків.

Законом України «Про національну поліцію» визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно положень Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до посадової інструкцій, затвердженої начальником Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області №27/119/81/01-13-2023 від 02.01.2023, інспектор відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Харківській області відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби у тому числі: безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотримання правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством; самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством, припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права та повноваження; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством; затримання осіб на підставах і в порядку, передбачених законодавством, а також доставляє затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (у визначених законодавством порядку) до підрозділів національної поліції України та/або суду; здійснює охорону місця події з метою забезпечення подальшого розслідування, також вживає заходів щодо охорони та збереження місця події у первинному, незміненому стані до прибуття уповноважених осіб, зокрема слідчо-оперативних груп. У тому числі п.2.2. посадової інструкції визначено, що поліцейський (інспектор) під час несення служби у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснює також організацію безпечного та безперешкодного дорожнього руху, контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху чинних правил, норм і стандартів, у сфері безпеки дорожнього руху, заходи із забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі тимчасове затримання транспортних засобів і доставлення їх на спеціальні майданчики чи стоянки; профілактику, попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху;

Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", перед початком несення служби 30.10.2025 старший сержант поліції ОСОБА_6 отримав нагрудний відео реєстратор /56, який використовувався під час несення служби.

30.10.2025 близько 13 години 40 хвилин поліцейськими капітаном поліції ОСОБА_5 та старшим сержантом поліції ОСОБА_6 , виконуючи покладені на них обов`язки з безперервного та цілодобового патрулювання території обслуговування з метою контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху чинних правил, норм і стандартів, у сфері безпеки дорожнього руху на території м. Ізюм та Ізюмського району, знаходячись у службовому автомобілі Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Короленка, поблизу будинку 33, було зупинено транспортний засіб марки «Hyundai» моделі «Tucson» темного зеленого кольору, із д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознак такого стану.

ОСОБА_4 було запропоновано за допомогою спеціального технічного засобу пройти тест на стан сп`яніння. Крім того, ОСОБА_4 було повідомлено, що у випадку встановлення факту того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді накладення штрафу на водія у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за рішенням суду.

Водночас, ОСОБА_4 близько 13 годині 46 хвилин 30.10.2025, знаходячись за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Короленка, поблизу будинку 33, усвідомлюючи, що він порушив правила дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а працівник поліції є службовою особою, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку або надання неправомірної вигоди службовій особі, з метою уникнення від проходження тесту на стан сп`яніння та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення в момент виконання покладених на поліцейського ОСОБА_5 обов`язків, діючи умисно, ОСОБА_4 запропонував поліцейському ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі 2000 гривень.

Відповідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_5 є особою, яка постійно здійснює функції представника Національної поліції України - центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, у зв`язку з чим він є службовою особою.

Капітан поліції ОСОБА_5 розуміючи, що від ОСОБА_4 надійшла пропозиція неправомірної вигоди за не проходження тесту на стан сп`яніння та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення попередив про незаконні дії останнього. В подальшому старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 повідомлено про факт пропозиції надання неправомірної вигоди на лінію диспетчерського центру «102», викликано на місце слідчо-оперативну групу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Відносно водія ОСОБА_4 на місці було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №498378 від 30.10.2025 по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 надав наступні свідчення: 30.10.2025 він керував транспортним засобом «Hyundai Tucson», та був зупинений працівниками поліції, які пропонували пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що, він запропонував поліцейському 2000 грн. щоб не проходити огляд на стан сп?яніння та не складання відносно нього протоколу за ст.130 КУпАП. Після чого працівником поліції було викликано слідчо-оперативну групу.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Ізюм Харківської області, є інвалідом ІІІ групи, пенсіонер, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, судом встановлено щире каяття, яке виразилось у критичному ставленні до своєї поведінки.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінального правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальній правопорушень.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи вищенаведене, тяжкість та суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення в частині призначення покарання, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Грошові кошти у розмірі 2000 гривень чотирма купюрою номіналом 500 гривень №ЄП4557158, №ЕД9837287, №ВУ1541222, №ЛБ13554442, є предметом кримінального правопорушення та були використані як засіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення є умисним кримінальним правопорушенням та за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, тому вказані грошові кошти у розмірі 2000 гривень чотирма купюрою номіналом 500 гривень №ЄП4557158, №ЕД9837287, №ВУ1541222, №ЛБ13554442 підлягають спеціальній конфіскації на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити покарання у вигляді у вигляді штрафу в розмірі 1000 ( одна тисячя) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2025 року.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави речовий доказ: грошові кошти у розмірі 2000 гривень чотирма купюрою номіналом 500 гривень №ЄП4557158, №ЕД9837287, №ВУ1541222, №ЛБ13554442.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1