Єдиний унікальний номер 205/9072/25
Номер провадження 1-кп/205/1052/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000054 від 11 січня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, старшого солдата курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника -адвоката - ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого-адвоката - ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження № 0000054 від 11 січня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_3 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 153 КК України, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Тим самим, обвинувачений може створити перешкоди для проведення повного, всебічного та об`єктивного судовому розгляду обвинувального акту в суді.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначає, що обвинувачений має мотив та можливість вплинути на свідків та потерпілу в даному кримінальному провадженні, оскільки останній проживав з потерпілою та законим представником потерпілої однією родиною. Обвинувачений обізнаний про адресу проживання потерпілої та її законного представника, а також те, що вони є його родичами, оскільки спільно проживали родиною тривалий час. Тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_3 може шляхом залякування та погроз схилити їх до зміни наданих показів, або відмови від них під час судового розгляду.

Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Враховуючи всі вище вказані обставини, вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить належне виконання обвинуваченим його обов`язків, а також проведення повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду обвинувального акту в суді.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначивши що вказані прокурором ризики є необґрунтованими, крім того у підзахисного виявили онкологічне захворювання, папілома, яке потребує оперативного лікування.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав свого захисника.

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 , підтримала клопотання прокурора.

Представник потерпілого-адвокат - ОСОБА_9 підтримала клопотання прокурора.

Суд, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, а також законного представника потерпілого, приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.06.2025, з альтернативою внесення застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 гривень, який у подальшому було продовжено.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України ,за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ч.1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні .

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, підозрюваної у вчинені злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд приходить до висновку про доведеність ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, існує ризик, що ОСОБА_3 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке відповідно до діючого законодавства, пов`язане, із позбавленням волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, крім зважаючи на те, що потерпілою від його кримінальних правопорушень є його власна дитина, свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Крім того, на думку суду, оскільки матеріали справи ще не досліджені, свідки та потерпіла не допитані, суд вважає наведені обґрунтування ризиків, щодо того що ОСОБА_3 , може впливати на свідків та потерпілу шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схилення їх до зміни показань, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого та повного розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає цілком обґрунтованими та доведеними.

Посилання обвинуваченого та його захисника на неможливість продовження тримання під вартою з огляду на його стан здоров`я суд не приймає до уваги оскільки, відомостей про стан здоров`я ОСОБА_3 або наявності у нього хвороб, які б унеможливлювали утримання його в умовах слідчого ізолятора, суду не надано.

Наведені обставини дають суду вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України аніж тримання під вартою, не зможуть запобігти визначеним ризикам.

Відповідно до вимог ст. 197 ч.1 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, ймовірність настання негативних наслідків та ризиків, не зменшились а тому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Отже, суд прийшов до обґрунтованого висновку доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

При вирішенні даного питання суд також враховує що своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартого та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 із визначенням строку у межах шістдесяти днів, з визначеним розміром застави підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 315, 316, 176-179, 194 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24.00 години 11 січня 2026 включно, з визначенням застави у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840,00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави ОСОБА_3 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити термін дії покладених судом на ОСОБА_3 обов`язків до 11 січня 2026 включно, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_10