Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/20/26
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження № 295/18197/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 24.12.2025 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Броницька Гута Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, працюючого інспектором взводу №2 роти №4 батальону УПП в Житомирській області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

запобіжний захід у виді домашнього арешту (нічного) строком до 19.02.2026 включно з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою. Вказує, що підозра є необґрунтованою, а ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не доведено. Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний ОСОБА_8 не судимий, має постійне місце проживання, працює в правоохоронних органах, не притягувався до адміністративної відповідальності, має на утриманні мати пенсіонерку. Вказує, що перебування ОСОБА_8 під нічним домашнім арештом унеможливлює здійснення ним своїх повноважень, оскільки він має добові чергування, та відповідно не має можливості отримувати кошти на своє утримання та утримання матері. Вважає, що ризики, на які посилається прокурор, недоведені.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби строком на 60 діб

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000135 від 22.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи призначеним на посаду інспектора взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України, тобто, будучи працівником поліції, який, згідно з вимогами статті 62 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання повноважень є представником держави, законні вимоги якого є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами та, відповідно до положень статті 18 зазначеного Закону, зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини, будучи відповідно до пункту першого частини першої статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», а також пункту першого примітки до статті 364 КК України, службовою особою правоохоронного органу, займаючи посаду, пов`язану зі здійсненням функцій представника влади, діючи умисно, використовуючи свої службові повноваження, всупереч інтересам служби, вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому владних повноважень та супроводжувалися діями, що ображають особисту гідність потерпілого, за наступних обставин.

Так, відповідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно зі статтею 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97, кожен має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 18 вказаного Закону визначено основні обов`язки поліцейського. Поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Статтею 29 Закону України «Про Національну поліцію» визначеного вимоги до поліцейського заходу.

Поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України.

Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди.

Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції.

Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

Статтею 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено види поліцейських заходів примусу.

Поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: 1)фізичний вплив (сила); 2)застосування спеціальних засобів; 3)застосування вогнепальної зброї.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин.

Статтею 44 Закону України «Про Національну поліцію» визначено порядок застосування фізичної сили.

Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

Статтею 45 Закону України «Про Національну поліцію» визначено порядок застосування спеціальних засобів.

Поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

Поліцейський уповноважений застосовувати спеціальні засоби тільки у разі, якщо він пройшов відповідну спеціальну підготовку.

Відповідно до частини першої статті 43 згаданого Закону, поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Відповідно до розстановки сил та засобів, поліцейські роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України - ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у складі екіпажу 203, 21.12.2025 року несли чергування на блокпості, розташованому на 236 км а/д Київ-Чоп, окружна дорога за м. Звягель Житомирської області.

Приблизно о 22 год. 25 хв., 21.12.2025 року працівниками УПП НПУ в Житомирській області - ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на вказаному блокпості, у зв`язку з можливим порушенням Правил дорожнього руху, а саме: руху у лівій смузі, за наявності вільної правої смуги, зупинено автомобіль марки BMW 3-ї серії, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням керівника управління Волинської обласної прокуратури ОСОБА_11 , який рухався у напрямку м. Рівне.

Під час виконання вимоги щодо надання для перевірки документів на право керування автомобілем та після ознайомлення зі службовим посвідченням, працівники УПП повідомили про перебування ОСОБА_11 у розшуку, згідно з відомостями бази ТЦК.

В подальшому, незважаючи на наявність військово-облікових документів та посвідчення про відстрочку від призову на військову службу від 13.11.2025 року, яке є дійсним на весь строк проведення мобілізації, та ознайомлення ОСОБА_10 і ОСОБА_8 із вказаними документами, останні запросили ОСОБА_11 та пасажира вказаного автомобіля - начальника відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_12 до приміщення стаціонарного блокпосту, на що вони погодились.

Незважаючи на наявність необхідного переліку чинних військо-облікових документів та прохання з`ясувати причину невідповідності у базі даних ТЦК відомостей щодо розшуку ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 висловили вимогу про необхідність його доставки до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після цього, ігноруючи зауваження працівників Волинської обласної прокуратури - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо неправомірності дій працівників поліції та їх прохання діяти у межах чинного законодавства, зокрема, шляхом складання протоколу затримання, ОСОБА_10 , у присутності ОСОБА_8 , висловив у бік ОСОБА_11 погрозу застосування спецзасобу - «кайданки» для доставки до РТЦК та СП, складання матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення та інформування по місцю роботи, з метою настання для ОСОБА_11 негативних наслідків у подальшій роботі.

Усвідомлюючи реальність погроз працівників поліції щодо застосування спецзасобів та примусового доставлення до приміщення РТЦК та СП, ОСОБА_11 погодився прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_2 на власному автомобілі, на що отримав відмову від працівників поліції.

Незважаючи на підкорення неправомірним вимогам працівників поліції, останні, обступивши ОСОБА_11 , тобто, фактично перешкоджаючи йому у можливості вільно обирати напрямок руху, супроводили його до службового автомобіля марки «Renault Duster», після чого, у безпосередньому фізичному супроводі поліцейського, який знаходився поруч на задньому сидінні автомобіля, ОСОБА_11 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де, без складання будь-яких документів щодо підстав затримання і доставки, всупереч власної волі, знаходився близько однієї години.

22.12.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме: у перевищенні службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися діями, що ображають особисту гідність потерпілого.

Обставинами, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, є зібрані у ході досудового розслідування докази.

Разом з цим, прокурор вважав наявними ризики, передбачені п.2 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ще не всі докази встановлені та вилучені та ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів клопотання, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000135 від 22.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

В межах даного кримінального провадження 22.12.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання прокурора, а саме: заява про вчинення кримінального правопорушення від 22.12.2025; протоколи допитів свідків та потерпілого; протокол огляду речей - відеозаписів; протоколи затримання осіб, які підозрюються у вчиненні злочину; повідомлення про підозру особам у вчиненні кримінального правопорушення та іншими доказами, які містяться в матеріалах клопотання, у сукупності.

За таких обставин, доводи апелянта про необгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, спростовується наведеними вище доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Колегія суддів також вважає необгрунтованими доводи апелянта щодо відсутності ризиків, передбачених п.2,4 ч.1 ст.177 КПК України виходячи з наступного.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обгрунтований тим, що у кримінальному провадженні всі докази, у тому числі речові, ще не встановлені (відшукані) і відповідно не дослідженні.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обгрунтований тим, що ОСОБА_8 , будучи працівником правоохоронного органу, обізнаний про методи проведення досудового розслідування, оперативно-розшукової діяльності, а тому може намагатися перешкоджати зібрати докази у правильній процесуальній формі, тим самим затягувати строки досудового розслідування з метою унеможливлення притягнення до кримінальної відповідальності.

Також, слідчім суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього, прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.2,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених п.2,4 ч.1 ст.177 КПК України, на переконання колегії суддів, є необгрунтованими.

Враховуючи зазначене та доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу і в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про те, що слідчим суддею не враховано особу підозрюваного, який є не судимим, має постійне місце проживання, працює в правоохоронних органах, не притягувався до адміністративної відповідальності, має матір пенсіонерку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані дані про особу підозрюваного повністю враховано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі, й особистого зобов`язання, та вважає, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (нічного) є дієвим для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено, а тому ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 24.12.2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту (нічного) строком до 19.02.2026 включно з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: