Справа № 192/34/26
Провадження № 1-кс/192/10/26
Ухвала

Іменем України

"13" січня 2026 р. слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000013 від 06 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, на обґрунтування якого зазначив, що 06 січня 2026 року приблизно о 08 годині 15 хвилин водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автобусом марки «РУТА-25D», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Дніпро - Кривий Ріг, на території Дніпровського району Дніпропетровської області, поблизу АЗС «Сентоза», проявляючи крайню неувагу до дорожньої обстановки та її змін, при виконанні маневру поворот ліворуч, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем марки «CITROEN-C5», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в зустрічному напрямку та мав перевагу в русі.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автобуса малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: вогнищевий забій головного мозку, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 1 ступеню, перелом лобної кістки, гематома лобної та підочної ділянки праворуч, садно підочної ділянки праворуч. Пасажир автобуса ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: пошкодження зв?язок правого променево-зап?ястного суглобу. Пасажир автобуса ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: забій м?яких тканин голови, забій правої тазу.

За даним фактом 06 січня 2026 року відомості внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час огляду 06 січня 2026 року було виявлено та вилучено до ВП № 1 автобус марки «РУТА-25D», номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «CITROEN-C5», номерний знак НОМЕР_2 , а 06 січня 2026 року визнані та долучені до провадження як речовий доказ.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23 листопада 2013 року власником автобуса є ПВСП СТО «Карлссон», а користується автобусом ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 11 жовтня 2023 року власником автомобіля є ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що для збереження речових доказів та проведення експертиз слід накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Власник автобуса марки «РУТА-25D» та його користувач в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник автомобіля марки «CITROEN-C5», номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_4 не заперечувала проти арешту майна.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення власника майна ОСОБА_9 , дослідивши клопотання про арешт майна, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно, було зазначено про необхідність збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення та пошкодження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як з`ясовано з матеріалів клопотання, 06 січня 2026 року були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування відомості за №0000013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З протоколу огляду місця ДТП від 06 січня 2026 року, плану - схеми та фото таблиці до нього з`ясовано, що 06 січня 2026 року приблизно о 08 годині 15 хвилин водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автобусом марки «РУТА-25D», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Дніпро - Кривий Ріг, на території Дніпровського району Дніпропетровської області, поблизу АЗС «Сентоза», проявляючи крайню неувагу до дорожньої обстановки та її змін, при виконанні маневру поворот ліворуч, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем марки «CITROEN-C5», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в зустрічному напрямку та мав перевагу в русі (а.с.5-14).

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автобуса малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: вогнищевий забій головного мозку, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 1 ступеню, перелом лобної кістки, гематома лобної та підочної ділянки праворуч, садно підочної ділянки праворуч (а.с.23-24). Пасажир автобуса ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: пошкодження зв?язок правого променево-зап?ястного суглобу (а.с.25). Пасажир автобуса ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: забій м?яких тканин голови, забій правої тазу (а.с.26).

Автобус марки «РУТА-25D», номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «CITROEN-C5», номерний знак НОМЕР_2 під час огляду місця події 06 січня 2026 року були вилучені до ВП № 1 ДРУП № 1, а постановою слідчого від 06 січня 2026 року визнані речовим доказом по кримінальному провадженню, які визначено зберігати на території ВП № 1 ДРУП № 1 (а.с.31).

Постановами від 07 січня 2026 року призначено проведення судових експертиз технічного стану вказаних транспортних засобів (а.с.32-33).

Слідчий суддя посилається на те, що метою арешту майна, зокрема, є збереження речових доказів, а ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку вважаю, що прокурором обґрунтовано в якості мети арешту майна зазначено збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження, якими є автобус марки «РУТА-25D», номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «CITROEN-C5», номерний знак НОМЕР_2 , а іншим способом зберегти речові докази інакше як шляхом арешту - неможливо.

З огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування цього заходу - запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що автобус та автомобіль можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, а також у зв`язку з необхідністю подальшого проведення експертиз, вважаю за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вказане майно.

Слідчий суддя вважає, що прокурором було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора, в тому числі і власника та володільця майна, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Отже, відповідно до п. 1 п ч. 5 ст. 173 КПК слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, повинен в резолютивній частині ухвали зазначити перелік майна, на який накладено арешт, а відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК якщо слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вважає за необхідне заборонити, обмежити право власників чи володільців розпоряджатися або користуватися майном, у резолютивній частині ухвали він повинен прямо про це зазначити, разом із вказівкою на майно, щодо якого застосовуються такі заборони чи обмеження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000013 від 06 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автобус марки «РУТА-25D», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23 листопада 2013 року є ПВСП СТО «Карлссон», яке зареєстроване за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Криворізька, буд. 72, а користується автобусом ОСОБА_5 - шляхом заборони розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказаний транспортний засіб.

Накласти арешт на автомобіль марки «CITROEN-C5», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 11 жовтня 2023 року є ОСОБА_4 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - шляхом заборони розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказаний автомобіль.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню дізнавачем/слідчим, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її проголошенні - з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1