ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1629/25 Номер провадження 11-кп/814/747/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000150 за апеляційною скаргою прокурора Глобиської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 02 червня 2025 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пронозівна, Глобинського району, Полтавської області, який має неповну середню освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за:

- ст. 126-1 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України та ч.1 ст.91-1 КК України.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, арешту майна та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_8 у період часу з 30.03.2024 по 09.03.2025, перебуваючи за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , умисно, систематично, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті сварок, стосовно ОСОБА_10 , з якою спільно проживав, мав спільні права та обов`язки, тобто іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, тим самим принижував людську честь та гідність останньої, а також спричинив тілесні ушкодження.

Так, 30.03.2024 приблизно о 03 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчинив психологічне насильство щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах ОСОБА_10 , а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, принижував людську честь та гідність.

За даним фактом 01.04.2024 щодо ОСОБА_8 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 316716 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Цього ж дня, стосовно ОСОБА_8 складено терміновий заборонний припис, а саме: заборона на 3 доби в будь-який спосіб контактувати з потерпілою ОСОБА_10 .

Крім того, 10.04.2024 приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчинив психологічне насильство щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах ОСОБА_10 , а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, принижував людську честь та гідність.

За даним фактом 10.04.2024 відносно ОСОБА_8 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 313856 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Цього ж дня, стосовно ОСОБА_8 складено терміновий заборонний припис, а саме: заборона на 3 доби у будь-який спосіб контактувати з потерпілою.

Крім цього, 09.03.2025 приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебував правомірно в будинку ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_3 , де вживав спиртні напої з господарями будинку та іншими знайомими. Після чого, діючи з прямим умислом, на грунті ревнощів, перебуваючи у будинку за вказаною адресою, наніс один удар долонею руки ОСОБА_10 по обличчю, після чого, взявши на руки останню, переніс ОСОБА_10 на подвір`я, кинув її на землю та продовжив наносити чисельні удари ногами у взутті у ділянку голови, тулубу та кінцівок, в результаті чого спричинив своїй співмешканці тілесні ушкодження.

Отже, вказаними діями ОСОБА_8 , спричинив особі, з якою перебував у сімейних відносинах ОСОБА_10 , психологічні та фізичні страждання, розлад здоров`я, що призвело до наявних негативних змін в її емоційному стані (наявність тривоги, негативне відношення до життя, нервове виснаження, дратівливість, наявність ознак нестачі мотивації і втрати життєвої енергії, почуття самотності, безнадії, надмірне занепокоєння з різних причин, перебування під впливом стресової ситуації.

Крім того, 09.03.2025 приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебував правомірно в будинку ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_3 , де вживав спиртні з господарями будинку та іншими знайомими, на ґрунті ревнощів, діючи з прямим умислом, перебуваючи у будинку за вказаною адресою, наніс один удар долонею руки співмешканці ОСОБА_10 по обличчю, після чого, взявши на руки останню, переніс ОСОБА_10 на подвір`я, кинув її на землю та продовжив наносити чисельні удари ногами у взутті у ділянку голови, тулубу та кінцівок, в результаті чого спричинив своїй співмешканці тілесні ушкодження.

В результаті дій ОСОБА_8 ОСОБА_10 завдані такі тілесні ушкодження:

- у вигляді тупої травми живота, лінійного розриву капсули печінки в сегменті S8 діафрагмальної поверхні печінки; множинні гематоми брижі тонкої кишки, геоперитонеум; відкритої черепно мозкової травми: забій головного мозку середнього ступеню з формуванням вогнищ забою обох лобних та скроневих часток в стадії зворотного розвитку; пластинчасті субдуральні гематоми правої та лівої гемісфер головного мозку в стадії зворотного розвитку; травматичний САК, перелом основи та склепіння черепу; субконюктивальні крововиливи обох очей, гематоми верхньої та нижньої повік лівого ока, гематома правої вушної раковини, забійна рана правої надбрівної дуги, садно носа, які кваліфікуються кожне окремо, за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень;

- у вигляді закритої травми грудної клітини, перелом 7-8-9-10 ребер справа, 9-10 ребер зліва; малий пневмоторакс праворуч; підшкірна емфізема праворуч, що викликали тривалий розлад здоров`я і за цією ознакою відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Тобто ОСОБА_8 завдав потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за:

- ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі;

- ст. 126-1 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В іншій частині залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу обгрунтував тим, що суд при призначенні покарання не врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, негативну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, наявність обставин, які обтяжують покарання. Поза увагою суду залишилися локалізація, кількість та тяжкість спричинених тілесних ушкоджень потерпілій, жорстокість поведінки обвинуваченого суспільно небезпечні наслідки вчиненого, які виразилися у спричиненні суттєвої шкоди здоров`ю потерпілої, тривалого лікування та реабілітації.

Зазначає, що суд безпідставно зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України є проступком, у той час як це нетяжкий злочин.

Крім цього після побиття потерпілої обвинувачений кинув її лежати на землі у непритомному стані, не надав допомоги, не переконався щодо її стану, не викликав швидку медичну допомогу.

Не враховано поведінку обвинуваченого після вчиненого, а саме, що він, після того, як ОСОБА_10 виписалася з лікарні, продовжив вчиняти домашнє насильство щодо неї, а саме завдав їй лапасу по обличчю, у нижню частину голови, завдавши шкоду здоров`ю, достовірно знаючи, що раніше спричинив їй перелом склепіння черепу та вона не відновила стан здоров`я. У зв`язку з цим ОСОБА_8 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Під час досудового розслідування 14.03.2025 ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Однак обвинувачений умисно порушив умови застосування вказаного запобіжного заходу та покинув адресу проживання, після чого за ухвалою вказаного суду перебував у розшуку, 23.05.2025 його затримано співробітниками поліції та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не враховано, що ОСОБА_8 зловживає алкогольними напоями, вчиняє адміністративні правопорушення та ніде не працює. Крім того він систематично вчиняє домашнє насильство, що свідчить про сталість протиправної поведінки, а також відсутності щирого каяття у скоєному. Під час судового розгляду не встановлено та у вироці не наведено жодних інших обставин, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Тому безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ст. 126-1 КК України, за який його засуджено, за обставин, встановлених судом першої інстанції, є правильним, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах.

Оскільки обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин висунутого обвинувачення, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч.1 ст.413 цього Кодексу, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 121, ст. 126-1 КК України відповідає вимогам ст.65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і строк цього покарання ніким із учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є обґрунтованим.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи ОСОБА_8 покарання та звільняючи від його відбування, суд не в повній мірі взяв до уваги вимоги ст. 75 КК України і не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, окрім того, зазначаючи в мотивувальній частині вироку про можливість застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, навів формальні підстави для цього, належним чином не умотивувавши в цій частині своє рішення.

При цьому місцевим судом не достатньо враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини вчинених кримінальних правопорушень, а саме локалізацію, кількість та тяжкість спричинених тілесних ушкоджень потерпілій, жорстокість поведінки обвинуваченого суспільно небезпечні наслідки вчиненого, які виразилися у спричиненні суттєвої шкоди здоров`ю потерпілої, тривалого лікування та реабілітації, те, що він після побиття потерпілої кинув її лежати на землі у непритомному стані, не надав допомоги, не переконався щодо її стану, не викликав швидку медичну допомогу.

Не враховано поведінку обвинуваченого після вчиненого, а саме, що він, після того, як ОСОБА_10 виписалася з лікарні, продовжив вчиняти домашнє насильство щодо неї, достовірно знаючи, що раніше спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження та вона не відновила стан здоров`я, завдав їй лапасу по обличчю, у нижню частину голови, чим спричинив шкоду здоров`ю, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Також прокурор правильно звернув увагу, що місцевий суд помилково зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України є проступком, оскільки санкція ст.126-1 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років. Тобто, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Поза увагою суду залишилося і те, що ОСОБА_8 перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, порушив умови застосування вказаного запобіжного заходу та покинув адресу проживання, у зв`язку з чим перебував у розшуку, а 23.05.2025 був затриманий співробітниками поліції та йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що вказує на нездатність обвинуваченого дотримуватися покладених на нього обов`язків.

Враховуючи вказане, негативну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, відсутність роботи, те, що ОСОБА_8 зловживає алкогольними напоями, вчиняє адміністративні правопорушення, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, наявність обставин, які обтяжують покарання, а саме: вчинення злочину щодо особи з якою перебуває в близьких відносинах та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, систематично вчиняє домашнє насильство, що свідчить про сталість протиправної поведінки, а також відсутності щирого каяття у вчиненому, колегія суддів дійшла висновку, що лише покарання з реальним його відбуванням зможе впливати на виправлення обвинуваченого.

Колегія суддів враховує наявність обставин, які пом`якшують покарання, встановлені судом, проте вказані обставини є недостатніми для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання. Ані під час судового розгляду, ані під час апеляційного перегляду не наведено обставин, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не відповідає як конкретним обставинам справи та особі обвинуваченого, так і вимогам ст.75 КК України, а тому, відповідно до ст.65 цього Кодексу, ОСОБА_8 необхідно призначити покарання з реальним відбування в умовах виправної установи.

Саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання.

З огляду на вказане апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Глобиської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 02 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за:

- ст. 126-1 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 обраховувати з 29.01.2026.

Зарахувати в строк покарання перебування ОСОБА_8 під вартою з 23.05.2025 по 28.01.2026, включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі та період з 14.03.2025 по 01.05.2025, включно, з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідає одному дню тримання під вартою.

В іншій частині вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 02 червня 2025 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії вироку.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4