Провадження №11-сс/801/10/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000025 від 07 липня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. ч. 1, 2 ст. 204 КК України

у с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2025 року задоволено клопотання детектива.

Накладено арешт на майно, яке 09 грудня 2025 року виявлене та вилучене в ході проведення обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

грошові кошти в сумі 200 (двісті) тисяч гривень, купюрами по 1 000 грн;

грошові кошти в сумі 5 900 (п`ять тисяч дев`ятсот) євро, купюрами по 100 євро;

грошові кошти в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) доларів США, дві купюри по 100 доларів США та 20 купюр по 50 доларів США.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що:

наявні достатні правові підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою його збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України;

накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету;

незастосування заходу забезпечення кримінального провадження може перешкодити кримінальному провадженню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу ку та постановити нову про відмову у задоволенні клопотання детектива.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

протокол обшуку складено з порушенням вимог КПК України, оскільки він не містить описової частини проведених дій та відеозапису слідчої дії, у зв`язку з чим указана процесуальна дія є недійсною;

матеріали справи не містять доказів набуття ОСОБА_8 вилучених грошових коштів кримінально протиправним шляхом;

детективом не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України та необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту вилученого майна.

Позиції учасників судового провадження

Адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти апеляційної скарги, указав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

Власник майна ОСОБА_8 в судове засідання будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду апеляційної скарги в судове засідання не з`явився, заяв про поважність причин неприбуття до суду не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України указані обставини не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді відповідає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, у тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, детектива чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. При цьому завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 170 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Указаним обставинам слідчим суддею надано належну оцінку та обраний захід накладення арешту на майно відповідає заходам забезпечення кримінального провадження на цьому етапі.

З матеріалів судового провадження слідує, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 07 липня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. ч. 1, 2 ст. 204 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на території Вінницької області здійснює незаконну діяльність невстановлена група осіб, учасники якої отримують фінансовий прибуток від протиправної діяльності, пов`язаної із виготовленням, зберіганням та збутом незаконно виготовлених підакцизних товарів, зокрема нікотиновмісних сумішей та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Указані товари відповідно до п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України належать до підакцизних. Порушуючи вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», учасники групи організували злочинну схему, спрямовану на отримання грошових коштів злочинним шляхом внаслідок зайняття незаконною господарською діяльністю та вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь.

Грошові кошти отримуються від незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів (нікотиновмісних сумішей та рідин, що використовуються в електронних сигаретах), які реалізуються через точки роздрібної торгівлі на території Вінницької області та через Інтернет ресурси.

Надалі установлено, що ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 здійснюють незаконне виробництво рідини та її складових компонентів (в тому числі нікотин, гліцерин, ароматизатор, нікобустер), що використовуються в електронних сигаретах та у подальшому здійснюють збут незаконно виготовлених підакцизних товарів у точу числі через Інтернет сайт https://www.marvellous.com.ua.

Власником торгової марки «Marvellous Brew» є ОСОБА_8 .

З метою надання указаній діяльності законного вигляду ОСОБА_8 зареєстрував ТОВ «ІЗІЧЕЙНДЖ» (код 44827377) основним видом діяльності якого є виробництво тютюнових виробів.

Водночас, у ході розслідування установлено, що у ТОВ «ІЗІЧЕЙНДЖ», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 відсутні ліцензії на виробництво та роздрібну торгівлю рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та на торгівлю тютюновими виробами.

Указані особи, усвідомлюючи злочинний характер походження грошових коштів, отриманих від збуту незаконно виготовлених нікотиновмісних речовин та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють фінансові операції, спрямовані на приховування їх походження та надання їм правомірного вигляду.

Кошти від вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь отримуються цими особами як у готівковій так і в безготівковій формі.

09 грудня 2025 року на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області у приміщенні за адресою: м. Вінниця, вул. Степана Бандери, буд. 13, кв. 9, проведено обшук, в ході якого виявлено грошові кошти.

Постановою старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_13 від 10 грудня 2025 року вилучене під час проведення обшуку майно визнано речовими доказами.

Відповідно до копії протоколу обшуку, ОСОБА_8 був особисто присутній під час його проведення, будь-яких зауважень щодо проведеної слідчої дії, вилучення коштів або пояснень щодо їх походження не надавав, про що свідчать його підписи у відповідних графах протоколу.

Ураховуючи, що у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000025 від 07 липня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. ч. 1, 2 ст. 204 КК України існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно може бути використане як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінальних правопорушень, а також унеможливлення подальшої втрати, пошкодження указаного майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, тому наявні усі підстави для задоволення клопотання детектива про накладення арешту на указане майно.

На переконання апеляційного суду, доводи заявника про відсутність правових підстав для арешту майна і невідповідність його критеріям ст. 98 КПК України, не ґрунтуються на матеріалах судового та кримінального провадження.

Чинним КПК України установлено, що майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке детектив просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а тому останній дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання детектива, оскільки у цьому кримінальному провадженні є усі підстави вважати, що вилучене майно, є речовим доказом.

Інші доводи апеляційної скарги про відсутність правової підстави для накладення арешту на майно, є безпідставними та спростовуються змістом клопотання про арешт майна, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а також дослідженими під час апеляційного розгляду матеріалами судового та кримінального провадження.

При цьому власник майна та його представник за відповідних обставин не позбавлений права в ході провадження досудового розслідування порушувати питання про скасування арешту майна в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Отже, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладені у ній висновків не спростовують.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її зміни чи скасування, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4