Справа № 368/1824/25
провадження № 1-в/368/132/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

З участю учасників процесу:

Прокурор - ОСОБА_3

представник ВК - ОСОБА_4

засуджений - ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлик Київської області кримінальне провадження за:

- поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , - про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопушня Рогатинського району Івано Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), засудженого:

- 23 грудня 2024 року Тисменицьким районним судом Івано Франківської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 - 1 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, - до покарання у виді виравних робіт за місцем роботи обвинуваченого строком на 2 (два) роки, з відрахуванням 20 % заробітку в доход держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років;

- 18 березня 2025 року Івано Франківським апеляційний судом винесено вирок, згідно з яким:

- апеляційну скаргу прокурора, - задоволено;

- Вирок Тисменицького районного суду від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 1 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання;

- Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 1 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, - основне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та додаткове покарання, - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, -

- який з 09.04.2025 року утримувався в ДУ «Івано Франківська УВП (№12)», та з 20.05.2025 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням;

- та клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопушня Рогатинського району Івано Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), -

- який з 09.04.2025 року утримувався в ДУ «Івано Франківська УВП (№12)», та з 20.05.2025 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- про застосування до нього положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - більш м`яким покаранням, а саме, - на виправні роботи, суд, -

В С Т А Н О В И В :

27.10.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , - про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопушня Рогатинського району Івано Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), засудженого:

- 23 грудня 2024 року Тисменицьким районним судом Івано Франківської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 - 1 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, - до покарання у виді виравних робіт за місцем роботи обвинуваченого строком на 2 (два) роки, з відрахуванням 20 % заробітку в доход держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років;

- 18 березня 2025 року Івано Франківським апеляційний судом винесено вирок, згідно з яким:

- апеляційну скаргу прокурора, - задоволено;

- Вирок Тисменицького районного суду від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 1 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання;

- Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 1 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, - основне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та додаткове покарання, - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, -

- який з 09.04.2025 року утримувався в ДУ «Івано Франківська УВП (№12)», та з 20.05.2025 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

У вищевказаному поданні:

- адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» клопочеться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також в матеріалах справи міститься письмове клопотання засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопушня Рогатинського району Івано Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), який з 09.04.2025 року утримувався в ДУ «Івано Франківська УВП (№12)», та з 20.05.2025 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - про заміну призначеного йому судов основного покарання у виді позбавлення на більш м`яке покарання, - виправні роботи.

27.10.2025 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та присвоєно, - справа № 368/1824/25, провадження № 1 в/368/132/25.

31.10.2025 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено ухвалу, згідно якої:

1. Відкрити провадження у справі.

2. Судове засідання по справі № 368/1824/25, провадження № 1 в/368/132/25, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої ОСОБА_7 , - про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопушня Рогатинського району Івано Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), засудженого:

- 23 грудня 2024 року Тисменицьким районним судом Івано Франківської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 - 1 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, - до покарання у виді виравних робіт за місцем роботи обвинуваченого строком на 2 (два) роки, з відрахуванням 20 % заробітку в доход держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років;

- 18 березня 2025 року Івано Франківським апеляційний судом винесено вирок, згідно з яким:

- апеляційну скаргу прокурора, - задоволено;

- Вирок Тисменицького районного суду від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 1 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання;

- Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 1 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, - основне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та додаткове покарання, - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, -

- який з 09.04.2025 року утримувався в ДУ «Івано Франківська УВП (№12)», та з 20.05.2025 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, -

- призначити до слухання на 15 год. 00 хв. 06.11.2025 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою «Кагарлицька ВК (№115)», 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

3. Державній установі ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 06.11.2025 року о 15 годині 00 хвилин.

4. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручити спеціалісту з інформаційних технологій, або іншій відповідальній особі Державної установи «Кагарлицька ВК «№115»), 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

5. Зобов`язати Державну установу ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 15 год. 00 хв. 06.11.2025 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_5 , - для її огляду в судовому засіданні.

6. В судове засідання викликати учасників процесу:

- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3).

В судовому засіданні, яке відбулося 06.11.2025 року, представник установи виконання покарань ОСОБА_4 подання установи виконання покарань підтримав, та зазначив, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування на пільгу, а саме, - заміна призначеного судом основного покрання більш м`яким покаранням, що передбачено ст. 82 КК України.

Зазначив, що за час відбування покарання в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_5 , - не мав ні одного дисциплінарного стягнення, отримував лише заохочення, - заохочення за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку.

Відповідно, засуджений ОСОБА_5 станом на час розгляду подання установи не має ні одного стягнення, в тому числі знятого чи погашеного в установленому Законом порядку.

В розшуку ОСОБА_5 не перебував.

На профілактичних обліках ОСОБА_5 не перебував та не перебуває.

Отже, на протязі всього часу відбування основного покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_5 до праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно, вину в скоєному злочині визнав і розкаюється, під час відбування покарання довів своє виправлення, а тому, адміністрація установи виконання покарань вважає, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення і заслуговує згідно ст. 82 КК України на заміну призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання.

Щодо клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт, - представник установи виконання покарань вирішення даного клопотання поклав на розсуд суду.

Представник установи виконання покарань зазначив, що станом на час розгляду даного клопотання, а саме, - станом на 06.11.2025 року, засуджений ОСОБА_5 має невідбуте основне покарання у виді позбавлення волі строком 5 місяців 3 дні, або, - 154 дні.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.11.2025 року, засуджений ОСОБА_5 , - подання ВК 115, - про заміну йому призначеного йому судом основного покарання більш м`яким покаранням, - підтримав, зазначивши при цьому, що він, на його думку, - своєю позитивною поведінкою та ставленням до праці довів ту обставину, що став на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього можливе застосування положення ст. 82 КК України, - заміна невідбутої частини призначеного судом основного покарання.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав своє письмове клопотання про заміну йому невідбутої частни покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді саме виправних робіт.

Що стосується отримання заохочень за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку, то він має станом на час розгляду клопотання має одне заохочення за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку, дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - не має.

Що стосується визнання вини, то - він визнає свою вину у скоєнні злочину повністю, щиро розкаюється у скоєному.

Що стосується потерпілої сторони, то він просив вибачення в потерпілої сторони, відшкодував потерплій стороні шкоду в повному обсязі, тому у вироку і немає цивільного позову.

Також зазначив, що ним відшкодовані судові витрати по кримінальному провадженні в повному обсязі, - про що він додав до матеріалів кримінального провадження копію постанови ВДВС про закриття виконавчого провадження в зв`язку з сплатою коштів процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, просить суд все ж таки задовольнити подання колонії, адже вважає, що своїм ставленням до праці та зразковою поведінкою він довів ту обставину, що заслуговує на пільгу, - заміну невідбутої частини призначеного судом основного покарання більш м`яким покаранням, та в свою чергу, - задовольнити і його клопотання про заміну йому невідбутої частини невідбутої частини основного призначеного судом покарання у виді позбавлення волі неа більш м`яке покарання а саме, - на виправні роботи.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.11.2025 року, представник трудового колективу , - ОСОБА_8 , - підтримав подання установи виконання покарань та просив його задовольнити, також підтримав клопотання засудженого про заміну основного покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи, та при цьому гарантував, що він, як керівник ФГ «Осадца», - гарантує працевлаштування засудженого в разі гіпотетичного звільнення засудженого з місць позбавлення волі, гаранту є зарплату та виплати на користь держави.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.11.2025 року, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської облаті ОСОБА_3 , - не заперечувала проти задоволення подання ВК 115, так як вважає, що засуджений ОСОБА_5 , - заслуговує на застосування до нього положень ст. 82 КК України, - заміна основного призначеного судом покарання на більш м`яке, так як засуджений ОСОБА_5 щиро визнав свою вину у скоєнні злочину, своєю поведінкою під час відбування покарання довів ту обставину, що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, прокурор вважає, що на даному етапі застосування до ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом основного покарання на більш м`яке покарнання, - є обгрунтованим з точки зору Закону.

Що стосується клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну засудженому призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт, - прокурор не заперечувала.

Суд, розглянувши подання установи виконання покарань, який підтримав подання установи виконання покарань щодо застосування до засудженого положення ст 82 КК України, та який вирішення питання клопотання засудженого на заміну засудженому невідбутої частини призначеного судом поккрання у виді позбавлення волі на більш м`яке, - на виправні роботи, - поклав на розсуд суду, вислухавши прокурора, яка не заперечувала проти клопотання станови виконання покарань, та не заперечувала проти клопотання засудженого, вислухавши представника трудового колективу, який підтримав подання установи виконання покарань та клопотання засудженого, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення подання установи виконання покарань та задоволення клопотання засудженого, - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Так, що стосується задоволення подання установи виконання покарань щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом невідбутого терміну основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, - то про застосування до нього більш м`якого покарання, то подання слід задовольнити, так як засуджений ОСОБА_5 , на думку суду та інших учасників процесу, - представника установи виконання покарань, прокурора, - повністю підпадає під положення ст. 82 КК України, - заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, суд наголошує на тій обставині, що призначення більш м`якого виду покарання засудженому, - є пільгою засудженого, який повинен своєю позитивною поведінкою довести ту обставину, що він заслуговує на застосування до нього більш м`якого покарання, зокрема, у виді виправних робіт.

Так, вищевказану пільгу засуджений повинен отримати лише після виконання вимог, які прямо та чітко зазначені в ч. 3 ст. 82 КК України, де, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено, що:

- ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лопушня Рогатинського району Івано Франківської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), засуджений:

- 23 грудня 2024 року Тисменицьким районним судом Івано Франківської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 - 1 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, - до покарання у виді виравних робіт за місцем роботи обвинуваченого строком на 2 (два) роки, з відрахуванням 20 % заробітку в доход держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років;

- 18 березня 2025 року Івано Франківським апеляційний судом, - винесено вирок, згідно з яким:

- апеляційну скаргу прокурора, - задоволено;

- Вирок Тисменицького районного суду від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 1 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання;

- Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 1 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, - основне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та додаткове покарання, - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, -

- який з 09.04.2025 року утримувався в ДУ «Івано Франківська УВП (№12)», та з 20.05.2025 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «09» квітня 2025 року.

Кінець строку покарання: «09» квітня 2026 року.

1/2 строку покарання: «09» жовтня 2025 року.

Невідбутий термін покарання станом на 06.11.2025 року становить 5 місяців 3 дні.

В Кагарлицьку виправну колонію Київської області (115) прибув із ДУ «Івано Франківська УВП (№12)», де утримувався з 09.04.2025 року, де за час перебування в даній установі, - дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

По прибуттю в Дердавну установу «Кагарлицька ВК (№115)», - «20» травня 2025 року працевлаштований за рудовим договором на контрагентському об`єкті ПрАТ «Миронівська птахофабрика».

За час відбування покарання до праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно.

За час відбуття покарання характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі 1 (один) раз заохочувався керівництвом установи за добросовісне відношення до праці, дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - не мав.

Засуджений ОСОБА_5 в розшуку не перебував, на профілактичному обліку в установі не перебуває та не перебував, вину у скоєному злочині згідно вироку суду визнав повністю, визнає її і під час відбування покарання, поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє, став на шлях виправлення.

З а о х о ч е н н я :

1.01.10.2025 р. За добросовісне та відповідальне виконання Подяка Нач. ВК

покладених обов`язків, за неухильне виконання

правил трудового розпорядку та вимог безпеки

праці, за сумлінну працю на КО ПрАТ

«Миронівська птахофабрика».

С т я г н е н н я :

Дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання, - не має.

Суд зазначає, що за весь період відбування покарання, засуджений поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє, в зв`язку з чим станом на час слухання подання установи виконання покарань про застосування до нього пільги, - не має дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, а тому, на думку суду, - поведінка засудженого позитивно впливає на вирішення питання щодо застосування до нього пільги, яка передбачена положенням ст. 82 КК України, - заміна призначеного основного покарання у виді позбавлення більш м`яким, - на виправні роботи.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 свою вину в скоєному злочині визнав та розкаюється.

Засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і заслуговує, на думку учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, прокурора, - згідно ст. 82 КК України, - заміни покарання більш м`яким покаранням, та, на думку суду, - на виправні роботи.

Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.

При вирішенні питання щодо застосування положень ст. 82 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_5 було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.

Так, що стосується формально-юридичних підстав застосування пільги у виді заміни призначеного покарання більш м`яким, то вони передбачені ст. 82 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 частини строку основного покарання у виді позбавлення волі.

Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним:

-так, до засудженого ОСОБА_5 слід застосовувати положення ст. 82 КК України, згідно якої:

1. Невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

2. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

4. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

5. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

6. До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно- дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

7. Якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить нове кримінальне правопорушення, суд до покарання за знову вчинене кримінальне правопорушення приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього Кодексу.

Отже, - в рамках даного кримінального провадження до засудженого ОСОБА_5 слід застосувати положення п. 2 ч. 4 ст. 286 1 КК України, а саме, - пільга у виді призначеного більш м`якого покарання наступає лише по відбуттю засудженим ОСОБА_5 1/2 чатини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.

Санкція ч. 2 ст. 286 - 1 КК України передбачає покарання у виді:

- основне покарання, - позбавлення волі на строк від трьох до восьми років позбавлення волі;

- додаткове покарання позбавлення права керування транспортними засобами строком від п`яти до восьми років.

Відповідно, - згідно з положеннями ч. 5 ст 12, ст. 25 КК України, - засуджений ОСОБА_5 скоїв необережний тяжкий злочин.

Відповідно, як де юре (формальні підстави застосування пільги, яка передбачена п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України) засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 06.11.2025 року відбув більше, ніж 1/2 частину покарання, так як 1/2 строку призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - засудженим ОСОБА_5 , - відбута 09 жовтня 2025 року.

Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 82 КК України, - то такі є в наявності в повному обсязі.

Що ж стосується застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт, то при вирішенні даного питання судом були враховані як формально - юридичні підстави, так і оціночні підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, які передбачені частиною третьою ст. 82 КК України.

Так, що стосується формально - юридичних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням було враховано, що на час слухання справи засудженим ОСОБА_5 було відбуто більше, ніж 1/2 частина основного покарання у виді позбавлення волі, яке було призначено на підставі вироку Івано Франківського Апеляційного суду від 18.03.2025 року.

Крім того, при застосуванні формально - юридичної підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням враховано наступні чинники:

1. Згідно положень ч. 5 ст. 12 КК України, - злочин, скоєний ОСОБА_5 , - відноситься до категорії злочинів тяжкого ступеню тяжкості.

2. Згідно ст. 25 КК України злочин, скоєний ОСОБА_5 , - є вчиненим з необережності.

3. Відсутність в діях ОСОБА_5 пенітенціарного рецидиву.

Так, що стосується оціночних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 було враховано слідуючі підстави:

Так, як видно з матеріалів справи (пояснення учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, характеристика на засудженого по місцю відбування покарання, довідка про заохочення та дисциплінарні стягнення, тощо) судом встановлено, що процес виправлення ОСОБА_5 досягнув тієї стадії, на якій відбування засудженим ОСОБА_5 призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - перестає бути доцільним.

Крім того, до оціночних підстав, які дають змогу застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України суд відносить наступні обставини:

1. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку має заохочення від керівництва установи.

2. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку не має, що, на думку суду, - вказує на усталену правослухняну поведінку засудженого ОСОБА_5 , та яка є підгрунтям для застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна покарання більш м`яким покаранням, в даному випадку, - покаранням у виді виправних робіт.

Суд вважає, що наявність заохочення, при відсутності дисциплінарних стягнень (в тому числі, - знятих чи погашених в установленому законом порядку), пояснення представника ВК 115, характеристика на засудженого, свідчать про уставлене позитивне відношення до праці та позитивну поведінку засудженого ОСОБА_5 , та його дійсне ставлення на шлях виправлення.

Суд зазначає про ту обставину, що висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити, - врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як судом зазначалося вище, отримання лише заохочення засудженим ОСОБА_5 за весь час відбування покарання (як в умовах СІЗО, так і в умовах установи виконання покарань), - при повній відсутності стягнень (в тому числі знятих, чи погашених в установленому Законом порядку), - суд однозначно розцінює як факт становлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, та намагання не лише формально досягнути умов заміни покарання більш м`яким, а намагання засудженого показати той факт, що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Крім того, суд наголошує на тій обставині, що засуджений практично з моменту прибуття в установу виконання покарань працевлаштувався в добровільному порядку, отримував лише заохочення.

З огляду на положення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. суд вважає, що в поведінці ОСОБА_5 наявний комплекс даних, які дають змогу суду прийти до остаточного висновку щодо того, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 82 КК України, яка є пільгою для засудженого, який має її отримати, - в діях засудженого ОСОБА_5 має місце стабільність в його правослухняній поведінці, так як просто відбування покарання без отримання стягнень є не правом, а обов`язком засудженого.

Окрім того, в судовому засіданні представник установи виконання покарань надав відомості про те, що засуджений ОСОБА_5 брав активну участь у вирішенні питань відпочинку, побуту, впливу на інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, в той же час суд вважає, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання повинен показувати приклад іншим засудженим, а тому, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених.

Дійсно, щодо відсутності діючих стягнень, то така обставина сама по собі не може самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але суд враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Відповідно, суд вважає, що дії засудженого ОСОБА_5 у повній мірі відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 82 КК України та положенням ст.. 9 КВК України.

Обставини справи свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, став на шлях виправлення та виховання, відповідно, суд приходить до висновку що поведінка засудженого щира, визнання вини засудженим ОСОБА_5 , - є щирим, яке підтверджується поведінкою засудженого, зокрема, - у системному отриманні заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, повному добровільному відшкодування шкоди потерпілій стороні, відшкодування судових витрат у кримінальному провадженні, тощо.

Окрім того, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 82 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, свідчать, на думку суду, про систематичність дій засудженого ОСОБА_5 , які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

- також суд враховує ту обставину, що станом на час розгляду клопотання у засудженого ОСОБА_5 , а саме, - станом на 06.11.2025 року, невідбутий термін покарання становить 5 (п`ять) місяців 3 дні, що дає змогу суду замінити такий термін невідбутого покарання у виді позбавлення волі на термін покарання у виді виправних робіт у відповідному його терміні.

Так, максимальний термін покарання у виді виправних робіт згідно положень ч. 1 ст. 57 КК України становить 2 (два) роки.

Відповідно, заміна засудженому ОСОБА_5 невідбутого призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) місяців 3 дні, - на 5 (п`ять) місяців 3 дні виправних робіт, - з відрахуванням 15 % від заробітку в дохід держави, - є співрозмірним обставинам скоєного злочину, його наслідкам, обставинам, що характеризують особу засудженого, та суспільному інтересу;

- далі, - суд враховує ту обставину, що засудженим ОСОБА_5 повністю відшкодована шкода потерпілій стороні ще до винесення вироку, - про що свідчить мотивувальна та резолютивна частина вироку, - згідно якої потерпілий просив залишити його позовну заяву без розгляду в зв`язку з тим, що обвинуваченим відшкодовано шкоду, заподіяну злочином, - в повному обсязі, - в добровільному порядку;

- далі, суд враховує ту обставину, що засудженим ОСОБА_5 відшкодовано судові витрати по кримінальному провадженню, - що підтверджено копією постанови державного виконавця «Про закінчення виконавчого провадження» від 16.07.2025 року у виконавчому провадженні ВП № 77938810, - виконавче провадження закрито в зв`язку із сплатою коштів боржником обвинуваченим;

- далі, суд враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 виказує позитивні плани на майбутнє, що, на думку суду, виражається в тому, що після гіпотетичного (можливого) звільнення з місць позбавлення волі бажає влаштуватися на роботу, що свідчить про той факт, що засуджений після звільнення з місць позбавлення волі бажає продовжувати реальний процес адаптації до суспільства, тобто, в даному випадку вбачаються ознаки прагнення засудженого до ресоціалізації.

Отже, при наявності вищевказаних формально - юридичних та оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарань більш м`яким суд прийшов до висновку, щодо визначення ОСОБА_5 конкретного різновиду такої заміни основного призначеного покарання у виді позбавлення волі на такий вид покарання, яке може бути призначене, як основне, - на виправні роботи.

При визначенні виду більш м`якого покарання засудженому ОСОБА_5 суд орієнтувався на послідовність їх розташування, яка розміщена в ст. 51 КК України.

Суд наголошує на тій обставині, що при заміні невідбутої частини покарань більш м`яким, суд може обрати будь - який з більш м`яких видів основного покарання, а не лише той, який є найближчим до раніше призначеного у згаданому переліку ст. 51 КК України, тому, з урахуванням вищевикладених обставин судом було обрано до ОСОБА_5 основне покарання у виді виправних робіт з дотриманням умов та підстав такого застосування, які передбачені ст.. ст.. 51 - 82 КК України.

Порядок призначення покарання у виді виправних робіт, зокрема, ОСОБА_5 , - чітко регламентовано ст. 57 КК України, де, зокрема, зазначено, що:

1. Покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

2. Виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Зглядаючись на вимоги ч. 2 ст. 57 КК України засудженому ОСОБА_5 , - може бути призначено покарання у виді виправних робіт, він не входить до переліку осіб, яким не можливо призначити дане покарання.

Крім того, суд наголошує, що такий вид покарання, як виправні роботи, є основним покаранням (ч. 1 ст. 52 КК України), яке може бути призначене судом засудженому ОСОБА_5 у випадку заміни невідбутої частини покарання у виді обмеження або позбавлення волі більш м`яким (ч. 1 ст. 82 КК України ).

При вирішенні даного питання суд також керувався ППВСУ від 24 жовтня 2003 р. №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", зокрема, в постанові зазначено, що правильне вирішення питання про застосування виправних робіт значною мірою залежить від ретельного з`ясування даних про особу підсудного (працездатність, сімейний стан, поведінка на роботі, і за місцем проживання, ставлення до праці, тощо).

Так, судом в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 працездатного віку, працездатний, по місцю відбування покарання був працевлаштований в добровільному порядку, добре відноситься до праці, йому гарантоване працевлаштування після можливого звільнення з місць позбавлення волі.

Порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт регламентуються главою 9 КК України.

Порядок відрахувань із заробітку засуджених до виправних робіт регулюється ст. 45 КВК України.

Крім того, при визначенні строку покарання у виді виправних робіт судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, абз. 1 п. 4, де зазначено, що у випадках, коли максимальна межа більш м`якого покарання, що встановлена відповідною статтею Загальної частини КК України є меншою строку невідбутої частини покарання, строк більш м`якого покарання не може перевищувати цю межу.

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Суд наголошує на тій обставині, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, на відміну від умовно -дострокового звільнення від відбування покарань не веде до зміни кримінально - правового статусу особи засудженого ОСОБА_5 , - він вважається таким, що продовжує відбування покарання, хоча і іншого виду.

Це зумовлює і відповідно кримінально - правові наслідки даного різновиду заміни покарання більш м`яким.

Вони, зокрема, полягають у наступному:

1. Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України під час відбування більш м`якого покарання до особи засудженого ОСОБА_5 може бути застосовано умовно - дострокове звільнення за правилами, які передбачено ст. 81 КК України.

2. Відповідно до ч. 4 ст. 90 КК України строк погашення судимості ОСОБА_5 обчислюється з дня відбуття більш м`якого покарання, при цьому однак цей строк визначається тим більш суворим покаранням, яке було призначено ОСОБА_5 за скоєний ним злочин.

3. У випадку вчинення ОСОБА_5 під час відбування виправних робіт нового злочину, - суд відповідно до ч. 6 ст. 82 КК України, - матиме змогу до покарання за знову вчинений злочин приєднати не відбуту частину більш м`якого покарання за правилами, які передбачені ст.ст. 71-72 КК України.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає про той факт, що застосування інституту заміни призначеного основного покарання на більш м`яке щодо засудженого ОСОБА_5 , - є одним з проявів принципу гуманізму у кримінальному праві.

Його застосування спрямоване на звуження меж кримінально-правової репресії для стимулювання виправлення засудженого, зокрема, - ОСОБА_5 , адаптації його до норм соціальної поведінки та вимог дотримання правопорядку.

Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 , - суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 25, 51, 57, 82, ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , - про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопушня Рогатинського району Івано Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), засудженого:

- 23 грудня 2024 року Тисменицьким районним судом Івано Франківської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 - 1 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, - до покарання у виді виравних робіт за місцем роботи обвинуваченого строком на 2 (два) роки, з відрахуванням 20 % заробітку в доход держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років;

- 18 березня 2025 року Івано Франківським апеляційний судом винесено вирок, згідно з яким:

- апеляційну скаргу прокурора, - задоволено;

- Вирок Тисменицького районного суду від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 1 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання;

- Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 1 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, - основне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та додаткове покарання, - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, -

- який з 09.04.2025 року утримувався в ДУ «Івано Франківська УВП (№12)», та з 20.05.2025 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - задовольнити.

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопушня Рогатинського району Івано Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), -

- який з 09.04.2025 року утримувався в ДУ «Івано Франківська УВП (№12)», та з 20.05.2025 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- про застосування до нього положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - більш м`яким покаранням, а саме, - на виправні роботи, - задовольнити.

Засудженому ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Лопушня Рогатинського району Івано Франківської області, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), засуджений:

- 18 березня 2025 року Івано Франківським апеляційний судом винесено вирок, згідно з яким призначено основне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та додаткове покарання, - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, -

- який з 09.04.2025 року утримувався в ДУ «Івано Франківська УВП (№12)», та з 20.05.2025 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- невідбуту частину строку призначеного судом основного покарання у виді 5 місяців 3 днів позбавлення волі (або 154 дні), - замінити на 5 (п`ять) місяців 3 дні (або 154 дні) виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 15 % заробітку, щомісячно, - в дохід держави, -

- без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду потягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 10.11.2025 року.

Суддя: ОСОБА_1