ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3142/25 Справа № 203/2526/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000403 за апеляційною скаргою прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000403 від 28.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України повернуто прокурору.

Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на те, що в обвинувальному акті відсутні відомості щодо мети скоєння протиправних дій, яка повинна полягати у наявності користі отримання неправомірної вигоди, зокрема не зазначено яку саме користь матеріальну або не матеріальну отримала ОСОБА_7 , також не зазначено час, місце, спосіб, умисел та інші обставини отримання такої вигоди тощо, що у відповідності до ст.91 КПК України підлягає доказуванню.

Крім того, суд зазначив, що після повернення обвинувального акту, стороною обвинувачення в новому обвинувальному акті не виправлені всі недоліки, які були зазначені як в ухвалі Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2023, за якою обвинувальний акт було повернуто прокурору, так і в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 11.09.2023, за якою зазначена ухвала була залишена в силі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на незаконність судового рішення, через істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вважає, що всупереч зазначеному судом в оскаржуваному рішенні, обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а суд, в порушення вимог 314, 315 КПК України, безпідставно вдався до оцінки зазначених в обвинувальному акті обставин, оскільки на його думку це можливо лише при ухваленні остаточного судового рішення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просив її задовольнити, а ухвалу, з підстав, викладених у ній, скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.

Обвинувачена та її захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали ухвалу суду законною та обгрунтованою.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з наведених вимог закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення, у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню під час судового розгляду.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 291 КПК України слід зазначити, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення») та формулювання обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Отже, фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд зазначив, що в обвинувальному акті в що в обвинувальному акті відсутні відомості щодо мети скоєння протиправних дій, яка повинна полягати у наявності користі отримання неправомірної вигоди, зокрема не зазначено яку саме користь матеріальну або не матеріальну отримала ОСОБА_7 , також не зазначено час, місце, спосіб, умисел та інші обставини отримання такої вигоди тощо, що у відповідності до ст.91 КПК України підлягає доказуванню.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вищевказаним вимогам закону відповідає, а тому висновки суду щодо необхідності його повернення, є безпідставними.

Так, в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінуються ОСОБА_7 та які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація її дій, формулювання обвинувачення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що як видно з обвинувального акту ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Дійсно обов`язковими ознаками суб`єктивної сторони цього злочину є корисливий мотив і мета - одержання неправомірної вигоди, однак в супереч зазначеному судом, корисливий мотив і мета цього злочину, може полягати не тільки в отриманні користі для себе, а й для інших осіб.

Такий мотив полягає у прагненні особи шляхом зловживання своїм службовим становищем одержати матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.

При цьому, згідно з приміткою до ст. 364-1 КК України, у статтях 364, 364-1, 365-2, 368, 368-3, 368-4, 369, 369-2 та 370 цього Кодексу під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

До того ж, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 365-2 КК з матеріальним складом, визначається психічним ставленням особи до самого діяння та передбачає спеціальну мету одержання неправомірної вигоди як особисто так і для іншої фізичної або юридичної особи зловживаючи повноваженнями, що відображено в ст. 364 КК, яка є загальною нормою по відношенню до інших кримінально-правових норм, що передбачають відповідальність за злочини у сфері службової діяльності (розділ XVII Особливої частини КК) ( Постанова Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 552/2170/15-к).

В той же час, як видно з обвинувального акта, в ньому чітко зазначено що ОСОБА_7 з метою отримання неправомірної вигоди для третіх осбі, а саме ТОВ СПЕЦ ГРУП та ТОВ СТАРТ ГРУП 20190 здійснила дії, які кваліфікуються за ч. 3 ст. 365-2 КК УКраїни, чим фактично виправлені недоліки, зазначені в ухвалі від 11.04.2023.

Отже, зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_7 убачається, що в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, та виконав інші вимоги, передбачені законом.

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в обвинувальному акті відомостей не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні, а відтак посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта, є необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4