Справа № 487/7404/25
Провадження № 1-кс/487/4428/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділення СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001284 від 29.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділення СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області майор поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001284 від 29.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на майно, тимчасово вилучене в ході особистого обшуку під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти у сумі 5 000 грн купюрами по 500 грн кожна із номерами: КЄ5018545, ВС1735529, КВ1987730, АН6895014, ГН2707530, ЄБ4227676, ББ6376191, ГБ1180095, АА5291952, ЗН9389226, які упаковано в сейф-пакет PSP1100484.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Миколаївським районним управлінням поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001284 від 29.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені під час досудового розслідування дату та час, але не пізніше 30.09.2025 (точну дату та час під час досудового розслідування не встановлено), у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за невстановлених обставин ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу, незаконно придбав 2 корпуси гранати Ф-1, підривач типу УЗРГМ-2 та підривач типу УЗРГМ, які у подальшому незаконно носив та незаконно зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

30.09.2025 о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на перехресті вулиці 6 Слобідська та проспекту Центрального у місті Миколаєві, діючи з корисливим мотивом, незаконно збув за грошову винагороду у сумі 5 000 грн особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_5 два корпуси гранати Ф-1, які згідно з довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових речовин відносяться до ІІІ категорії обмежено небезпечний, підривач типу УЗРГМ-2, який згідно з довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових речовин відноситься до ІІ категорії небезпечний та підривач типу УЗРГМ, який згідно з довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових речовин відноситься до ІІ категорії небезпечний.

30.09.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та під час особистого обшуку виявлено та вилученогрошові кошти у сумі 5 000 грн купюрами по 500 грн кожна із номерами: КЄ5018545, ВС1735529, КВ1987730, АН6895014, ГН2707530, ЄБ4227676, ББ6376191, ГБ1180095, АА5291952, ЗН9389226, які упаковано в сейф-пакет PSP1100484.

Оскільки вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти є об`єктом вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, виникла необхідність у накладенні арешту на на це майно з метою його збереження та уникнення спотворення.

В судовому засіданні слідчий не був присутнім, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу (ч. 3 ст. 208 КПК України).

Крім того, відповідно до вимог ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Зі змісту зазначеної норми закону слідує, що до тимчасово вилученого майна належать вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Згідно з положеннями ст. 133 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що Миколаївським районним управлінням поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001284 від 29.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені під час досудового розслідування дату та час, але не пізніше 30.09.2025 (точну дату та час під час досудового розслідування не встановлено), у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за невстановлених обставин ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу, незаконно придбав 2 корпуси гранати Ф-1, підривач типу УЗРГМ-2 та підривач типу УЗРГМ, які у подальшому незаконно носив та незаконно зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

30.09.2025 о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на перехресті вулиці 6 Слобідська та проспекту Центрального у місті Миколаєві, діючи з корисливим мотивом, незаконно збув за грошову винагороду у сумі 5 000 грн особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_5 два корпуси гранати Ф-1, які згідно з довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових речовин відносяться до ІІІ категорії обмежено небезпечний, підривач типу УЗРГМ-2, який згідно з довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових речовин відноситься до ІІ категорії небезпечний та підривач типу УЗРГМ, який згідно з довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових речовин відноситься до ІІ категорії небезпечний.

Відповідно до рапорту старшого о/у ВКП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській ОСОБА_6 від 29.09.2025 з метою проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин у кримінальному провадженні № 0001284 від 29.09.2025 було отримано грошові кошти в сумі 5 000 грн купюрами по 500 грн кожна із номерами: КЄ5018545, ВС1735529, КВ1987730, АН6895014, ГН2707530, ЄБ4227676, ББ6376191, ГБ1180095, АА5291952, ЗН9389226, у якості коштів спеціального призначення.

30.09.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, слідчим проведено особистий обшук затриманої особи, під час якого у ОСОБА_4 виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 5 000 грн купюрами по 500 грн кожна із номерами: КЄ5018545, ВС1735529, КВ1987730, АН6895014, ГН2707530, ЄБ4227676, ББ6376191, ГБ1180095, АА5291952, ЗН9389226, які упаковано в сейф-пакет PSP1100484.

Вилученні грошові кошти постановою начальника відділення СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 від 01.10.2025 визнанні речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено відповідність вилученого майна критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, зокрема, грошові кошти, вилучені у ОСОБА_4 мають номери та номінал купюр, що співпадають з номіналом і номерами купюр, отриманих співробітником поліції для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі. Отже, є достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти зберегли на собі сліди кримніального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, ОСОБА_4 міг набути їх кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, арешт майна необхідний для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення речового доказу.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Керуючись ст. ст. 168, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 5 000 грн купюрами по 500 грн кожна із номерами: КЄ5018545, ВС1735529, КВ1987730, АН6895014, ГН2707530, ЄБ4227676, ББ6376191, ГБ1180095, АА5291952, ЗН9389226, вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеного під час затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1