провадження № 11-сс/991/773/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м.Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення прав особи в порядку ст.206 КПК,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2025 року слідчий суддя Вищого антикорупційного суду постановив ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання від 13 листопада 2025 року, поданого захисником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення прав особи в порядку ст.206 КПК.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу від 20 листопада 2025 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання від 13 листопада 2025 року (з врахуванням заявлених в судовому засіданні змін), подане захисником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення прав особи в порядку ст.206 КПК, задовольнити.

Вирішуючи питання щодо прийнятності апеляційної скарги, суддя-доповідач окрім іншого має з`ясувати чи може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення прав особи в порядку ст.206 КПК.

Порядок та перелік судових рішень, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано нормами Глави 31 КПК.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду слід відмовити, виходячи з наступного.

Законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Передбачене положеннями КПК право на оскарження судових рішень є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті в апеляційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами і поставленою метою.

Порядок та перелік судових рішень, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано нормами Глави 31 КПК.

Відповідно до ч.3 ст.392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ч.3 ст.309 КПК).

Таким чином, існуючий порядок апеляційного оскарження ухвал слідчого судді передбачає як можливість окремого (самостійного) їх оскарження, так і подання заперечень проти них під час підготовчого провадження в суді.

Зазначений механізм спрямований на забезпечення виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК, та дотримання вимог ст.28 цього Кодексу щодо розумних строків провадження.

При цьому, основним критерієм для відмежування ухвал слідчого судді, які підлягають окремому оскарженню в апеляційному порядку, і таких, заперечення проти яких подаються під час підготовчого провадження в суді, є пряма вказівка законодавця в нормах КПК на можливість їх самостійного оскарження.

Відповідно до апеляційної скарги захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 оскаржує рішення слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення прав особи в порядку ст.206 КПК.

Однак апеляційне оскарження такої ухвали слідчого судді кримінальним процесуальним законом не передбачено, вона не входить до переліку рішень, визначених у ст.309 КПК чи інших статтях цього Кодексу, які містять пряму вказівку на можливість апеляційного оскарження ухвал слідчого судді (постанова ККС ВС від 28 лютого 2023 року у справі №947/5562/21 (провадження №51-3110км22).

В той же час, оскільки постановлена слідчим суддею ухвала передбачена положеннями чинного КПК як рішення слідчого судді в порядку ст.206 КПК, положення щодо можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, в тому числі викладені в постанові ВП ВС від 23 травня 2018 року по справі №243/6674/17-к, у даному випадку не застосовуються.

Таким чином, всупереч помилкового зазначення слідчим суддею в оскаржуваному рішенні порядку його оскарження, норми діючого законодавства не передбачають можливості його апеляційного перегляду.

Оскільки ухвала слідчого судді щодо поданого в порядку ст.206 КПК клопотання у переліку, передбаченому ст.309 КПК, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Такий висновок сформульовано у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 27 травня 2019 року у справі №766/22242/17 (провадження №51-7276кмо18), в якій зазначено, що на відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, передбаченого ст.303-308 КПК, ст.206 КПК встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Стаття 206 КПК надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст.206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Схожу позицію викладено в ухвалі колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 01 липня 2019 року у справі №461/3785/18 (провадження №51-3211ск19).

Подібна позиція міститься також в ухвалі колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 21 січня 2019 року у справі №357/12544/18 (провадження №51-173ск19), де зауважено, що ст.206 КПК не містить посилання на те, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на незаконне перебування у місцях позбавлення волі та негайне звільнення особи з-під варти в порядку ст.206 КПК може бути оскаржена в апеляційному порядку.

За вимогами ч.4 ст.399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, при цьому суд звертає увагу, що відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з оскарженням рішення слідчого судді, оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя. Норми ст.129 Конституції України гарантують право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження. Кримінальний процесуальний кодекс України визначає в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відмова у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з оскарженням рішення слідчого судді оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, оскільки зазначена ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.309, 392, 399 КПК, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20 листопада 2025 року відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1