Номер провадження: 11-кп/813/1243/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2024 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, громадянина України, українця, який має середню освіту, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- вироком Малиновським районного суду м. Одеси від 01.06.2023 (справа №521/8945/23) за ч. 4 ст. 185 КК України, якому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки;

- вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2023 (справа № 523/8454/22) за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, яким призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2024 року ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 01.06.2023 у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі та невідбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2023 року у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 2 (два) місяці.

Також оскаржуваним вироком вирішено питання заходів забезпечення, процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про військову агресію Збройних сил Російської Федерації та впровадженням на території України воєнного стану, введеного у зв`язку з агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, дію якого продовжено з 26.03.2022 Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ; з 25.04.2022 Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ; з 25.05.2022 Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ; з 23.08.2022 Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ; з 21.11.2022 Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ; з 19.02.2023 Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затверджений Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX; з 20.05.2023 Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX;з 18.08.2023 Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ, скоїв умисні, корисливі злочини за наступних обставин:

16.07.2022 приблизно о 15 годині 55 хвилин ОСОБА_8 знаходився в приміщенні магазину «Єва», розташованого за адресою: м. Одеса, пл. Грецька, буд. , де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадання чужого майна, а предметом свого злочинного посягання ОСОБА_8 визначив туалетну воду «MM STR RED CODE», код товару 560099, об`ємом 100 мл., вартістю 479 гривень 20 копійок, яка належить ТОВ «РУШ».

Далі, ОСОБА_8 підійшов до полиці з зазначеним товаром, де переконався, щоб поруч не було працівників магазину та умисно, повторно, з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, викрав вказану туалетну воду і направився до виходу, однак його дії були помічені працівником магазину.

Не зважаючи на те, що його дії, розпочаті як крадіжка, були викриті та носять відкритий характер, ОСОБА_8 на заклики зупинитися не відреагував та з метою подальшого розпорядження чужим майном почав вибігати з магазину «Єва» та, з метою утримання викраденого майна, відштовхнув свідка ОСОБА_9 , яка в цей час намагалась його зупинити.

Після чого, ОСОБА_8 місце вчинення кримінального правопорушення залишив разом з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, таким чином своїми злочинними діями спричинив ТОВ «РУШ» матеріальний збиток в розмірі 479 гривень 20 копійок.

Дії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та в умовах воєнного стану.

18.02.2023 приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_8 перебував за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом зі своїм дядьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, помітивши в кімнаті на столі біля ліжка, на якому спав ОСОБА_11 , належний останньому мобільний телефон моделі «Samsung A51», в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_3 , ОСОБА_8 вирішив ним таємно заволодіти.

Приступивши до реалізації свого умислу, ОСОБА_8 скористався тим, що потерпілий ОСОБА_11 спить та тим, що його дії непомічені та носять таємний характер, розуміючи протиправність своїх дій, а також бажаючи їх настання, умисно, повторно, з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, таємно викрав належний ОСОБА_11 мобільний телефон моделі «Samsung A51», в корпусі чорного кольору, в чохлі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_3 , вартістю 3 000 гривень.

Далі, ОСОБА_8 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток в розмірі 3 000 гривень.

Дії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

26.03.2023 приблизно о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_8 знаходився в магазині «Аврора», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 85, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадання чужого майна.

Приступивши до реалізації свого умислу, ОСОБА_8 скористався тим, що його дії непомічені та носять таємний характер, розуміючи протиправність своїх дій, а також бажаючи їх настання, умисно, повторно, з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, викрав з полиць магазину «Аврора» наступне майно: батончик шоколадний «Bounty», вагою 57 грам, в кількості 6 штук, вартістю 19 гривень за штуку; батончик «Lion», вагою 42 грами, в кількості 2 штук, вартістю 15 гривень за штуку; шкарпетки-сліди чоловічі, вартістю 14 гривень; навушники «Bluetooth X-DAGATAL HBS-110», білого кольору, вартістю 399 гривень, а всього майна, яке належить ТОВ «Вигідна покупка», на загальну суму 577 гривень.

Далі, ОСОБА_8 направився до виходу, однак його дії були помічені працівником магазину. Не зважаючи на те, що його дії, розпочаті як крадіжка, були викриті та носять відкритий характер, ОСОБА_8 на заклики зупинитися не відреагував та з метою подальшого розпорядження чужим майном почав вибігати з магазину «Аврора».

Виконавши всі дії, ОСОБА_8 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Вигідна покупка» матеріальний збиток в розмірі 577 гривень.

Дії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та в умовах воєнного стану.

26.09.2023 близько 12 години 11 хвилин у ОСОБА_8 , який перебував у приміщенні магазину «Фокстрот» за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 88/1, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадання чужого майна, а саме товарів, які належать ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ», з подальшим зверненням їх на свою користь.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, перебуваючи між торгівельними рядами, ОСОБА_8 побачив на торгівельних прилавках wi-fi роутер.Після чого, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану,таємно викрав з торгівельного прилавку wi-fi роутер «TR-link Delo M4 AC1200», вартістю 3749,92 гривень.

Виконавши всі дії, ОСОБА_8 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» матеріальний збиток в розмірі 3749,92 гривень.

Дії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

26.09.2023 близько 18 години 20 хвилин у ОСОБА_8 , який перебував у приміщенні магазину «ЄВА», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Привозна, буд. 3, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне повторне викрадання чужого майна, а саме товарів, які належать ТОВ «РУШ», з подальшим зверненням їх на свою користь.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, перебуваючи між торгівельними рядами, ОСОБА_8 побачив на торгівельних прилавках парфум. Після чого, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану,викрав з торгівельного прилавку туалетну воду «Versace Pour Homme», 100 мл., вартістю 3359,2 гривень, яку сховав собі до правої кишені одягнених на нього штанів.

Виконавши всі дії, ОСОБА_8 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» матеріальний збиток в розмірі 3359,2 гривень.

Дії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

27.09.2023 в денний час доби у ОСОБА_8 , який перебував у приміщенні магазину «ЄВА-4013» за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 59/61, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадання чужого майна, а саме товарів, які належать ТОВ «РУШ», з подальшим зверненням їх на свою користь.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, перебуваючи між торгівельними рядами, ОСОБА_8 побачив на торгівельних прилавках парфум. Після чого, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану,викрав з торгівельного прилавку туалетну воду «Versace Fraiche», 100 мл, вартістю 3199,2 гривень та туалетну воду «Versace Fraiche», 30 мл, вартістю 1919,2 гривень, а всього майна, яке належить ТОВ «РУШ», на загальну суму 5118,4 гривень, яке сховав собі під верхній одяг.

Після чого, ОСОБА_8 , пройшов повз касу та направився в бік виходу з вказаного магазину, однак, його злочинні дії були помічені за допомогою камер відеоспостереження, адміністратором магазину «ЄВА-4013» ОСОБА_12 , яка наздогнала ОСОБА_8 , та стала вимагати зупинитись.

В той же час, ОСОБА_8 розуміючи, що його злочинні дії стали викриті працівниками магазину «ЄВА-4013», з метою уникнення кримінальної відповідальності, вибіг на вулицю та став тікати, чим спричинив ТОВ «РУШ» матеріальний збиток в розмірі 5118,4 гривень.

Дії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого зазначає, що вважає вирок у частині призначеного покарання є вкрай суворим для обвинуваченого з урахуванням усіх обставин справи, його особистості, а також наявності пом`якшуючих обставин.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що обвинувачений щиро розкаявся, жалкує про скоєне, сприяв розкриттю злочину.

За результатами розгляду апеляційної скарги захисник обвинуваченого просить вирок відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, а саме пом`якшити призначене покарання та визначити обвинуваченому покарання із застосуванням дії ст.69 КК України.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності потерпілого, який був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного розгляду, судом були створені всі умови для реалізації прав потерпілого на доступ до правосуддя, а подальше відкладення судового розгляду не слугуватиме виконанню положень ст.28 КПК.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні був представлений захисником, за згодою якого апеляційний розгляд проводиться за даною явкою.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні апеляційного суду:

обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;

прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просили оскаржуваний вирок залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи, що висновки суду у вироку стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту стосовно недотримання судом вимог закону в частині призначення покарання обвинуваченому, то вони є необґрунтованими та фактично пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями суду).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття «особа винного».

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкція кримінального правопорушення ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної вище норми кримінального закону та положень судової практики, врахував: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень - умисні корисливі злочини, які згідно статті 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів; характеристику особи обвинуваченого який офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше судимий за скоєння корисливих злочинів; конкретні обставини справи - повне визнання вини.

На підставі наведених даних суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк сім років, з подальшим застосуванням до обвинуваченого вимог статті 71 КК України.

На думку апеляційного суду, даний вид та розмір покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які утворять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Колегія суддів не вбачає підстав, які вказували б на неправильність застосування судами закону України про кримінальну відповідальність, що призвело б до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Надаючи оцінку твердженням апеляційної скарги захисника щодо необхідності врахування такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, складовою якого є визнання вини, апеляційний суд зазначає, що з оскаржуваного рішення убачається, що зазначена обставина, вже була враховано судом першої інстанції при призначенні покарання у мінімальних межах.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту щодо можливості призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що стороною захисту не наведено кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що відсутні умови для застосуванням ст. 69 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу, на підвищену суспільну небезпеку вчинених злочинів, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив посягання на одне з найцінніших соціальних благ право власності. У свою чергу, підвищена суспільна небезпека грабежу порівняно з крадіжкою, яка обумовлюється тим, що грабіжник на відміну від крадія не приховує свого наміру протиправно заволодіти майном, діє відкрито для сторонніх осіб, ігноруючи волю потерпілого чи осіб, у володінні чи під охороною яких перебуває майно, і нехтуючи думкою очевидців.

Водночас слід зауважити, що обвинувачений ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення, будучи особою працездатного віку та немаючого жодних обмежень та протипоказань за станом здоров`я до праці, ніде не працював та суспільно-корисною працею не займався, постійного законного джерела прибутку не мав.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання та призначив покарання, які дійсно будуть більшою мірою сприяти виправленню обвинуваченого та ресоціалізації. На переконання апеляційного суду, саме такий захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене, враховуючи положення ч. 1 ст. 404 КПК України, оскільки апеляційна скарга не містять у собі доказів щодо скасування або зміни вироку, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412 КПК, відсутні підстави для скасування вироку, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2024 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4