Справа № 229/5627/23
У Х В А Л А

13 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000830 від 01.10.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.4 ст.296, ч.4 ст.404, ч.4 ст.408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2025 року у провадження суду надійшло вказане кримінальне провадження.

В попередніх судових засіданнях та в судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 суду зазначив, що є в наявності не вирішене клопотання, що було подано до Дружківського міського суду Донецької області 30 грудня 2024 року про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України у кримінальному провадженні на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

В судовому засіданні обвинуваченим та його захисником заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, у зв`язку із отриманням письмової згоди від командира військової частини на проходження військової служби ОСОБА_5 на вакантній посаді у військовій частині

Судом встановлено, що обвинувачений, підтримуючи клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, цілком розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, а також - наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Прокурор у попередніх судових засіданнях зазначив, що виступає проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України у кримінальному провадженні на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Зауважив, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч.4 ст.296, ч.4 ст.404, ч.4 ст.408 КК України,

До суду надано письмову згоду від імені певних командирів військових частин на проходження військової служби у вказаній військовій частині ОСОБА_5 .

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч. 5 ст. 407, ч.4 ст.296, ч.4 ст.404, ч.4 ст.408 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Згідно чинного законодавства, звільнення від кримінальної відповідальності є дискреційним повноваженням суду. При звільненні від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України слід враховувати особу обвинуваченого, враховувати, чи дійсно особа добровільно бажає повернутись на військову службу, чи такий намір є лише формальним, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

В умовах введеного в державі воєнного стану, наявності прямої загрози національній безпеці держави, коли від військовослужбовців особливо вимагається бути високодисциплінованими та мати високу моральну та патріотичну свідомість, вказана поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та прямо впливає на боєздатність військових підрозділів та спроможність підрозділу виконувати бойові завдання.

При цьому судом також враховано, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого, засудженого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відсутність належного реагування держави, зокрема суду, під час призначення покарання за вчинення військовослужбовцями кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби під час дій військового стану (збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України) нівелює визначену статтями 50,65 КК України мету призначення покарання та може призвести до збільшення рівня злочинності у військах, зниження рівня дисципліни та підриву боєготовності військових підрозділів, неспроможності забезпечення командуванням військових частин належного виконання завдань з оборони держави, захисту незалежності та територіальної цілісності України, що призводить до порушення прав та інтересів суспільства в цілому та держави.

Відповідно до встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що у задоволенні клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ст. 401 КК України, ст.ст. 284, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України у кримінальному провадженні на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1