Провадження по справі № 1-кс/752/6511/25
У Х В А Л А

іменем України

"03" вересня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000054 від 28.04.2020 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь, громадянина Україна, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110 (в редакції Закону № 2341-ІІІ станом на 02.02.2024), ч.1 ст. 111 (в редакції Закону № 2341-ІІІ станом на 02.02.2024), ч.4 ст.260 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

встановив:

01 серпня 2025 року слідча ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні №0000054 від 28.04.2020 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, у порядку ч.6 ст. 193 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що 24.04.2020 року у кримінальному провадженні №0000054 від 27.10.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, а 20.06.2025 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110 (в редакції Закону № 2341-ІІІ станом на 02.02.2024), ч.1 ст. 111 (в редакції Закону № 2341-ІІІ станом на 02.02.2024), ч.4 ст.260 КК України. 28.04.2020 постановою слідчого ОСОБА_7 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний розшук, оскільки він не з`являється на виклики слідчого та прокурора та провадження щодо нього зупинене у зв`язку із розшуком.

Враховуючи, що ОСОБА_4 переховується на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою, слідчий вважає, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою стосовно підозрюваного зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме переховуванню від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження того, у вчиненні якого підозрюється.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання слідчого підтримав в повному обсязі, надав пояснення які відповідають змісту клопотання.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання, вказував на те, що підозра є необґрунтованою, а ризики - надуманими. Вважає, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 ухиляється на тимчасово окупованій території.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчим суддею постановлено рішення про розгляд клопотання за відсутності підозрюваного, оскільки наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території.

Вирішуючи клопотання слідчого, заслухавши прокурора та захисника, дослідивши матеріали, які додані до клопотання слідчим, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дане клопотання з урахування вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України подано до Голосіївського районного суду м. Києва в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування - СУ НУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 та ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

З матеріалів, доданих до клопотання встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в АР Крим та м. Севастополі за процесуального керівництва Прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000054 від 28.04.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 260, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110 КК України .

Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з 19.02.2014 розпочато збройне вторгнення збройних сил російської федерації (далі - зс рф), приховане твердженням керівників рф про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту рф та іншими підрозділами зс рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя.

Згідно зі статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), серед іншого визначено, що агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави. При цьому, як акт агресії незалежно від оголошення війни, кваліфікується вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини. Вказаний збройний конфлікт у виді окупації російською федерацією Кримського півострову триває і по цей час.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII із змінами і доповненнями, тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація російською федерацією територій України незалежно від її тривалості є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20.02.2014.

За вищеописаних умов та викладених обставин 23 лютого 2014 року на території м. Севастополя, а саме на площі ім. Нахімова, проведено «Митинг народной воли», на якому головою партії «Руський блок» ОСОБА_8 , мешканцями м. Севастополя ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими запропоновано створити непередбачені Конституцією та законами України збройні загони самооборони під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », якими керував громадянин України ОСОБА_11 , та підпорядковувався керівникам «координаційної ради з організації управління містом» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а останні координували свої дії зі спецслужбами рф та командуванням чорноморського флоту.

Так, приблизно у лютому 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території м. Севастополь, ОСОБА_4 , будучи громадянином України, однак маючи проросійську позицію, з метою сприяння армії рф в окупації та подальшому від`єднання міста Севастополя від території України та приєднання до території рф, усвідомлюючи незаконність створення НЗФ «ІНФОРМАЦІЯ_2», з метою участі у його діяльності, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених законодавством України, розуміючи роль та мету його діяльності, добровільно погодився на зайняття посади бійця у одному з підрозділів НЗФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» - Добровільній народній дружині (далі по тексту - ДНД) «ІНФОРМАЦІЯ_3», де брав активну участь.

Так, 20.03.2014, приблизно в денний час, ОСОБА_4 , спільно з учасниками ДНД «ІНФОРМАЦІЯ_3», яке входило до складу НЗФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» та діючих військовослужбовців зс рф, знаходячись на території м. Севастополь, вчинив дії, направлені на озброєне захоплення корабля управління Військово-Морських Сил України, а саме: малого протичовнового корабля проєкту 1241.2 (шифр «Молнія-2», англ. Pauk-I class за класифікацією НАТО) «Хмельнимцький» (U208) далі - корабель «Хмельницький»), який знаходився неподалік від причалу № 177, місце № 2 Стрілецької бухти м. Севастополя, зокрема, брав безпосередню участь у блокуванні доступу до корабля, виконував дії з пришвартовування корабля, контролював дії членів екіпажу ВМС України, забезпечував фактичне встановлення контролю над особовим складом та технічними засобами вказаного корабля, чим створив умови для подальшого його ефективного управління представниками збройних сил рф. Внаслідок таких дій корабель «Хмельницький» було повністю захоплено та взято під контроль збройними силами російської федерації.

Водночас, знаходячись на території м. Севастополя, приблизно у лютому 2014 року, точний час досудовим розслідуванням на даний час не встановлено, громадянин України ОСОБА_4 , маючи на меті зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, у тому числі від`єднання міста Севастополя від території України та його включення до складу території рф, перебуваючи на посаді «бійця» приймав участь у діяльності у так званій ДНД «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка входила до складу НЗФ «ІНФОРМАЦІЯ_2», учасники якого здійснювали блокаду та захоплення військових об`єктів та під час несення служби на блокпостах, шляхом погроз застосування фізичної сили та вогнепальної зброї, у випадку непокори українських активістів, здійснювали контрольно-пропускний режим, перевірку документів громадян, обшукували транспортні засоби, які рухались у напрямку м. Севастополь, фізично затримували усіх українських активістів, які не підтримували пропаганду «Русской весны» та проведення майбутнього референдуму щодо приєднання території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя до складу рф. При цьому він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_4 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

При цьому, ОСОБА_4 приймав активну участь у зазначеному незаконному збройному формуванні, яке повністю відповідало спільним «проросійськи» налаштованим планам і цілям цього формування, а також методам їх досягнення, мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також озброєння вогнепальною зброєю, придатною для використання. Вказане формування дислокувались у районах міста Севастополя та мало загальну координацію керівництва.

У подальшому, ОСОБА_4 за вище вказану діяльність у НЗФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» від органів окупаційної влади отримав нагороди.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1183-VII станом на 02.02.2014) .

24.04.2020 року у кримінальному провадженні 0000054 від 27.10.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, а 20.06.2025 року- про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110 (в редакції Закону № 2341-ІІІ станом на 02.02.2024), ч.1 ст. 111 (в редакції Закону № 2341-ІІІ станом на 02.02.2024), ч.4 ст.260 КК України.

Кримінальне провадження №0000054 від 28.04.2020 виділене з іншого кримінального провадження №0000054 від 27.10.2017 на підставі постанови прокурора ОСОБА_14 від 28.04.2020.

28.04.2020 постановою слідчого ОСОБА_7 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний розшук, оскільки він не з`являється на виклики слідчого та розслідування стосовно нього зупинене у зв`язку із розшуком підозрюваного.

На виконання вимог КПК України, відомості щодо повідомлення про підозру від 24.04.2020 та зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 20.06.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_4 розміщено на сайті Національної поліції України, у черговому випуску газети «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Так, повістка про виклик ОСОБА_4 на 25.09.2023, 26.09.2023, 27.09.2023 - опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 19.09.2023 за № 188 (7526), та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора, а також повістки про виклик ОСОБА_4 на 25.06.2025, 26.06.2025, 27.06.2025 - опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 21.06.2025 за № 125 (8050), та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора від 20.06.2025.

25.09.2023, 26.09.2023, 27.09.2023 та 25.06.2025, 26.06.2025, 27.06.2025 підозрюваний ОСОБА_4 до органу досудового розслідування не з`явився, поважних причин неприбуття не повідомив.

Проаналізувавши та оцінивши вищезазначені обставини, слідчий суддя вважає, що матеріали досудового розслідування, які додані до клопотання, містять достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110 (в редакції Закону № 2341-ІІІ станом на 02.02.2024), ч.1 ст. 111 (в редакції Закону № 2341-ІІІ станом на 02.02.2024), ч.4 ст.260 КК України. Відомості, що містяться у матеріалах, доводять факти та обставини, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що має місце ризик переховування від органу досудового розслідування, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується на тимчасово окупованій території АР Крим, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує (позбавлення волі на строк до 15 років) в сукупності свідчать про наявність реального ризику його ухилення та, крім того, він оголошений у розшук.

Крім того, слідчий суддя наявним ризик можливого продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, ОСОБА_4 перебував в лавах незаконного збройного формування, що підтримувалось РФ та може у подальшому бути задіяний у збройній агресії стосовно України.

Згідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявних підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний переховується на тимчасово окупованій території. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Як було вказано вище, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, оголошений у розшук, на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим.

Згідно з ч. 4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України,

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь, громадянина Україна, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110 (в редакції Закону № 2341-ІІІ станом на 02.02.2024), ч.1 ст. 111 (в редакції Закону № 2341-ІІІ станом на 02.02.2024), ч.4 ст.260 КК України, запобіжний захід у вигляді триманні під вартою у кримінальному провадженні № 0000054 від 28.04.2020.

У разі затримання ОСОБА_4 , але не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя, суд за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути оскаржена з моменту її оголошення протягом 5 днів безпосередньо до Київського апеляційного суду, а підозрюваним - з моменту отримання ним копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1