Справа № 202/660/26
Провадження № 1-кс/202/615/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

26 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, є громадянином України, має середню освіту, розлучений, є військовослужбовцем військової служби, призваним за мобілізацією для проходження базової загальновійськової підготовки на посаді курсанта 1 навчального взводу 4 навчальної роти 4 начального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , раніше судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернувся у кримінальному провадженні № 0000090 від 22.01.2026 з вищевказаним клопотанням, в якому зазначає, що 24 січня 2026 року ОСОБА_5 , затриманому в порядку статті 208 КПК України, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому заволодінні чужим майном (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, з метою заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану з корисливих мотивів та в особистих інтересах, 22.01.2026 приблизно о 17 год. 19 хв. прибув до ломбардного відділення № К44 «Капітал» ПТ «Ломбард «Компроміс» Нікітіч Н.В. і Компанія», за адресою м. Дніпро, пр. Миру, буд. 63-А, де за допомогою заздалегідь підготованих знарядь - шурупострілу та металевої кірки пробив вікно, побачивши палет з ювелірними виробами з дорогоцінних металів, відкрито заволодів ним, розпорядившись на власний розсуд, чим спричинив ПТ «Ломбард «Компроміс» Нікітіч Н.В. і Компанія» матеріальну шкоду на загальну суму 93 509 грн 10 коп.

Слідчий відзначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні цього кримінального правопорушення підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 22.01.2026; протоколом огляду місця події від 22.01.2026, протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 23.01.2026; протоколом огляду від 23.01.2026; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_16 від 23.01.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 23.01.2026; протоколом обшуку від 23.01.2026 та 24.01.2026; протоколом огляду від 24.01.2026; протоколом затримання особи від 24.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 та ОСОБА_18 від 24.01.2026; протоколом огляду від 24.01.2026 за участю свідка ОСОБА_17 ; речовими доказами та іншими матеріалами досудового розслідування.

Слідчий вважає наявними ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, має можливість ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження та дізнатися дані потерпілих та свідків, а також раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, зокрема, 23.04.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, 03.06.2022 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Крім того, на цей час обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 263 КК України.

Отже, на думку слідчого, застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

За цих підстав слідчий просить застосувати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб та визначити йому заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі сплати застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого СВ Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області; не відлучатися з міста Кам`янського Дніпропетровської області, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, не спілкуватися зі свідками та потерпілими і їх представниками у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Підозрюваний та його захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Просили врахувати, що він має сина, 2000 року народження, який є інвалідом з дитинства та потребує стороннього догляду. Його дружиною, шлюб з якою розірвано та яка знаходиться в Республіці Корея, була надана заява про те, що він здійснює постійний догляд та в подальшому буде здійснювати опіку та догляд за сином.

Також підозрюваний повідомив, що під час обшуку та затримання 24.01.2026 року працівниками поліції йому були спричинені тілесні ушкодження в ділянці ребер.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею установлено, що СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000090 від 22.01.2026.

У цьому кримінальному провадженні 24 січня 2026 року було затримано в порядку статті 208 КПК України ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя керується тим, що відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першої статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Визначаючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя виходить із того, що обґрунтована підозра - це такий стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення або навіть винесення вироку.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішеннями у справах "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства", "Лабіта проти Італії", "Мюррей проти Сполученого Королівства", "Ільгар Маммадов проти Азербайджану", "Нечипорук і Йонкало проти України", термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостеи?, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. Підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Тож на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується, насамперед, протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які вказують на ОСОБА_5 як особу, причетну до заволодінням золотими виробами.

Отже, незалежно від подальшої доведеності підозри ОСОБА_5 чи правової кваліфікації інкримінованого йому діяння сукупність досліджених у судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до відкритого заволодіння майном ломбарду 24.01.2026 року, оскільки на нього прямо вказують свідки та під час обшуку в нього були вилучені золоті вироби, які можуть належати потерпілій особі.

Також слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, зокрема свідка ОСОБА_14 , вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 Рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

При цьому серйозність покарання є істотною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, в будь-якому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок вчинення злочину. Цей фактор можна вважати виправданим та необхідним якщо наявні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою.

В контексті цього слідчий суддя вважає, що про вагомість ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, вчинення нового кримінального правопорушення, свідчить те, що ОСОБА_5 небезпідставно підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а саме у відкритому заволодінні чужим майном, в умовах воєнного стану.

Розуміючи ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється, підозрюваний може переховуватися або іншим чином ухилятися від органу досудового розслідування, перешкоджаючи тим самим досудовому розслідуванню.

Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків, які викривають його у вчиненні кримінального правопорушення, що створює обґрунтований ризик здійснення підозрюваним на них тиску шляхом залякування, умовляння, підкупу з метою перешкоджання їх явки до органу досудового розслідування або суду чи надання ними неправдивих показань.

Крім того, є достатньо вірогідним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки він раніше судимий, також на цей час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. При цьому у такому кримінальному провадженні 20 листопада 2025 року ОСОБА_5 був звільнений з-під варти під заставу та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про застосування стосовно ОСОБА_5 конкретного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, але самовільно залишив місце несення служби, що ним було підтверджено в судовому засіданні, не працює та не має офіційного доходу, раніше судимим за вчинення особливо тяжкого злочину, на цей час обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 263 КК України.

На переконання слідчого судді, соціальні зв`язки, на які посилається підозрюваний, а саме наявність у нього повнолітнього сина-інваліда, не спростовує встановлені ризики його переховування від органу досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення, так як він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину при тому, що вже обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину - самовільному залишенні місця несення служби, був звільнений з-під варти під заставу, яка не забезпечила його належну поведінку.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що стороною захисту не надано належних даних та доказів щодо фактичного здійснення ОСОБА_5 догляду за сином та виконання функцій опікуна. Так, проживання ОСОБА_5 з сином-інвалідом на час вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім його слів, будь-якими доказами не підтверджено. Як пояснив сам підозрюваний син проживає в м. Дніпрі. Водночас згідно з довідкою про звільнення від 20.11.2025, звільнившись з-під варти, підозрюваний попрямував до місця проживання в АДРЕСА_1 , що спростовує наявність у нього міцних соціальних зв`язків в місці проживання.

Отже, оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_5 на цьому етапі досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , даних про особу підозрюваного та всіх інших обставин кримінального провадження, більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами до такого ступеня, що зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, так як звільнившись з-під варти під заставу він знову підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Тому клопотання слідчого необхідно задовольнити, застосувавши стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

При цьому, оскільки підозрюваний має статус - військовослужбовця, що підтверджено стороною обвинувачення в судовому засіданні, то його тримання під вартою необхідно здійснювати відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 № 394 (зі змінами).

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні під час воєнного стану тяжкого кримінального правопорушення, а саме відкритого заволодіння чужим майном.

Отже, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , його майнового і сімейного становища, всіх інших обставин кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 необхідно визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн (3328 грн х 80), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в будь-який момент протягом дії ухвали - до 24 березня 2026 року включно.

Слідчий суддя вважає, що такий розмір застави зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є непомірним для підозрюваного з огляду на його вік, сімейний і майновий стан, спосіб життя та рід занять, а також застосування до нього раніше в іншому кримінальному провадженні, розгляд якого судом триває, застави в мінімальному розмірі в сумі 60 560 грн.

Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя також вважає за необхідне відповідно до частини 5 статті 194 КПК України в разі внесення застави покласти на підозрюваного строком на два місяці такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду, утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими і їх представника у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з частиною 6 статті 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Приймаючи до уваги, що під час судового засідання підозрюваним було заявлено про застосування стосовно нього насильства з боку працівників поліції 24.06.2026 (під час проведення обшуку та затримання), слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати установу тримання осіб, узятих під варту, до якої буде поміщено ОСОБА_5 , невідкладно забезпечити проведення судово-медичного обстеження останнього, а також доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві, провести перевірку факту, викладеного у заяві підозрюваного, щодо застосування до нього насильства з боку працівників поліції.

Керуючись ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196-197, 206 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, яке здійснювати відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 № 394 (зі змінами).

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з моменту його затримання - 24 січня 2026 року.

Одночасно визначити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в будь-який момент протягом дії ухвали - до 24 березня 2026 року включно.

Покласти на ОСОБА_5 в разі внесення застави на строк до 24 березня 2026 року включно наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду, утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими і їх представника у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді до 24 березня 2026 року включно.

Зобов`язати установу тримання осіб, узятих під варту, до якої буде поміщено ОСОБА_5 , невідкладно забезпечити проведення судово-медичного обстеження останнього на предмет наявності у нього тілесних ушкоджень або побоїв, що могли бути отримані 24 січня 2026 року.

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві, провести перевірку факту, викладеного у заяві підозрюваного ОСОБА_5 , яка зроблена ним під час судового засідання 26.01.2026, щодо застосування до нього насильства з боку працівників поліції 24.01.2026.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_19