ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001354, яке внесене 04 червня 2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яїчне, Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, перебуваючого на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

в с т а н о в и в:

31.08.2023 о 09:45 год. ОСОБА_4 , не маючи отриманого в установленому законом порядку посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи жодного права на керування транспортним засобом, на території вул. Транспортна в смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківської області, керував автомобілем ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. За даним фактом 31.08.2023 працівниками СРПП ВП №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області стосовно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №012901 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а також винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №604634 за ч.2 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 04.10.2023 по справі № 636/4558/23 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік.

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 04.10.2023, яка набрала законної сили 16.10.2023, та будучи ознайомленим з нею належним чином, ігноруючи виконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.129-1 Конституції України, в частині обов`язковості судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаного судового рішення, яким його позбавлено права керувати транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду за наступних обставин.

30.05.2024 близько 17:00 год., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Лугова в смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківської області, де був зупинений працівниками СРПП ВП № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, які склали відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №014239 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, вказавши, що дійсно у вказаний час та за вказаних в обвинувальному акті обставин умисно не виконав постанову суду, яка набрала законної сили, та керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом. Повідомив, що щиро шкодує про свої вчинки, зробив для себе належні висновки та просив суд суворо не карати.

Позиція ОСОБА_4 щодо вчиненого правопорушення не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За згодою сторін згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч.1 ст. 382 КК України, - як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, проте суд також враховує конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, за місцем проживання компрометуючих фактів не виявлено

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, та, що він і вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, військовослужбовця, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпечність скоєного, ставлення обвинуваченого до вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе у даному випадку, призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк в межах санкції статті обвинувачення, з подальшим звільненням від відбування такого покарання із випробуванням, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Визначене обвинуваченому покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило, суд не вважає за доцільне обирати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Дою речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності до положень ст 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 29.09.2025 р.

Речовий доказ - вилучений в ході огляду речей від 13.06.2024 предмет, а саме компакт-диск DVD-R, т.м. Verbatim з наявними на ньому відео файлами «0000000_05301657_0063», «0000000__0065», які надані відповідно до листа начальника ВП № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 №2613/119-85/74/03 від 13.06.2024 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1