Номер провадження 11-сс/816/442/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2025 року, клопотання слідчого задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , такі обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із м. Суми без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в України.

Строк дії ухвали до 24 жовтня 2025 року включно.

Не погодившись зі вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним зберіганням небезпечних предметів за місцем свого проживання. Крім того, нехтуючи безпекою інших громадян, підозрюваний, перебуваючи за місцем свого проживання здійснив застосування зброї, чим наразив на небезпеку необмежену кількість людей.

Окрім цього, як вбачається з обставин виявлення правопорушення та відомостей внесених до ЄРДР, підозрюваний розпочав стрільбу з автомату, перебуваючи в квартирі за місцем свого проживання, де в подальшому виявлено та вилучено вогнепальну зброю та боєприпаси. Вказане дає підстави вважати, що ОСОБА_7 може зберігати в інших місцях зброю та боєприпаси, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Не врахування вказаних обставин, призвело до невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та необґрунтовано зроблено висновок щодо можливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду, учасники були повідомлені завчасно у передбаченому законом порядку.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у поданих заявах просять апеляційний розгляд скарги проводити у їх відсутність.

Враховуючи наявність вищезазначених заяв, а також, що учасники даного провадження повідомлені належним чином, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за їх відсутності, що не суперечить ч. 4 ст. 405 КПК України, а тому, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0002218 від 28 серпня 2025 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

29 серпня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом незаконного придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У рамках вказаного кримінального провадження до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся заступник начальника відділення СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів зі застосуванням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Своє клопотання слідчий обґрунтовував наявністю ризиків, передбачених п. 1, п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, та тим, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 , з врахуванням доданих до клопотання доказів, обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: протокол обшуку від 28 серпня 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 28 серпня 2025 року, висновок експерта № СЕ-19/119-25/14380-БЛ від 29 серпня 2025 року.

Крім того, на спростування доводів апеляційної скарги прокурора, слідчий суддя вважав доведеним наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 побоюючись відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Саме з врахуванням вищезазначеного, а також даних про підозрюваного, який є учасником бойових дій, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання у квартирі, співвласником якої він є, отримав поранення при виконанні бойового завдання та потребує лікування і нагляду в лікарів, відсутність судимостей, наявність нагород та почесних відзнак, розкаяння та висловлювання жалю в тому, що вчинив, та не доведення прокурором недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до останнього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з чим погоджується і колегія суддів та вважає, що такий запобіжний захід, з врахуванням покладених обов`язків, забезпечить дотримання ним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та у суді.

При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора про правильність таких висновків жодним чином не спростовуються, і ні під час розгляду клопотання, ні під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, також не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, який є найсуворішим, є необхідним.

Таким чином, колегією суддів не встановлено обставин, за яких би підлягало до задоволення клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів також враховує те, що на час розгляду апеляційних скарг, перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний умови його не порушував.

Виявлена під час обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 вогнепальна зброя та боєприпаси, не можуть свідчити про існування наміру останнього продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Отже, на думку колегії суддів, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , та відсутності в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом запобіжного заходу, визначений в ст. 176 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 під час досудового розслідування, а покладені на нього згідно ч.5 ст.194 КПК обов`язки будуть достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленому ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК.

Під час вирішення питання щодо обрання того чи іншого виду запобіжного заходу слідчий суддя має враховувати не тільки наявність обґрунтованих ризиків, на яких у даному випадку наголошує прокурор, але і дані про особу підозрюваного, його соціальний статус, міцність зв`язків, інші відомості, які дають підстави судити про характер та життєвий шлях особи щодо якої вирішується питання про обрання запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя, має оцінити чи зможе інший більш м`який запобіжний захід запобігти встановленим ризикам.

У даному випадку встановлено, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, є учасником бойових дій за що має нагороди та почесні відзнаки, отримав поранення при виконанні бойового завдання та потребує лікування і нагляду лікарів, а тому з урахуванням характеру обвинувачення, обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведених слідчих дій за участі підозрюваного, заявлених ризиків, буде достатнім та правомірним застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту із встановленням ряду обов`язків.

Таким чином, доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі стосовно незаконності оскаржуваної ухвали, слід визнати непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань про застосування запобіжних заходів, в тому числі і цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4