Номер провадження: 11-кп/813/1896/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2025 року в рамках кримінального провадження №00001613, внесеного до ЄРДР 16 листопада 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Город, Косівського району, Івано-Франківської області, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, пенсіонера, інваліда 2 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України призначено ОСОБА_7 виплату штрафу із розстрочкою певними частинами строком на 10 (десять) місяців рівними платежами по 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.

Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» на користь ОСОБА_10 8039 (вісім тисяч тридцять дев`ять) гривень 38 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілого.

Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» на користь ОСОБА_10 401 (чотириста одну) гривень 97 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я потерпілого.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 8213,73 (вісім тисяч двісті тринадцять) гривень 73 копійки в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 20 000 (двадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.124 КПК України, стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 11272 грн. 71 коп..

Скасовано повністю арешт майна, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.01.2022 року

Відповідно до вироку суду першої інстанції,

15.11.2021 приблизно о 21 годині 24 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Venza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темну пору доби, здійснюючи рух по сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Святослав Ріхтера біля будинку №146, з боку вул. Аеропортівська в напрямку вул. Овідіопольська дорога в Малиновському районі м. Одеси, в межах лівої смуги двостороннього напрямку руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, в ході здійснення руху прямо, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та лівою передньою частиною автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу руху автомобіля, тобто допустив порушення вимог п.п.2.3 (б), 18.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів бічних мас крижі на рівні 1 та 2 крижових хребців, закритий перелом верхніх гілок обох донних кісток, закритий перелом правої сідничної кістки, закритий крізь суглобовий перелом правої вертлюгової западини, закритий перелом кісток носа забійна рана лівої скроневої ділянки голови, синець повік лівого ока, крововилив під кон`юктивальну оболонку лівого ока, вказані тілесні ушкодження згідно з п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 звернулась до суду із апеляційною скаргою, у якій зазначає, що вказаний вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне:

- суд першої інстанції у порушення вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення, визнаного судом доведеним за результатами судового розгляду, суд фактично не виклав формулювання обвинувачення, та обставини, які викладені в обвинувальному акті;

- кримінальне провадження підлягає закриттю, а обвинувачений ОСОБА_7 звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п.3 ч.1 ст. 49 КК України, оскільки на момент ухвалення вироку минуло більше ніж три роки;

- в оскаржуваному вироку допущено технічна помилка у номері ЄРДР.

На підставі викладеного прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Не погоджуючись із вищенаведеним вироком захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , звернулась до суду із апеляційною скаргою, у якій зазначила, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який він вчинив 15 листопада 2021 року, а тому, відповідно до ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно нього закриттю.

На підставі наведеного адвокат просить оскаржуваний вирок скасувати, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України,- звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов залишити без розгляду, роз`яснивши, що потерпіла особа має право подати позов в порядку цивільного судочинства.

Від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_10 про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином (зворот а.с.188 т.1) та не повідомила про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, які вважали за можливим проводити розгляд справи за відсутності потерпілої ОСОБА_10 , апеляційний суд дійшов висновку розглядати апеляційну скаргу за відсутності потерпілої, оскільки апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення останньої про призначення судового засідання в апеляційному суді, а також участь потерпілої у даному випадку є необов`язкова.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за такою підставою йому зрозумілі.

Захисник підтримав заявлене клопотання та просила звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор не заперечувала проти заявленого клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь головуючого судді, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, наведені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до 49 КК України визначено підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Зокрема, частиною першою статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ст. 49 ч. 1 КК України строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Так, відповідно до ст. 285 КПК України, особі, щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 06.12.2021 (справа №521/8873/18, провадження №51-413 кмо 21) звернуто увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання.

Відповідно до правового висновку зазначеного у постанові ВС від 11.11.2020 р. у справі №455/229/17, дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у разі вчинення кримінального нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 , є нетяжким злочином.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою кримінального правопорушення. Строки давності починають спливати з нуль годин тієї доби, яка настає після доби вчинення злочину; строк давності закінчується після того, як сплила передбачена ст. 49 кількість повних років, о 24 годині останньої доби відповідного строку.

Колегією суддів встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 було вчинено 15 листопада 2021 року, що свідчить про закінчення строку давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, які минули до дати постановлення оскаржуваного вироку, оскільки фактично становив по 15 листопада 2024 року.

Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія судів доходить переконливого висновку, що судом першої інстанції, всупереч вказаним вимогам закону, не повідомлено ОСОБА_7 про можливість звільнення від кримінальної відповідальності та не роз`яснено право на таке звільнення, що призвело до істотного порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідність, що є підставою для скасування вироку відповідно до положень п. 1 ч 2 ст. 412, п. 3 ч 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 419 КПК України.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження (п. 2 ч.7 ст.284 КПК України).

Колегія суддів, з`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, зазначає наступне.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Слід зазначити, що у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, навіть за невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, проте наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, апеляційний суд констатує, що, з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення минуло більше трьох років, матеріали провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 від слідства та суду не ухилялась та до кримінальної відповідальності не притягувалась, а тому апеляційний суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Відповідно до позиції ВС, викладеної у постанові Верховного Суду від 28 травня 2019 року у справі № 619/1425/15-к (провадження № 51-10388км18), закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 10 січня 2022 року (справа № 661/2681/18), 16 серпня 2021 року справа № 644/7193/17, 25 лютого 2021 року (справа №192/3301/16-к), від 15 січня 2019 року (справа № 185/442/16-к), від 15 травня 2019 року (справа №617/609/15-к) та від 19 листопада 2019 року (справа №345/2618/16-к), від 24 травня 2018 року (справа № 531/2332/14-к (провадження № 51-3007км18).

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закриттю, цивільний позов у кримінальному провадженні підлягає залишенню без розгляду.

Щодо процесуальних витрат на залучення експертів колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 126 КПК України встановлено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

При цьому, норми чинного кримінального процесуального закону не містять регулювання порядку розподілу процесуальних витрат у випадку ухвалення судом рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності.

Натомість, в цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги правову позицію, сформульовану в постанові Об`єднаної палати ККС у складі ВС, викладену у постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17 (провадження №51-4251кмо21), відповідно до якої якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

У вищевказаній постанові Об`єднана палата ККС ВС дійшла висновку про те, що важливого значення у механізмі розподілу процесуальних витрат за проведення експертиз у кримінальному провадженні набуває питання про те, хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилася, а також те, чи входить проведення експертизи до сфери службових обов`язків залученого експерта, чи є експерт співробітником державних експертних установ.

На підставі аналізу матеріалів справи, у вказаному кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати пов`язанні із залученням експертів, зокрема, проведено авто-технічну експертизу технічного стану, вартістю 2059, 44 грн., транспортно-трасологічну експертизу механізму ДТП вартістю 5148, 60 грн., авто-технічну експертизу обставин ДТП вартістю 3823,68 грн., загальна вартість яких становить - 11 031 грн. 72 коп.

Враховуючи те, що ініціатором проведення вказаних експертних досліджень у цьому кримінальному провадженні був саме орган досудового розслідування, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що згідно з вимогами ч. 2 ст. 122 та ст. 124 КПК України, витрати на проведення експертиз повинні бути покладеними на державу.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Частиною 4 ст. 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року накладено арешт на транспортний засіб «Toyota Venza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Враховуючи, що провадження по справі закривається арешт підлягає скасуванню.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. 417, п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню, обвинувачений - звільненню від кримінальної відповідальності, а дане кримінальне провадження - закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 284, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Апеляційні скарги прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2025 року в рамках кримінального провадження №00001613, внесеного до ЄРДР 16 листопада 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - скасувати.

На підставі п. 2 ч. 1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 статті 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №00001613, внесене до ЄРДР 16 листопада 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у відповідності до п. 1 ч. 2 статті 284 КПК України закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язанні із залученням експертів (проведення авто-технічної експертизи технічного стану, вартістю 2059, 44 грн., транспортно-трасологічної експертизи механізму ДТП вартістю 5148, 60 грн., авто-технічної експертизи обставин ДТП вартістю 3823,68 грн.), у загальній сумі 11 031 грн. 72 коп., - віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт транспортного засобу «Toyota Venza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , накладений ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року.

Речовий доказ - транспортний засіб «Toyota Venza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , передати власнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3