УХВАЛА

22 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність відповідальних осіб ДБР справа №569/22381/25 (1-кп/569/8002/25).

ОСОБА_3 подав заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від участі у розгляді скарги, мотивуючи тим що ухвалою від 08.09.2025 №569/16042/25, відмовив у задоволенні його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому. Слідчим суддею прийнято рішення всупереч позицій викладених у постановах ККС ВС від 17.10.2019 у справі №756/4012/18, ККС ВС від 06.05.2021 у справі №569/6142/20 та положенню ст. 217 КПК України та ст. 303 ч.1 п. 14 КПК України. Крім цього слідчий суддя двічі був відведений від участі у справах за його скаргою щодо неправомірний дій ТОВ «Компанія ідеал груп». Вважає такі рішення слідчого судді, позиції викладені в ухвалах, неправомірними. Право заявника на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказує, що не задоволення заяви про відвід може сприйматися як порушення його прав, як заявника.

ОСОБА_3 про дату та час судового засідання повідомлявся, але не з`явився.

Слідчий суддя ОСОБА_4 в судове засідання для розгляду заяви про відвід не з`явився

Їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви про відвід слідчого судді.

Ознайомившись зі змістом заяви про відвід слідчого судді, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, які виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відвід повинен бути вмотивований, що встановлено ч.5 ст.80 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006, заява № 33949/02).

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №19-рп/2004 зазначено, що положення ч. 2 ст. 126 Конституції України треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

ОСОБА_3 мотивує відвід слідчого судді ОСОБА_4 незгодою з його процесуальними рішеннями, щодо розгляду скарг заявника, у задоволенні яких було відмовлено.

Процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Наведені ОСОБА_3 у заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_4 обставини (незгода з його процесуальними рішеннями), не свідчать, що існують дійсні суб`єктивні чи об`єктивні критерії, які дозволяють зробити висновок про неможливість забезпечення конвенційного права особи на справедливий суд слідчим суддею ОСОБА_4 , адже незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні.

За таких підстав суд доходить висновку, що заявлений відвід є невмотивованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 77, 81 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 , від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність відповідальних осіб ДБР справа №569/22381/25 (1-кп/569/8002/25) залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1