БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1450/25
Провадження № 1-кс/730/160/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2025 р. м. Борзна

Слідчий суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

представника особи, яка подала скаргу, - адвоката ОСОБА_3

дізнавача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни скаргу Височанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, -

У С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» до Борзнянського районного суду Чернігівської області надійшла дана скарга Височанської сільської ради від 05.10.2025р., у якій просить скасувати постанову дізнавача СД ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_4 від 26.09.2025р. про закриття кримінального провадження №0000058 від 15.09.2025р. за ч.1 ст.197-1 КК України. Вимоги скарги обгрунтовує тим, що дана постанова дізнавача є незаконною і передчасною, оскільки в ході досудового розслідування не вчинено всіх необхідних слідчо-оперативних дій, спрямованих на розкриття кримінального правопорушення, дізнавач не перевірив і не з`ясував тих обставин, які зобов`язаний у силу ст.91, 92 КПК України встановити і доказувати в рамках кримінального провадження (у постанові маються посилання лише на загальні норми КК України без конкретизації щодо даної справи, які елементи складу злочину з них відсутні; не враховано довідку про суму упущеної вигоди в 79451,42 грн, у зв`язку з чим загальний розмір завданої сільській раді шкоди буде становити 169088,78 грн, що перевищує поріг для кримінальної відповідальності за ч.1 ст.197-1 КК України). Також зазначає, що копія оскаржуваної постанови дізнавача від 26.09.2025р. була отримана 26.09.2025р., а тому передбачений ч.1 ст.304 КПК України десятиденний строк не пропущений.

Представник Височанської сільської ради в судовому засіданні вимоги скарги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснив, що розмір упущеної вигоди, як складової частини значної шкоди, повинен обраховуватися у відповідності до положень Податкового кодексу України виходячи із нормативної грошової оцінки самовільно зайнятих земельних ділянок, чого не було враховано у висновках спеціаліста та експерта.

Дізнавач надав запитувані матеріали кримінального провадження й у судовому засіданні з вимогами скарги не погодився, вважаючи їх безпідставними, а винесену ним постанову про закриття кримінального провадження - законною та обгрунтованою.

Заслухавши пояснення представника скаржника та дізнавача, перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено можливість оскарження під час досудового розслідування рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СД ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області перебувало кримінальне провадження №0000058 від 15.09.2025р. за ч.1 ст.197-1 КК України щодо часткового самовільного зайняття ОСОБА_5 земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0088, :06:001:1502, :06:001:1503 загальною площею зайняття 28,1099га.

26 вересня 2025 року старшим дізнавачем СД ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції ОСОБА_4 винесена постанова про закриття вказаного кримінального провадження в зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

У матеріалах кримінального провадження мається супровідний лист за №124/45.3-2025 від 26.09.2025р. про направлення копії даної постанови дізнавача Височанській сільській раді, що відповідає тій даті отримання, що вказана у скарзі (26.09.2025р.)

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що отримавши копію постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 26.09.2025р. того ж дня та звернувшись до суду з даною скаргою 05.10.2025р., Височанська сільська рада не пропустила встановленого приписами ч.1 ст.304 КПК України процесуального строку на оскарження.

Вищевказана постанова дізнавача обґрунтована тим, що в діях ОСОБА_5 відсутня об`єктивна сторона кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, а саме: завдання значної шкоди, встановлений у ході досудового розслідування розмір якої складає 89636,00 грн, що менше за встановлений диспозицією ст.197-1 КК України розмір значної шкоди (в 2025 році від 151400 грн).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом положень ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного й неупередженого рішення.

Згідно зі ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути зазначено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального закону, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя, в свою чергу, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим, дізнавачем, прокурором постанови. В разі, якщо слідчим, дізнавачем, прокурором закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого, дізнавача, прокурора на їх спростування.

У ч.1 ст.197-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Безпосередній об`єкт даного кримінального правопорушення земельні відносини як суспільні відносини власності щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами цих відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами відносин є земля в межах України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Земельні відносини опосередковуються правом власності на землю і регулюються Земельним кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Земельна ділянка це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст.79 ЗК України).

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 України, характеризується умисною виною: особа усвідомлює, що самовільно, з порушенням встановленого порядку займає (захоплює) чужу для неї земельну ділянку, передбачає, що власнику чи законному володільцю буде спричинена її діями значна шкода, і бажає цього. Мотив і мета кримінального правопорушення - корисливі та інші.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 України, полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки це фактичне заволодіння (чи заволодіння і користування) земельною ділянкою або її частиною, вчинене в особистих інтересах або інтересах інших осіб тим, кому ця ділянка у встановленому порядку не надавалась у володіння і користування або не передавалась у власність, або за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки (чи щодо об`єкта, розташованого на земельній ділянці). Самовільне зайняття земельної ділянки має місце і у випадку, коли власник або законний володілець земельної ділянки самовільно змінює її межі, приєднуючи частину суміжних земель до своєї ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки є кримінальним правопорушенням із матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію (освоєння).

Крім того, обов`язковою умовою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, є завдання власнику чи законному володільцю самовільно зайнятої земельної ділянки значної шкоди, яка згідно «Примітки» до ст.197-1 КК України у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Отже, для встановлення об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення слід встановити не тільки сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків, які полягають у спричиненні її власнику чи законному володільцю значної шкоди, що у 2025 році становить понад 151400 грн.

Розмір шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, повинен включати у тому числі витрати на приведення земельних ділянок у стан, придатний для їх подальшого використання за цільовим призначенням; проведення рекультивації порушених земель, а також упущену вигоду. При вирахуванні завданої самовільним зайняттям земельної ділянки шкоди слід керуватися положеннями Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007р.

Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000058 від 15.09.2025р. за ч.1 ст.197-1 КК України, слідчий суддя вважає, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження від 26.09.2025р. відповідає вимогам ст.9, 110 КПК України.

Так, на думку слідчого судді дізнавчем було вчинено всіх необхідних і достатніх дій, спрямованих на отримання доказів для ефективного досудового розслідування кримінального провадження, повного, всебічного й об`єктивного встановлення обставин щодо наявності чи відсутності у діянні складу кримінального правопорушення.

Зокрема, з означеною метою дізнавачем проведено огляд місця події; отримано висновки спеціаліста та судової інженерно-екологічної експертизи щодо розміру завданої шкоди; здійснено допит представника потерпілого та свідків, зокрема фігуранта, на якого вказував заявник (голову ФГ «Вікторія» ОСОБА_5 ); витребувано письмові документи.

Так, за показаннями ОСОБА_5 він весною 2025 року самовільно зайняв належні Височанській сільській раді земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0088, :06:001:1502, :06:001:1503 загальною площею 28,1099га, частково посіявши на них кукурудзу.

За висновками спеціаліста ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та судової інженерно-екологічної експертизи №СЕ-19/125-25/10905-ФХЕД від 10.09.2025р. сума збитків, завданих внаслідок самовільного зайняття зазначених земельних ділянок загалом становить 89636,00 грн, що не є значним розміром шкоди для наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Відповідно до квитанції від 09.09.2025р. ОСОБА_5 сплатив до бюджету Височанської сільської ради 89636,00 грн на відшкодування шкоди.

При цьому, слідчий суддя констатує, що ця сума збитків обчислювалась згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007р. (далі - Методика), що відповідає вимогам чинного законодавства.

Зокрема, у відповідності до п.4 Методики розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови) за такою формулою: Шс = Пс x Нп x Кф x Кі (1), де: Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3; Кф - коефіцієнт виду використання земель, визначений у додатку 4; Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 та наступні роки, що розраховуються Держгеокадастром відповідно до статті 289 Податкового кодексу України;

Наведене свідчить про те, що у даній формулі визначення розміру шкоди величина «Нп» відповідає такому складовому елементу збитків як упущена вигода (п.2 ч.2 ст.22 ЦК України).

Прикметно, що встановлена органом досудового розслідування загальна площа самовільно зайнятих ОСОБА_5 земельних ділянок у 28,1099га не оспорюється й Височанською сільською радою у своїй довідці №797 від 24.09.2025р. та її представником у судовому засіданні.

Твердження ж Височанської сільської ради у скарзі та її представника в судовому засіданні щодо необхідності складання зазначених сум і визначення загального розміру завданої шкоди в 169088,78 грн, обчислення розміру упущеної вигоди виходячи з нормативної грошової оцінки самовільно зайнятих земельних ділянок є помилковим суб`єктивним тлумаченням положень чинного законодавства.

Адже Податковий кодекс України (ст.288 ПКУ), на положення якого для підтвердження своїх доводів посилається представник скаржника, визначають необхідність застосування нормативної грошової оцінки саме для обчислення орендної плати за землю. Натомість для визначення розміру шкоди в розумінні закону про кримінальну відповідальність (ст.197-1 КК України) має застосовуватись вищевказана Методика, чим і послуговувались спеціаліст та експерт при наданні своїх висновків.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що довідка Височанської сільської ради №797 від 24.09.2025р. не може вважатися належним, достатнім і достовірним доказом розміру упущеної вигоди, оскільки згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 15.07.2020р. у справі №359/9892/17, «відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Наведене дає підстави для висновку, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. Судам належить також ураховувати, що вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Необхідно довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи є наслідком такої протиправної поведінки. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на особу обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними».

Проаналізувавши отримані докази в їх сукупності, дізнавач прийшов до вірного висновку про відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, зокрема за ознакою завдання значної шкоди, що є обов`язковим елементом об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, тоді як відсутність такого елементу виключає кримінальну відповідальність.

Одночасно суд констатує, що оскаржувана постанова містить детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.197-1 КК України та доводи дізнавача на їх спростування. Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження є достатньо аргументованою, її зміст відповідає фактичним обставинам справи, в ній зазначено виклад обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального закону.

Натомість наведена у скарзі мотивація свідчить про те, що особа, яка подала скаргу, у виниклій спірній ситуації вбачає незгоду з механізмом досудового розслідування, яке здійснювалось дізнавачем, методами такого розслідування, обсягом матеріалів, який був використаний у ході такого розслідування та правовим судженням, постановленим дізнавачем.

Разом з тим, слід зазначити, що виходячи з положень ст.2 КПК України, яка визначає завдання кримінального провадження, держава не наділяє заявників правом припису для правоохоронних органів щодо проведення тих чи інших оперативно-процесуально-слідчих дій, застосування конкретних норм кримінального, матеріального або процесуального законів, саме в межах яких, повинно здійснюватись таке провадження.

На це ж звертав увагу і Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Аль Фаєд проти Франції» від 02.10.2007р., зазначаючи, що розбіжності, які виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Крім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями-слідчими в ході провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у сенсі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, вимоги даної скарги Височанської сільської ради є необгрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги Височанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Слідчий суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1