УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 рокуСправа № 495/10561/24
Номер провадження 1-в/495/239/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представник органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському подання провідного інспектора Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджена 09.12.2021 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин,

УСТАНОВИВ:

провідний інспектор Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_7 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В обґрунтування подання зазначає, що 25.05.2022 року на виконання до Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшов вирок Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2021 року та розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили відносно засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Засуджена викликалась до Білгород-Дністровського районного відділу пробації на 03.06.2022 року та на 15.06.2022 року, але за викликами не з?явилась.

Згідно письмового пояснення ОСОБА_8 , який проживає АДРЕСА_2 було встановлено, що ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 не проживає. На початку війни вона разом з дітьми виїхала за кордон.

Згідно листа Старокозацької сільської ради гр. ОСОБА_6 за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає. Місце перебування її невідоме. Згідно листа дільничного інспектора поліції вона виїхала за межі України та перебуває в Німеччині.

Згідно листів КНП «Білгород-Дністровська ЦРЛ», КНП «Обласна психіатрична лікарня N? 4», КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф», Білгород-Дністровського відділу ДРАЦС та ІТТ N? 7 ГУНП України в Одеській області засуджена ОСОБА_6 померлою не значиться; серед затриманих та заарештованих не значиться; за амбулаторною та стаціонарною допомогою не зверталась.

Вжитими заходами місцезнаходження засудженої ОСОБА_6 не встановлено.

Керуючись ст. 36 Кримінально-виконавчого кодексу України, розділом ІІ та Х Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов?язаних з позбавленням волі затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019р. №272/5, матеріали початкового розшуку стосовно засудженої ОСОБА_6 були направлені до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області для проведення подальших розшукових заходів.

03.08.2024 року ОСОБА_6 була оголошена у розшук, стосовно неї було заведено ОРС «Розшук» № 038538. Станом на теперішній час проводиться комплекс оперативно-розшукових заходів.

Згідно інформації з витягу бази даних Державної прикордонної служби України було встановлено, що гр. ОСОБА_6 22.03.2022 року перетнула державний кордон У країни без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України засуджена ОСОБА_6 вчинила кримінальний проступок і їй було призначено покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Згідно п.1 ч.1 ст.80 Кримінального кодексу України, передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 Кримінального кодексу України складається з трьох обов?язкових елементів: закінчення строків давності виконання обвинувального вироку, не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання та не вчинення нею нового злочину в період перебігу строків давності.

Відповідно до приписів ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов?язком держави примусово реалізувати через спеціальні уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов?язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключно одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв?язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою собою кримінальні правовідносини. А отже, унеможливлює виконання покарання. Указані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного покарання засудженим лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироку суду.

Відповідно до ч.3 ст. 80 Кримінального кодексу України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з?явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відповідно до ч. 2 ст. 389 Кимінального кодексу України, є злочином. Отже особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання. Наявність лише факту невиконання засудженим громадських робіт сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до правового висновку Верхового суду України у справі N? 5-324кс 15 від 24.12.2015 року, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, тобто ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку може бути підтверджена лише обвинувальним вироком, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувальним вироком суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до ч.4 ст.80 Кримінального кодексу України перебіг давності також переривається, якщо до закінчення строків, вказаних у ч.1 ст. 80 Кримінального кодексу України, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності у цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Згідно наявних в особовій справі відомостей ОСОБА_6 до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалась.

Представник органу з питань пробації ОСОБА_4 просила подання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення подання.

Засуджена до судового засідання не з`явилася, повідомлялася про дату та час розгляду подання належним чином, шляхом направлення судових повісток, які повернулися на адресу суду без вручення з відміткою працівника АТ "Укрпошта" - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які взяли участь в засіданні, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2021 ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначено їй покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

Розпорядження про виконання вироку Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2021, що набрав законної сили 08.01.2022, на засудженого разом із копією вироку надійшли на виконання до Білгород-Дністровської філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає його винним у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженої ОСОБА_6 від відбування покарання, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення нею нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст.80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2021 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 КК України відносно ОСОБА_6 , факт ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення засудженої від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.80 КК України, ст.152 КВК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання провідного інспектора Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання призначеного 09.12.2021 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 КК України у виді громадських робіт строком на 80 годин.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_9