ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-сс/818/1440/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного та його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2025,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000090 від 30.01.2021, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середню освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України (в редакції до 11.08.2023.

ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, але не більш ніж до початку підготовчого судового засідання, із визначеною заставою у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн 00 коп., після внесення якої, визначено ОСОБА_7 з-під варти звільнити та покласти на нього обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Встановлено строк дії ухвали з 04.11.2025 р. по 02.01.2026 , але не більш ніж до початку підготовчого судового засідання

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з- позбавленням свободи, а у разі відмови скасувати ухвалу в частині визначення застави, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, визначивши йому заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на необґрунтованість підозри та недоведеність вказаних в клопотанні ризиків. Вважає, що підстави для застосування запобіжного заходу відсутні, за умови недоведеності підозри. На думку захисника, на даний час відсутні ризики, передбачені п.п.1,2,3,4 ст.177 КПК України, які є підставою для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить врахувати, що ОСОБА_7 перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , у званні солдат, за час проходження служби, отримав наскрізне осколкове поранення та з 06.06.2025 ро 18.06.2025 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни ЧОР»., окрім цього, він хворіє на ВІЛ інфекцію та є пацієнтом замісної підтримувальної терапії, тобто, потребує постійних медичних догляді, лікування та терапії. Вказані вище обставини, на думку захисника, спростовують твердження слідчого та прокурора, а також висновки суду про можливість ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки через військову службу, потребу у лікуванні та замісної підтримувальної терапії, це є неможливим. А тому вважає, що ризик будь-якої протиправної поведінки, на даний час відсутній.

Доводи органу досудового розслідування про наявність ризиків, передбачених п.п.1,23Ю4, ч.1 ст.177 КПК України, вважає формальними, які зводяться до тяжкості покарання.

А тому вважає, що слідчим та прокурором взагалі не доведено реальних риз0иків, що з урахуванням вищенаведених обставин, підтверджує відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Крім того, захисник просить зменшити розмір визначеної ОСОБА_7 застави, посилаючись на непомірність, та вважає, що застава у роз-мірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн., буде достатньому гарантією, покладених на нього процесуальних обов`язків та не буде непомірною для нього.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор вважав доводи апеляційної скарги не обґрунтованими та заперечував проти їх задоволення.

Підозрюваний та його захисник в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлявшись належним чином про дату та час розгляду апеляційної скарги, будь-яких заяв щодо неможливості розгляду справи за їх відсутністю, не надходило, на особистій участі не наполягали.

Беручи до уваги, вищенаведене, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності підозрюваного та його захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Крім цього, апеляційна скарга захисника підозрюваного не стосується погіршення його становища.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні СУ ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, №0000090 від 30.01.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

28.10.2025 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції до 11.08.2023).

Згідно пред`явленої підозри, під організаційним керівництвом ОСОБА_10 група осіб у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 упродовж 2020-2022 років шляхом обману, з використанням завідомо підроблених документів та спеціально створених (для імітації внесення відповідного майна до статутного капіталу) юридичних осіб (ТОВ «ФАРІНБУД» і ТОВ «РАФІНБУД»), заволоділи об`єктом незавершеного будівництва та земельною ділянкою по АДРЕСА_3 , які за життя належали ОСОБА_13 . Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому, у зв`язку з неприйняттям спадщини після смерті вказаної особи упродовж визначеного законом строку та після спливу 1 року з моменту смерті спадщина підлягала переходу у власність Харківської міської територіальної громади (потерпілої) за правилами відумерлості (ст. 1277 ЦК України). Після заволодіння згаданим нерухомим майном ОСОБА_12 та ОСОБА_10 (під організаційним керівництвом останнього) легалізували вказані об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку, здобуті злочинним шляхом, відчуживши це майно на користь добросовісного набувача ОСОБА_14 .

Постановою керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_15 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 30.01.2021 було продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 08.08.2025.

У подальшому ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 30.01.2021 було продовжено до 6 (шести) місяців, тобто до 08.11.2025, а 04.08.2025 ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова (залишеною без змін за результатами апеляційного оскарження) підозрюваному ОСОБА_7 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України було продовжено на 60 днів, а саме: до 02.10.2025 включно, із залишенням раніше визначеної застави у розмірі семисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2 119 600 гривень. Ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 30.09.2025 підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 37 днів, а саме: до 08.11.2025 включно.

03.11.2025 слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів, але не пізніше проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, із одночасним визначенням застави в межах розмірів, передбачених ч.5 ст.182 КПК України, а саме: в сумі 2 119 600 (два мільйона сто дев`ятнадцять тисяч шістсот) гривень.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час продовжують існувати та неможливість завершити досудове розслідування, у зв`язку з тим, що, починаючи з 27.10.2025 сторонам кримінального провадження відкрито матеріали для ознайомлення, а тому, враховуючи значний об`єм матеріалів провадження 50 томів та кількості учасників ( 7 обвинувачених та 4 захисників), завершення якої має відбутися орієнтовано на початку грудня 2025 року, провести вказані процесуальні дії у передбачений законом строк та виконати в повному обсязі вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України, із врахуванням об`ємів матеріалів кримінального провадження, не представилося можливим.

Прокурор підтримав клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважав, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, так як вона підтверджується зібраними та долученими до клопотання доказами, а саме:

-відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна отриманого шляхом безпосереднього доступу до вказаного реєстру, щодо реєстрації права власності на будинок незавершене будівництво та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 ;

-листом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_16 від 26.07.2023 за №67/01-16, згідно якого вказаним нотаріусом ні на вказану у відповідних актах дату, ні за реєстровими №№1015, 1016, 1017, 1018 не засвідчувалась справжність підписів на актах приймання-передавання нерухомого майна щодо незавершеного будівництва житлового будинку по АДРЕСА_3 та земельної ділянки з кадастровим номером :13:001:0096 по АДРЕСА_4 між ОСОБА_13 та ТОВ «ФАРІНБУД» в особі директора ОСОБА_11 (підтверджується підробленість актів приймання-передавання);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 30.10.2024, яка підтвердила факт посвідчення договору купівлі-продажу та реєстрацію права власності на незавершене будівництво та земельну ділянку за адресою: м. Харків, провул. Вербний 2-й, 9 з ТОВ «РАФІНБУД» (продавця) в особі директора ОСОБА_7 на ОСОБА_12 (покупця), та яка пояснила, що напередодні оформлення цього договору документи для переоформлення приносив та домовлявся про дату правочину саме ОСОБА_10 ;

-протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 05.02.2024, яким підтверджується зв`язок ОСОБА_10 з ОСОБА_7 щодо обговорення обставин вчиненого правопорушення;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.09.2024: виявлення та вилучення заяв про державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво та земельну ділянку за ТОВ «РАФІНБУД» (Чугунов) від 31.07.2020 та 03.08.2020;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 04.10.2024: виявлення та вилучення матеріалів ЄО та кримінальних проваджень (Чугуївський ВП) зі зразками підпису та почерку ОСОБА_7 ;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 04.10.2024: виявлення та вилучення матеріалів ЄО та кримінальних проваджень (ВП №1 Харківського РУП №2) зі зразками підпису та почерку ОСОБА_7 ;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 04.10.2024: виявлення та вилучення матеріалів ЄО та кримінальних проваджень зі зразками підпису та почерку ОСОБА_7

-висновком експертів № 5224/8553 від 28.10.2024 за результатами судової почеркознавчої експертизи, згідно якого, підписи від імені ОСОБА_7 в заявах про державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво та земельну ділянку за ТОВ «РАФІНБУД» від 31.07.2020 та 03.08.2020 виконані не ОСОБА_7 , а підписи від імені ОСОБА_7 в реєстрі нотаріальних дій щодо передачі незавершеного будівництва та земельної ділянки від ТОВ «ФАРІНБУД» (Сологуб) до ТОВ «РАФІНБУД» (Чугунов), а також у документах ТОВ «РАФІНБУД» виконані ОСОБА_7 ;

-листом ГУ ДПС у Харківській області від 06.09.2024, згідно якого ТОВ «РАФІНБУД» з моменту своєї реєстрації податків не сплачувала (наведене підтверджує створення цієї юридичної особи з метою використання у заволодінні нерухомим майном, яке є предметом кримінального правопорушення, а не для ведення господарської діяльності);

-висновком експерта №22750/11158 від 16.12.2024 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, якою встановлено, що ринкова вартість будинку та земельної ділянки за адресою: м. Харків, провул. Вербний 2-й, 9, станом на 10.06.2020 складає 962 271,00 грн., без урахування ПДВ, та 1 359 202,00 грн., без урахування ПДВ, відповідно.

Слідчий суддя вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризик передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважав на теперішній час не доведеним, оскільки по кримінальному провадженню зібрані усі необхідні докази та відкриті матеріали кримінального провадження стороні захисту.

Враховуючи вищенаведене, а також зазначені слідчим та прокурором обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, слідчий суддя вважав, що стороною обвинувачення доведено наявність вказаних в клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КК України та з урахуванням того, що органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, які не можливо закінчити до спливу строку тримання під вартою, вважав, що підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не встановлено.

Під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при визначенні розміру застави слідчий суддя, беручи до уваги характер та обставини вчинення інкримінованих підозрюваному діянь, їх суспільну небезпеку, враховуючи особу підозрюваного, його матеріальний стан, наявність існуючих та підтверджених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що пропорційним та раціональним буде визначити підозрюваному на підставі п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України заставу у розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, що дозволить забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні і не буде непомірним для нього.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з тих підстав, що з наданих матеріалів вбачається відсутність у підозрюваного доходів та майна, йому інкримінований один епізод, передбачений ч.2 ст. 190 КК України, а саме: згідно підозри, розробив злочинний план по шахрайству ОСОБА_10 , для цього залучив ОСОБА_7 , який дав добровільну згоду на роль фіктивного співзасновника товариства та надав згоду на оформлення та підписання фіктивних угод, з метою подальшої передачі підставній підконтрольній ОСОБА_10 особі права власності на чуже майно. ОСОБА_10 в даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із можливістю внесення застави в розмірі 1 002 268 грн.

Враховуючи викладене, стадію кримінального провадження, роль ОСОБА_7 в інкримінованому злочині, даних про особу ОСОБА_7 його сімейного і майнового стану, з урахуванням рівності перед законом і судом, слідчий суддя вважав за необхідне визначити підозрюваному розмір застави - 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908400 грн., (3028 х 300) . При цьому заставу в розмірі 2 119 600 грн., вважав взагалі необґрунтованою стороною обвинувачення, ні в клопотанні, ні під час судового засідання та також, яка є очевидно непомірною для підозрюваного.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та вказує на те, що для запобігання ризикам, зазначеним слідчим у клопотанні, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відомості щодо особи підозрюваного дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Характер висунутої йому підозри у вчиненні вищезазначеному злочині, дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Докази, що надані суду, вказують на доведеність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, до п`ятнадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією майна, не маючи офіційного працевлаштування та джерел доходу, окрім своєї злочинної діяльності, розуміючи можливе призначене йому покарання, підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на зміну місця проживання або переїзду до іншої країни, в тому числі, шляхом незаконного перетинання кордону, в умовах воєнного стану, оскільки на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою.

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від суду або вчинити інший злочин, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій. На цьому етапі слід урахувати, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, внаслідок чого, даний ризик є актуальним.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи, що ОСОБА_7 інкриміновано вчинення умисного особливо тяжкого злочину, який він вчинив, діючи у складі організованої групи, досить значним є ризик незаконного впливу на інших підозрюваних чи свідків та інших учасників кримінального провадження, з метою здійснення перешкод у кримінальному провадженні, а також можливість підозрюваного продовжити свою злочинну діяльність.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Фактичні обставини справи, згідно пред`явленої ОСОБА_7 підозри, та вагомість наявних доказів про вчинення ним інкримінованого йому злочину, який вчинений ним під час дії воєнного стану, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, а тому, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та окремих громадян.

Зазначені обставини і наявність вказаних ризиків є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в продовженні раніше обраного щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням застави саме в такому розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України, є співмірним та відповідає меті і завданням кримінального провадження.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

Виходячи з мети застави, головним критерієм, за яким має бути визначений розмір застави є його достатність для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків. Саме така позиція міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що суму застави необхідно оцінювати за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрати застави буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання втекти.

Аналогічної думки ЄСПЛ дотримався в справі «Істоміна проти України» де зазначив, що, гарантії передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції має на меті забезпечити не відшкодування будь-яких збитків, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Метою визначення такого альтернативного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст. 2 КПК України.

А тому, враховуючи підстави та обставини, визначені ч.ч.4,5 ст.182 КПК України, а також відомості щодо особи підозрюваного, суть пред`явленої підозри, колегія суддів дійшла висновку що саме такий розмір застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень, зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України, є співмірним та відповідає меті і завданням кримінального провадження.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Підстав вважати визначений розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає. Більше того, слідчим суддею , з урахуванням вимог клопотання, було визначено саме такий розмір застави, який не буде завідомо непомірним для підозрюваного, проте, одночасно, буде гарантуванням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Під час апеляційного розгляду будь-яких нових доказів, ніж ті, які були досліджені слідчим суддею, стосовно непомірності вказаного розміру застави, підозрюваним не надано.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Крім того, згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, вбачається, що на час розгляду вказаного клопотання органом досудового розслідування по кримінальному провадженню не проведено усіх необхідних слідчих дій, у зв`язку з чим, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, внаслідок чого, такі обмежувальні заходи є виправданими.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, об`єктивними відомостями не підтверджені. Питання щодо винуватості або невинуватості на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки такі питання підлягають оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. На теперішній стадії процесу суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації вирішується органом досудового розслідування до складання обвинувального акту. Вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2025 про продовження щодо підозрюваного за ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 02.01.2026 (включно), із визначенням суми застави, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4