Справа № 766/7493/25 Головуюча у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/400/25 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7493/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 23 травня 2025 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

в с т а н о в и в:

Цим вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

та йому призначено покарання:

за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень;

за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупність кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

На підставі ч.4 ст.53 КК України вирішено питання розстрочки сплати призначеного штрафу.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він на початку грудня 2024 року (більш точної дати і часу органам досудового розслідування встановити не надалось можливим), діючи умисно, в порушення положень ст.15 Закону України «Про дорожній рух», посягаючи на встановлений законодавством України порядок отримання та використання офіційних документів, відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (в редакції зі змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 946 від 15.11.2019), маючи кримінально-протиправний умисел, направлений на пособництво в підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його для керування транспортними засобами, а саме посвідчення водія, через мобільний додаток «Telegram» замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи за грошову винагороду у сумі 13400 гривень посвідчення водія категорій «А», ОСОБА_9 на своє ім`я, після чого він, реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на пособництво в підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його для керування транспортними засобами, надіслав невстановленій особі в електронному варіанті через мобільний додаток «Telegram» фото свого паспорту, а також свої анкетні та контактні дані для подальшого їх поміщення на водійське посвідчення, з метою його подальшого використання.

У подальшому, ОСОБА_8 , 22.12.2024 року, у відділенні № 1 «Нової Пошти», розташованому за адресою: вул. Покровська, 45 с. Чорнобаївка Херсонського району Херсонської області, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, посилку в якій знаходився підроблений офіційний документ, який надає право керування транспортними засобами, а саме посвідчення водія з категоріями «А», «В», «С», серія та номер « НОМЕР_1 » видане 13.12.2024, ТСЦ 8041 на ім?я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке згідно висновку експерта №СЕ-19/122-25/1879-ДД від 15.04.2025 року, не відповідає бланкам відповідних посвідчень водія на пластиковій основі, які знаходяться в офіційному обігу.

Суд кваліфікував за вказаним епізодом дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання..

Крім того, 28.03.2025 року приблизно о 16:00 год. ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», рухаючись через блок-пост в с. Чорнобаївка Херсонського району Херсонської області потрапив в ДТП та під час перевірки документів на право керування транспортним засобом, в порядку ст.32 Закону України «Про національну поліцію», умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, пред`явив працівникам поліції завідомо підроблене посвідчення водія серії та номер « НОМЕР_1 » видане 13.12.2024, ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з власним фотозображенням, яке видав за своє, таким чином використав, в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом завідомо підроблений офіційний документ, отриманий ним у порушення положень постанови КМУ № 340 від 08.05.1993.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/122-25/1879-ДД від 15.04.2025 року, бланк посвідчення водія на пластиковій основі серії та номер « НОМЕР_1 », виданого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам відповідних посвідчень водія на пластиковій основі, які знаходяться в офіційному обігу.

Суд кваліфікував за вказаним епізодом дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про зміну вироку щодо ОСОБА_8 з підстав неправильного застосування кримінального закону. Просить змінити вирок у частині кваліфікації його дій за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України як пособництво у підроблені офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання іншою особою. В решті вирок залишити без змін.

Свої доводи мотивує тим, що фактично встановивши наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, а саме пособництво у підроблені офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання іншою особою, у мотивувальній частині вироку, суд допустив помилку при кваліфікації дій ОСОБА_8 , не зазначивши правильно, відповідно до вимог кримінального закону, диспозицію кримінально-караного діяння у відповідності до вимог КК України - пособництво у підроблені офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання іншою особою, тим самим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Також указує на те, що така помилка була допущена при формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 в обвинувальному акті, на яку процесуальний керівник у провадженні не звернув уваги при затвердженні обвинувального акта.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржують.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, серед іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; стаття (частина статі) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Згідно положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За висунутим ОСОБА_8 обвинуваченням, визнаного судом доведеним, на початку грудня 2024 року (більш точної дати і часу органам досудового розслідування встановити не надалось можливим), діючи умисно, в порушення положень ст.15 Закону України «Про дорожній рух», посягаючи на встановлений законодавством України порядок отримання та використання офіційних документів, відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (в редакції зі змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 946 від 15.11.2019), маючи кримінально-протиправний умисел, направлений на пособництво в підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його для керування транспортними засобами, а саме посвідчення водія, через мобільний додаток «Telegram» замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи за грошову винагороду у сумі 13400 гривень посвідчення водія категорій «А», ОСОБА_9 на своє ім`я, після чого він, реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на пособництво в підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його для керування транспортними засобами, надіслав невстановленій особі в електронному варіанті через мобільний додаток «Telegram» фото свого паспорту, а також свої анкетні та контактні дані для подальшого їх поміщення на водійське посвідчення, з метою його подальшого використання.

У подальшому, ОСОБА_8 , 22.12.2024 року, у відділенні № 1 «Нової Пошти», розташованому за адресою: вул. Покровська, 45 с. Чорнобаївка Херсонського району Херсонської області, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, посилку в якій знаходився підроблений офіційний документ, який надає право керування транспортними засобами, а саме посвідчення водія з категоріями «А», «В», «С», серія та номер « НОМЕР_1 » видане 13.12.2024, ТСЦ 8041 на ім?я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке згідно висновку експерта №СЕ-19/122-25/1879-ДД від 15.04.2025 року, не відповідає бланкам відповідних посвідчень водія на пластиковій основі, які знаходяться в офіційному обігу.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання.

За результатами розгляду кримінального провадження суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю, і його дії, які виразились у пособництві у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання, кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності зміни вироку суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки відповідно до ст.337 КПК України суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, як зазначено в обвинувальному акті, який було затверджено процесуальним керівником у цьому провадженні, дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання, тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, що відповідає висунутому обвинуваченню та фактичним обставинам провадження, визнаних судом доведеними.

З цих підстав, апеляційну скаргу заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_7 належить залишити без задоволення.

З огляду на те, що оскаржуваний вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 23 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня її оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4