Справа № 738/18/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/954/25
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, - до 13 лютого 2026 року. Місцевий суд вказав, що передбачені ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, до спливу строку тримання ОСОБА_7 під вартою дане кримінальне провадження не завершено, відсутні підстави для заміни останньому раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, тому строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою. Обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, або ж одночасно з продовженням строку тримання під вартою, визначити його підзахисному розмір застави. Апелянт послався на необґрунтованість ухвали суду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що наведені у клопотанні прокурора ризики, не доведені та не обґрунтовані. Також вказав на відсутність обставин, які б свідчили про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків. Крім того, суд не надав належної оцінки клопотанню сторони захисту про застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, на розгляді у Менському районному суді Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження № 0002670 від 23.07.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2023 року, відносно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, у тому числі й судом.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , місцевий суд, ураховуючи, що передбачені ст.177 КПК України ризики не зникли, судове провадження не завершене, зважаючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання останнім процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на необґрунтованість ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, та на відсутність доказів, які обґрунтовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі, й застави - як альтернативного запобіжного заходу, як на це вказує захисник.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, згідно з п.2 ч.4 даної статті, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На переконання колегії суддів, місцевий суд, згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.182, ч.ч.3, 4 ст.183 КПК України, зважаючи на дискреційні повноваження суду щодо визначення розміру застави, при продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , обґрунтовано не визначив розмір застави.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4