Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/671/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 398/3458/24 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому упорядку письмового провадження, матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні за № 0001927 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.10.2025, якою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, не одруженого, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неоднарозово судимого останній раз:

- 16.08.2023 Знам?янським міськрайонним судом за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 28.11.2025 включно.

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0001927 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

01.10.2025 ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюстроком на 60 днів.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який закон класифікує як тяжкий та карається позбавленням волі на строк від 7 до 10 років, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що у останнього може виникнути бажання переховуватися від суду, без перешкод залишити своє місце проживання з метою уникнення можливого покарання, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу. Крім того, ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, у зв`язку з чим, не маючи засобів до існування, не має стійких (міцних) соціальних зв`язків та осіб, які б могли забезпечити належний контроль за поведінкою обвинуваченого, а тому останній може продовжити злочинну діяльність. Також, суд враховує наявність ризику можливого незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні з метою зміни чи відмови від раніше наданих ним показань, оскільки обвинувачений обізнаний про їх місце проживання. Також, обвинувачений не має зареєстрованого місця проживання, лише проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Свої доводи захисник обґрунтовує тим, що районним судом не враховано те, що не знайшло підтвердження посилання прокурора на начебто існуючий ризик переховування від суду та про наявний ризик впливу зі сторони обвинуваченого на свідків та те, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність.

Також, захисник вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є достатнім для забезпечення відсутності зі сторони обвинуваченого виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Прокурор, обвинувачений та його захисник, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, тому відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги і позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії», в якому зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Також, правильно враховано судом і обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

При цьому, жодних доказів, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суду стороною захисту не надано.

Також під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що обвинувачений до затримання був офіційно не працевлаштований, законних джерел прибутку не мав, не одружений, що свідчить про недостатність міцності його соціальних звязків.

Крім того, апеляційним судом ураховується і те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, у зв`язку з чим, не маючи засобів до існування, стійких (міцних) соціальних зв`язків та осіб, які б могли забезпечити належний контроль за поведінкою обвинуваченого, останній може продовжити злочинну діяльність.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, повно та обєктивно дослідив усі обставини, з якими закон повязує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень вимог КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.10.2025, якою стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 28.11.2025 включно- залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2