Номер провадження: 1-кп/336/1615/2025
ВИРОК

іменем України

05 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001458 від 09 жовтня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с Калініно, Тульчинського району, Вінницької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, працевлаштований в Любимівській гімназії Вільнянської міської ради Запорізького району на посаді водія, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, в порушення вимог Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений слідством час та день у вересні 2025 року, у невстановленому в ході досудового розслідування точному місці поблизу села Любимівка, Вільнянського району Запорізької області, знайшов бойову ручну осколкову гранату, яка згідно висновку судового експерта Запорізького НДЕКЦ в Запорізькій області КСЕ-19/108-25/23073 є бойової ручної осколкової наступальної гранатою «РГН», промислового виготовлення, є вибуховим пристроєм військового призначення та відноситься до бойових припасів, містить заряд бризантної вибухової речовини на основі гексогену, яку тим самим умисно, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого, після чого став незаконно зберігати за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 у шафі до 09.10.2025.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел 09.10.2025 ОСОБА_3 , діставши раніше придбану за невстановлених слідством обставин гранату із шафи та поклавши її до кишені своєї куртки, на власному транспортному засобі марки ВАЗ 217230 (Пріора) в кузові сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 попрямував до місця мешкання ОСОБА_6 , буд. АДРЕСА_3 , де зірвав запал з вищезазначеної гранати та кинув її на відкриту ділянку місцевості, внаслідок чого стався вибух.

Крім того, 09 жовтня 2025, близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля буд. 42 по вул. Борисоглібського в Шевченківському районі м. Запоріжжя грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов відпочинку людей, з мотивів явної неповаги до суспільства, що проявилась у відкрито вираженому, очевидному для ОСОБА_3 , зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропристойності, діючи відкрито для оточуючих, з особливою зухвалістю, тримаючи у руках раніше придбану за невстановлених слідством обставин гранату, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ в Запорізькій області КСЕ-19/108- 25/23073, є бойовою ручною осколковою наступальною гранатою «РГН», промислового виготовлення, вибуховим пристроєм військового призначення та відноситься до бойових припасів, містить заряд бризантної вибухової речовини на основі гексогену, яка своєю вибуховою дією пристосована для нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого протиправного діяння та бажаючи їх настання, відкрито демонструючи потерпілому ОСОБА_6 , вищезазначену гранату, почав голосно кричати та висловлюватись грубою нецензурною лайкою в бік потерпілого ОСОБА_6 .

На зауваження потерпілого ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_3 , не реагував та продовжив свої хуліганські дії, які супроводжувались грубою нецензурною лайкою та з хуліганських мотивів продовжив свій злочинний умисел, зірвав запал та кинув вказану гранату на відкриту ділянку місцевості, внаслідок чого стався вибух, в результаті якого пошкоджено майно у вигляді понівечення транспортного засобу марки «Mazda 626», в кузові темно-бежевого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_7 , транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_8 та паркану будинку АДРЕСА_3 , який належить потерпілому ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся, пояснив, що у вересні 2025 року поблизу села Любимівка, Вільнянського району Запорізької області, він знайшов бойову ручну осколкову гранату та приніс її додому, після чого став незаконно зберігати за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, 09.10.2025 він дістав її із шафи та поклав до кишені своєї куртки, на власному транспортному засобі марки ВАЗ 217230 (Пріора) в кузові сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 попрямував до місця мешкання ОСОБА_6 , буд. АДРЕСА_3 , де зірвав запал з вищезазначеної гранати та кинув її на відкриту ділянку місцевості, внаслідок чого стався вибух.

Крім того, 09 жовтня 2025, близько 13 години 00 хвилин він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля буд. 42 по вул. Борисоглібського в Шевченківському районі м. Запоріжжя грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов відпочинку людей, з мотивів явної неповаги до суспільства, що проявилась у відкрито вираженому, очевидному для нього зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропристойності, діючи відкрито для оточуючих, з особливою зухвалістю, тримаючи у руках гранату, відкрито демонструючи потерпілому ОСОБА_6 , вищезазначену гранату, почав голосно кричати та висловлюватись грубою нецензурною лайкою в бік потерпілого ОСОБА_6 .

На зауваження потерпілого ОСОБА_6 , він не реагував та продовжив свої хуліганські дії, які супроводжувались грубою нецензурною лайкою та з хуліганських мотивів продовжив свій злочинний умисел, зірвав запал та кинув вказану гранату на відкриту ділянку місцевості, внаслідок чого стався вибух, в результаті якого пошкоджено майно у вигляді понівечення транспортного засобу марки «Mazda 626», в кузові темно-бежевого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_7 , транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_8 та паркану будинку АДРЕСА_3 , який належить потерпілому ОСОБА_6 .

Показання обвинуваченого є логічним та послідовними узгоджуються з обставинами викладеними в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин провадження і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку, що вина у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне зберігання, придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу та за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 відносяться до тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, працює, відшкодував шкоду потерпілим, які претензій до останнього не мають та просили призначити покарання на розсуд суду.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи те, що обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся, раніше не судимий, дані про його особу, спосіб життя, характеризується за місцем проживання та роботи виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відшкодував шкоду потерпілим, які претензій до останнього не мають, прокурор просив призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, обвинувачений та його захисник просили суворо не карати та призначити покарання у виді позбавлення із застосуванням іспитового строку два роки, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 09 жовтня 2025 року, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Під час досудового розслідування до обвинуваченого, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2025 року, було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 07 грудня 2025 року включно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2025 року змінено обвинуваченому запобіжний захід та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Цивільні позови по кримінальному провадженню потерпілі не заявили.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

В даному кримінальному провадженні залучались експерти, внаслідок чого наявні процесуальні витрати на проведення експертизи, а саме проведено судово комплексну вибухово-технічну експертиза за експертною спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу та 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху» № КСЕ-19/108-25/23073 від 11.10.2025 Запорізьким НДЕКЦ МВС України.

Витрати на залучення експерта складають 8914 грн. 00 коп.

Суд, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 374 ч.4 п.2 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

В матеріалах кримінального провадження є документальне підтвердження, що процесуальні витрати на проведення експертизи становлять 8914 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395, 532, 615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт у певний період доби.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання з 09 жовтня 2025 року до 11 жовтня 2025 року, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк цілодобового домашнього арешту з 12 жовтня 2025 року до 04 листопада 2025 року включно, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта (судова експертиза № КСЕ-19/108-25/23073 від 11.10.2025) в розмірі 8914 грн. 00 коп.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- оптичний диск DVD-R 16-X, 4,7 GB/120 min-16-X на якому знаходиться відеозапис за участю потерпілого ОСОБА_6 та оптичний диск DVD-R 16-X, 4,7 GB/120 min-16-X на якому знаходиться відеозапис за участю підозрюваного ОСОБА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- ґрунт з епіцентру вибуху, який запаковано до сейф пакету № PSP 2418054, контрольний зразок ґрунту, який запаковано до сейф пакету № PSP 2418066, важіль від УДЗ, уламки від гранати, які запаковано до сейф пакету № PSP 2418445, полімерну холосту пробку від гранати РГН - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1