Справа № 487/7982/25
Провадження № 1-кп/487/662/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , провівши в м. Миколаєві відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за № 0001038 від 25.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, оскільки у них не зменшилися ризики передбачені ст. 177 КПК України, вони обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке відповідальність передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, обвинувачені можуть переховуватись від суду та впливати на потерпілого та свідків. Обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Прокурор підтримав заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Захисники в судовому засіданні просили обрати відносно підзахисних альтернативні запобіжні заходи або визначити заставу.

Обвинувачені в судовому засіданні підтримали позицію захисників.

Суд, заслухавши думку сторін дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків.

24.09.2025 слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва відносно обвинувачених обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.10.2025 включно без права внесення застави.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України за яке передбачене покарання у вигляді від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали та останні перебуваючи на свободі можуть переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З моменту вирішення питання про доцільність продовження строків, жоден ризик не зменшився і не відпав.

При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.

Так, суд вважає, що характер кримінального правопорушення, яке ставляться у провину обвинуваченим, усвідомлення тяжкості покарання можуть бути підставою, для вчинення обвинуваченими дій направлених на ухилення від явки до суду, і перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином. Також суд враховує, що частина Миколаївської області досі залишається тимчасово окупованою де ведуться активні бойові дії та ситуація є нестабільною.

Крім того, при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких вони обвинувачується та те, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченій не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують вище зазначені ризики.

Згідно з п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства, дані про особу обвинувачених, суд не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.

Таким чином клопотання сторони обвинувачення, щодо продовження дії запобіжного заходу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 27, 176, 177, 178, 183, 217, 372, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів до 21.12.2025 (включно).

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити на 60 (шістдесят) днів до 21.12.2025 (включно).

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 продовжити на 60 (шістдесят) днів до 21.12.2025 (включно).

Копію ухвали направити начальнику ДУ «МИКОЛАЇВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» МЮ України для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити сторонам.

Суддя: ОСОБА_1