ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 205/8372/15

провадження № 51-3614км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката

ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Слідчий суддя Новокадацького районного суду м. Дніпра ухвалою від 25 серпня 2025 рокувідмовив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2015 року за

№ 0000020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 08 вересня 2025 року, керуючись ч. 4

ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив, у відкритті провадження за апеляційною скаргою (адвоката) ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді місцевого суду.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд проігнорував, що кримінальне провадження № 0000020 в межах якого накладено арешт на майно, 10 червня 2021 року було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення при цьому не вирішено питання про скасування арешту на майно.

Слідчий суддя не взяв до уваги, що ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року було скасовано арешт на інше майно в цьому кримінальному провадженні, і безпідставно відмовив у задоволенні клопотання адвоката про скасування арешту з майна ОСОБА_7 .

На думку касатора, апеляційний суд, відмовивши у відкритті апеляційного провадження, безпідставно позбавив права оскаржити рішення слідчого судді.

Крім того, слідчий суддя в ухвалі вказав про можливість її оскарження в апеляційному порядку.

Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні

Адвокат ОСОБА_6 просив задовольнити касаційну скаргу, скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Прокурор вважала, що касаційну скаргу адвоката необхідно залишити без задоволення, а рішення апеляційної інстанції - без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката та прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги і вивчивши матеріали провадження, колегія суддів уважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Статтею 438 КПК передбачено, що предметами перегляду справи в касаційному порядку можуть бути: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, у якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 статті 309 КПК визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З матеріалів провадження убачається, що суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, зважив на те, що ухвали слідчого судді про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК, до переліку ухвал слідчого судді, визначених ст. 309 цього Кодексу, які підлягають оскарженню, не належать. Відмова у скасуванні арешту майна не позбавляє особу права звернутися до суду з повторним клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має легітимну мету, не порушує принципу пропорційності між гарантованими правами особи у ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і суспільною необхідністю, а також відповідає принципу правової визначеності.

За таких обставин ухвали слідчого судді про відмову у скасуванні арешту на майно, відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК у взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 цього Кодексу, апеляційному оскарженню не підлягають.

Апеляційний суд слушно зауважив, що вказана вище позиція узгоджується з висновком про застосування норми права, який міститься в постановах об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року в справі № 569/17036/18 та від 20 травня 2024 року в справі № 712/191/23, згідно якими ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені за правилами ст. 174 КПК, не підлягають апеляційному оскарженню.

Поряд із цим з матеріалів провадження встановлено, що на час розгляду заяви адвоката прокурор постановою від 18 липня 2025 року скасував постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2015 року за №0000020, та відновив його. Тобто в цьому випадку слідчий суддя мав процесуальну можливість розглядати клопотання адвоката.

Отже, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд діяв відповідно до норм кримінального процесуального закону.

Постановлена ухвала узгоджується з приписами ст. 370 КПК і містить достатні мотиви, якими керувався суд, ухвалюючи рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставами для скасування судового рішення, під час розгляду провадження в суді касаційної інстанції не встановлено.

Вказівка слідчим суддею в ухвалі про можливість оскарження постановленого рішення є помилковою і не впливає на законність прийнятого апеляційним судом рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження залишити без зміни, а касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3