Справа № 199/4279/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(мотивувальна частина)

01 грудня 2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000435 від 26.05.2016 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності,

В С Т А Н О В И В:

1. Коротка хронологія руху кримінального провадження під час досудового розслідування.

Відповідно витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000435 від 26.05.2016, правова кваліфікація ч. 2 ст. 296 КК України, до АНД РВ надійшов рапорт співробітника СКР АНДР РВ ОСОБА_5 , що за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Правди (Слобожанський) 29, невстановлені особи вчинили хуліганські дії, що супроводжувались особливою зухвалістю відносно ОСОБА_6 (том 3 а.с. 178, 186).

Відповідно до постанови старшої слідчої СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 27 травня 2016 року кримінальне провадження №0000435 від 26.05.2016 в частині, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (№0004035 (№0000436) та за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України (№0000756 (№0000437) закрито у зв`язку із відсутністю складу злочину кримінального правопорушення (том 3 а.с. 180-182).

Відповідно до пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, пам`ятку було вручено ОСОБА_4 - 11.04.2023 року (том 3 а.с. 232-237).

Відповідно до повідомлення про підозру від 08 червня 2016 року - ОСОБА_4 - 11 квітня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України (том 3 а.с. 238-242).

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 від 10 червня 2016 року зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000435 від 26.05.2016 року (том 4 а.с. 55).

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 від 14 липня 2016 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000435 від 26.05.2016 року (том 4 а.с. 147).

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 від 28 липня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000435 від 26.05.2016 року оголошено у розшук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (том а.с. 4 ст. 168).

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 від 28 липня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000435 від 26.05.2016 року зупинено досудове розслідування у зв`язку із переховуванням підозрюваних осіб (том а.с. 4 ст. 180).

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 25 серпня 2016 року скасовано постанову старшого слідчого СУ ГУНП в області ОСОБА_7 від 28 липня 2016 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000435 від 26.05.2016 року (том а.с. 4 ст. 184-185)

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 від 29 серпня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000435 від 26.05.2016 року зупинено досудове розслідування у зв`язку із переховуванням підозрюваних осіб (том а.с. 4 ст. 193).

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_9 від 01 грудня 2022 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000435 від 26.05.2016 року (том 5 а.с. 122).

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_9 від 01 грудня 2022 року зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000435 від 26.05.2016 року (том 5 а.с. 123).

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_9 від 10 квітня 2023 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000435 від 26.05.2016 року (том 5 а.с. 138).

Відповідно до протоколу від 10 квітня 2023 року, який складений оперуповноваженим СКП ВП № 7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, затримано ОСОБА_4 як особу, підозрювану у вчиненні злочину (том 5 а.с. 128-131).

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_9 від 10 квітня 2023 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000435 від 26.05.2016 року (том 5 а.с. 138).

Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю ОСОБА_10 від 10 квітня 2023 року, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000435 від 26.05.2016 за підозрою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України виділено в окреме провадження, яке зареєстровано в ЄРСР (том 5 а.с. 140-143).

22.05.2023 року, на підставі ст. 35 КПК України, за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №№0000435 від 26.05.2016 за обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, розподілено головуючому судді ОСОБА_1 .

2. Обставини кримінального правопорушення які викладені і обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 та кваліфікація органом досудового розслідування його дій за КК України (дослівно).

ОСОБА_4 , 31.10.2014 року приблизно о 14 годині, знаходячись на 4-му поверху в адміністративній будівлі Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект ім. Газети «Правда» 29, (нова назва: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 29) діючи у групі осіб разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та невстановленими під час слідства особами, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, безпричинно, з хуліганських спонукань, маючи злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висловлюючись на їх адресу грубою нецензурною лайкою, по черзі почали останніх штовхати на лавки, розташовані на 4-му поверсі приміщення Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду, в результаті чого ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 падали спиною на них, після чого ОСОБА_4 разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, нанесли множинні удари руками по різним частинам тіла ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , потім схопивши їх за руки виволокли їх на вулицю, де продовжували штовхати, висловлюючись на їх адресу грубою нецензурною лайкою.

Продовжуючи свої злочинні дії, маючи злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, грубо і умисно порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, однак прагнучи самовиразитися таким чином у зухвальстві, неповазі до суспільства, тобто показати свою зневагу до існуючих, загально прийнятих правил, норм і моралі поведінки у суспільстві близько 15 годин 31.10.2014 року ОСОБА_4 діючи у групі осіб разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та невстановленими слідством особами, знаходячись біля адміністративної будівлі Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда» 29, (нова назва м. Дніпро проспект Слобожанський, 29) продовжили свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, висловлюючи на адресу ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 грубою нецензурною лайкою, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом проти волі, підвили ОСОБА_14 до сміттєвого баку, де ОСОБА_11 діючи групою осіб з ОСОБА_13 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, з метою приниження честі та гідності ОСОБА_14 , підняли під руки останнього та посадили до смітника, після чого ОСОБА_11 посипав його порошкоподібною речовиною білого кольору та вилив на останнього прозору рідину, що супроводжувалось викриками із нецензурною лайкою та словесними образами. Потім ОСОБА_11 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, закрив кришку смітника, де знаходився ОСОБА_14 , який намагався відкрити кришку смітника, але ОСОБА_11 перешкоджав йому, тримаючи свої руки на кришці смітника зверху. Після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_11 та невстановленими слідством особами, діючи у групі осіб, почали котити бак у невідомому напрямку десь на 5-6 метрів в бік та нанесли множинні удари руками по закритій кришці сміттєвого баку, протиправно утримуючи останнього, не даючи можливості його покинути. Потім невстановлена особа підійшла до смітника і почала підіймати кришку сміттєвого баку, в цей час ОСОБА_11 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, взявся рукою за кришку баку та силою різко закрив її, умисно вдаривши ОСОБА_14 по голові. Далі невідома особа знову відкрила кришку смітника, після чого ОСОБА_14 повністю відкрив кришку смітника та підвівся на ноги у повний зріст, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_11 , продовжуючи злочинні дії, нанесли удари ногами та руками по сміттєвому баку. Потім ОСОБА_14 самостійно виліз зі смітника та попрямував у невідомому напрямку.

У цей час, продовжуючи злочинні дії ОСОБА_4 разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та невстановленими під час слідства особами, пгговхаючи у спину ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у напрямку сміттєвого баку, з метою приниження честі та гідності останніх, наказали їм лізти у бак, висловлюючись на їх адресу грубою нецензурною лайкою, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, силоміць ОСОБА_15 насильно посадили у сміттєвий бак, виливши на нижню третину пальта ОСОБА_15 рідку рідину жовтого кольору, схожу на фарбу, що супроводжувалось викриками із нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, закривши кришку смітника, де знаходилась ОСОБА_15 . Намагавшись вилізти із смітника ОСОБА_15 відкрила кришку смітника, але ОСОБА_4 разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, перешкоджали їй, закинули у сміттєвий бак речі і портфель та сумку), належні ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , закривши кришку смітника зверху, умисно нанесли множинні удари руками по закритій кришці та удари ногами по сміттєвому баку, протиправно утримуючи останню, не даючи можливості його покинути. Потім невідома особа допомогла ОСОБА_15 вилізти зі смітника, в цей час ОСОБА_12 посипала ОСОБА_15 , забруднивши її порошкоподібною речовиною білого кольору, схожій на муку та нанесла декілька ударів руками в область рук і плечей ОСОБА_15 . Після чого ОСОБА_15 самостійно вилізла зі смітника та попрямувала у невідомому напрямку.

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, маючи злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_12 діючи разом із ОСОБА_13 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, почали хапати ОСОБА_17 за одяг і руки, штовхаючи до смітника, наказали лізти у бак, висловлюючись на її адресу грубою нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, силоміць намагаючись посадити її до сміттєвого баку. Однак ОСОБА_18 протидіючи злочинним діям останніх, присіла на землю, сприйнявши погрози як реальні, благала не чіпати її. До неї підійшла невстановлена слідством особа, яка допомогла ОСОБА_19 піднятись та супроводила її у невідомому напрямку.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , вчинені групою осіб з ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_14 у вигляді: садна по передній поверхні верхньої третини правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2452 від 04.11.2014 року за своїм характером відносяться до легкого ступеня тяжкості, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , вчинені групою осіб, з ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_15 у вигляді: синців по зовнішній поверхні нижньої третини лівого плеча (2), синця по внутрішній поверхні середньої третини лівого плеча, синців по передній поверхні нижньої третини правого стегна (2), синця по зовнішній поверхні в проекції лівого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2450 від 04.11.2014 року за своїм характером відносяться до легкого ступеня тяжкості, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

Орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 296 КК України, як такі, що виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю та винятковим цинізмом (хуліганство), вчинені групою осіб.

3. Короткий виклад доводів обвинуваченого ОСОБА_4 у заявах та під час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе не визнав. Під час судового розгляду звернувся з заявою про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Також, ОСОБА_4 наполягав, що у розшук його оголошено незаконно, оскільки він не переховувався, про що було відомо як слідчому так прокурору, без повідомлення його про підозру. Тільки в 2023 році, коли поліцейський складав на нього протокол про адміністративне правопорушення, від останнього йому стало відомо, що його оголошено у розшук, після чого він був затриманий та офіційно слідчим повідомлений про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Те, що він не переховувався підтверджується його участю в судах у багато чисельних судових засіданнях, відповідними судовим рішеннями, складанням на нього протоколів про адміністративне правопорушення. Він міг вільно перетинати кордон держави. Як особа з певною громадською позицією він вільно брав участь у різних заходах, не змінював свої анкетні дані.

Крім того, ОСОБА_4 звернувся до суду:

1) з заявою про незаконні, шахрайські дії відносно нього захисника адвоката ОСОБА_20 , з якого просить суд стягнути на його користь сплачений ним захиснику гонорар за здійснення захисту у кримінальному провадженні 80000 грн.;

2) з заявою про вчинення відносно нього злочину захисником ОСОБА_20 , прокурором ОСОБА_10 , на яку має відреагувати суд шляхом звернення до відповідного органу, здійснюючий досудове розслідування.

4. Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що клопотання ОСОБА_4 необґрунтовано, тому задоволенню не підлягає.

Потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 жодного разу не прибули у підготовчі судові засідання та в подальшому в судові засідання,

Потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_15 звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи без їх участі.

Захисник ОСОБА_20 у судове засідання на прибув, незважаючи на те, що судом було порушено питання перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за багаточисельні неприбуття у судові засідання, яке набуло систематичного характеру.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не заявив відмову від захисника ОСОБА_20 , не замінив останнього на іншого захисника, не заявив суду клопотання про призначення йому захисника для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, враховуючи думку ОСОБА_4 , який вважав можливим розгляд клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності без участі захисника ОСОБА_20 , також, враховуючи те, що, відповідно до вимоги ст. 52 КПК України участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою, тому суд розглянув заяву ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності без участі захисника ОСОБА_20 .

5. Мотиви Суду.

5.1. Вислухавши думки обвинуваченого, прокурора, дослідивши доводи, викладені обвинуваченим в заяві, матеріали кримінального провадження, допитавши свідка ОСОБА_22 , суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, оскільки є всі підстави, передбачені ст.49 КК України, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, виходячи та враховуючи наступне.

5.2. Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України процесуально-правовими підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, притягнення особи як обвинуваченого, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

На виконання вимог ст. 285 КПК України, ОСОБА_4 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і право заперечувати про закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачений надав свою згоду на закриття кримінального провадження за відповідних підстав.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сил и обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 1 постанови «Про практику застосування судом України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законодавством матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Положеннями ст. 49 КК України визначені строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання. Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Відповідно до п.п. 2,3 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції чинній станом на 31.10.2014 рік, тобто на момент інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Стаття 12 КК України в редакції Закону України № 4025-VI від 15.11.2011, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, відносить злочини за ч. 2 ст. 296 КК України, до злочинів середньої тяжкості.

Як вбачається з обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, на теперішній час кримінальне правопорушення, передбачене 2 ст. 296 КК України є нетяжким злочином, вчинення якого за часом - 31.10.2014 року інкримінується ОСОБА_4 .

Вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України на час скоєння є злочином середньої тяжкості, на теперішній час є нетяжким злочином, тобто, передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

На теперішній час пунктом 3 частиною 1 статті 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минув такий строк - п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

З дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину на теперішній час минуло більше п`яти років.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінально відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Разом з тим згідно із ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка скоїла злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

Відповідно, не визнається такою, що ухиляється від слідства або суду, невідома правоохоронним органам особа, яка скоїла злочин і переховується після цього, а також особа, хоч і відома компетентним органам, але причетність якої до скоєння злочину на момент її зникнення ще не встановлено.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим на особу, яка скоїла злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови її належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує її в розшук.

Причому підстава для оголошення в розшук під час досудового розслідування - «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Суд враховує приписи ч. 2 ст. 49 КК України, за якими перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 30 травня 2019 року (справа № 639/793/17) сформулював правовий висновок, за яким закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-Ікс 15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певного особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

На переконання суду для оголошення підозрюваного у розшук обов`язково мають бути підстави.

Слідчому та прокурору дійсно повинно бути невідомо місцеперебування такої особи і це повинно підтверджуватись документально.

До прийняття рішення про розшук має бути проведений комплекс заходів, спрямований на встановлення місцезнаходження підозрюваного. За місцем проживання та роботи останнього мають бути належним чином направлені повідомлення про виклик.

Повинно бути перевірено: адреси, де може проживати особа; соціальні зв`язки з метою встановлення можливих інших місць проживання, місця знаходження або місць перебування особи; відомості стосовно смерті особи, отримавши відповідну інформацію як з відділу державної реєстрації актів цивільного стану так і з Департаменту охорони здоров`я обласної державної адміністрації; інформацію та отримано відомості щодо засудження особи; можливе знаходження особи в місцях позбавлення волі або у слідчому ізоляторі; притягнення особи до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень; інформацію про можливий перетин особи державного кордону України на виїзд; лікарні та інші медичні заклади області відносно особи.

І лише після вжиття вичерпних заходів щодо встановлення місцезнаходження особи та відсутності позитивних результатів, слідчий та прокурор отримують законне право оголосити підозрюваного у розшук та зупинити досудове розслідування.

Суд констатує той факт, що за даним кримінальним провадженням слідчими не були вжиті зазначені заходи та не отримано відомості, інформацію тощо, які достовірно підтверджують той факт, що ОСОБА_4 ухиляється від досудового розслідування, хоча з огляду на досвід, стаж служби та займану посаду - старший слідчій СУ ГУНП в Дніпропетровській області, майор поліції - ОСОБА_7 , а в подальшому старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області, майор поліції - ОСОБА_9 , повинні були знати (не могли не знати) та враховувати для прийняття рішення про розшук ОСОБА_4 та зупинення досудове розслідування.

5.3. Крім того, колегією суддів Третьої судової палати ККС у постанові від 24 липня 2019 року (справа № 725/2356/16-к, провадження № 51-2780км18) зауважено, що закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ч. 2 ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення досудового слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Суд звертає увагу, що, на думку суду, перебіг давності за даним кримінальним провадженням не переривався, про що свідчить посилання в ухвалах слідчого судді.

Так, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП В Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 про здійснення приводу ОСОБА_4 відмовлено, оскільки із клопотання слідчого не вбачається відомостей, які б підтверджували те, що ОСОБА_4 є у цьому провадженні підозрюваним, в клопотанні зазначається, що повідомлення про підозру йому направлялось поштою, однак докази отримання такого повідомлення відсутні. Також не підтверджено факт здійснення виклику з її змістом іншим шляхом, а також не додано жодного документу в обґрунтування доводів про необхідність приводу (том 4 а.с. 71).

Крім того, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП В Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовлено. Судове рішення обґрунтовано тим, що суду не надано достатніх доказів, що ОСОБА_4 належним чином було вручено повідомлення про підозру, із матеріалів клопотання вбачається, що така, тобто підозра, лише була виготовлена у письмовому вигляді і надіслана за місцем його проживання, що не може свідчити про отримання ним вказаного процесуального документа. Зазначене, тобто не вручення чи не отримання підозри, свідчить про те, що ОСОБА_4 ще не набув статусу підозрюваного, а отже не може бути підданий приводу (том 4 а.с. 223).

В судовому засідання свідок ОСОБА_22 показав, що він знає ОСОБА_4 та останній не переховувався. ОСОБА_4 був приватним підприємцем та у 2018 році він ОСОБА_4 ввів до складу групи для поїздки у Молдавію. Він з цього приводу подав запит у прикордонну службу на ОСОБА_4 та отримав з цього приводу довідку про відсутність перешкод для перетину кордону. Крім того, він готував документи до суду, на підставі яких ОСОБА_4 брав участь у судових засіданнях, останній з цього приводу та на громадських заходах вільно спілкувався з прокурорами. Йому особисто не було відомо, що ОСОБА_4 оголошено у розшук, а подальше таке оголошення у розшук є явно незаконним, оскільки з 2016 до 2022 рік такі дані відносно ОСОБА_23 . В нього є відеозаписи судових засідань, та з інших заходів, коли ОСОБА_4 брав в них участь: за 20.01.2016; 06.02.2019 в апеляційному суді; 15.08.2020, коли ОСОБА_4 прибув до Покровської поліції; 27.08.2020 в Жовтневому районному суді м. Кривій Ріг.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 не вчиняв ніяких дій, які б вказували на навмисне переховування його від органів досудового слідства, а отже у суду відсутні підстави для застосування положень частин 2,3 ст. 49 КК України.

Крім того, відповідно до повідомлення про підозру від 08 червня 2016 року, яка складена 07 червня 2016 року старшим слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за якою у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000435, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України- ОСОБА_4 , якого 11 квітня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України старшим слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 (том 3 а.с. 238-242). Згідно відповідних записів у підозрі, зазначена підозра вручена особисто ОСОБА_4 - 11 квітня 2023 року слідчим ОСОБА_9 .

В матеріалах справи містяться корінці повісток про виклик ОСОБА_4 (т. 3 а.с. 192,231) до старшого слідчого ОСОБА_7 та примітка слідчого про направлення йому підозри та платіжні чеки про направлення. Разом з цим, в даних документах відсутні адреси, на які були направлені повістки, один з платіжних чеків взагалі не можливо прочитати та прізвище ОСОБА_4 вказано невірно, як « ОСОБА_24 ».

За рапортом старшої слідчої ОСОБА_7 від 06.06.2016 року з метою виклику на допит, 19.05.2026 року надано доручення у порядку ст. 40 КПК України співробітникам У (КР) КП ГУНП в Дніпропетровській області щодо вручення повісток про виклик та зобов`язати ОСОБА_4 явкою до неї. Також, ОСОБА_4 повторно виписана повістка про виклик до слідчого на 08.06.2016. Однак, даний рапорт не містить відомостей про виконання її доручення відносно ОСОБА_4 та така інформації у рапорті відсутня. З рапорту не вбачається, що ОСОБА_4 обізнаний про явку до слідчого, не містить рапорт і відомості про вручення йому такої повістки.

Посилання слідчої у рапорті, що вона зателефонувала ОСОБА_12 (яка є також фігурантом справи), якій повідомила, що останній та іншим особам, в тому числі ОСОБА_4 , за поштою замовними листами направлено повістки про виклик до слідчого, суд не приймає до увагу, так як це нічим не підтверджується, не свідчить про належний спосіб повідомлення ОСОБА_4 про явку до слідчого (т. 3 а.с. 197-198)

З огляду на встановлене, суд констатує той факт, що ОСОБА_4 набув статус підозрюваного у кримінальному провадженні не раніше 11 квітня 2023 року і неявки ОСОБА_4 за викликами до слідчого до вказаної дати не можуть враховуватися судом як ухилення від органу досудового розслідування за відсутності у ОСОБА_4 відповідного процесуального статуту (підозрюваного).

Матеріали кримінального провадження не містять жодного належним чином підтвердженого виклику ОСОБА_4 з дня скоєння інкримінованого злочину - 31.10.2014 року і до 31 жовтня 2019 року (останній день п`ятирічного строку давності).

З огляду на такі, встановлені судом обставини, за відсутності в матеріалах кримінального провадження належних доказів на підтвердження фактів здійснення викликів ОСОБА_4 до органу досудового розслідування в якості підозрюваного, суд не може зробити висновок про те, що ОСОБА_4 ухилявся від слідства, що є обов`язковою умовою зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, на думку суду вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 , який не був в установленому порядку визнаний підозрюваним (обвинуваченим), не був зобов`язаний з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності, оскільки не був обізнаний в цьому до 11 квітня 2023 року, тому до вказаної дати в нього не виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом.

Таким чином, матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не містять даних на підтвердження факту саме умисного вчинення ним будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства.

Інших даних, які би свідчили про те, що ОСОБА_4 вчиняв умисні дії, направлені на ухилення від слідства, матеріали кримінального провадження не містять, а тому підстав вважати протилежне у суду немає.

Інші підстави для зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності дослідженими судом доказам не встановлені.

Підстави для переривання строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачені ч. 3 ст. 49 КК України, дослідженими судом доказами також не встановлені.

Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не встановлено фактів вчинення ОСОБА_4 протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 200/4664/14-к, з системного аналізу норм процесуального законодавства вбачається, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду (імперативна норма) у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності(справа № 622/96/15-к, провадження № 51-7149км18, Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду).

З цього суд наголошує, що суд розглядає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого виключно якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

При цьому, суд таке клопотання не вирішує за власної ініціативою та у суду відсутні повноваження, визначенні КПК України, за відсутності клопотання однієї із сторін цього провадження про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, для самостійного вирішення такого клопотання, відсутні у суду такі повноваження щодо і для роз`яснення обвинуваченому можливості такого звільнення, що не передбачено КПК.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття справи за такою підставою, у разі згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності і виконати вимоги, передбачені статтями 284-288, 314, 315, 337 КПК України.

5.4. Судом обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є нереабілітуючою підставою але обвинувачений наполягав на задоволенні свого клопотання та наполягав на звільнення від кримінальної відповідальності.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, отримавши клопотання від обвинуваченого ОСОБА_4 , встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

5.5. ОСОБА_4 не визнав себе винуватим у скоєні злочину.

Суд враховує, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаною особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

5.6. В матеріалах кримінального провадження є постанови слідчого (вказані те перелічені у розділі 1 ухвали) про виділення матеріалів відносно інших осіб та оголошення ОСОБА_4 у розшук, про багато чисельне зупинення кримінального провадження.

Суд, не надаючи цьому факту окрему оцінку, не аналізуючи дати винесення слідчою таких постанов, оскільки суд здійснює розгляд заяви обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, вважає, що винесення слідчою таких постанови, спрямовані виключно на штучне створення умов для не порушення, визначених КПК України строків досудового розслідування за даним кримінальним провадженням та використані як інструмент штучного «розтягування» строків досудового розслідування.

5.7. Суд вважає, що заява обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення на його користь з захисника ОСОБА_20 сплачений захиснику гонорар за здійснення захисту у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, та мотивує своє рішення наступним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 КПК України допомога захисника, залученого для здійснення захисту за призначенням у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, надається за рахунок коштів Державного бюджету України і є безоплатною для підозрюваного, обвинуваченого. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законодавством.

В матеріалах справи (т. 5 а.с. 134) є копія договору від 10.04.2023 року між адвокатом ОСОБА_20 та ОСОБА_4 про надання правничої допомоги у кримінальному провадженні, тому в даному випадку слід керуватися вимогою ч. 1 ст. 120 КПК України.

Разом з цим, якщо ОСОБА_4 вважає, що адвокат ОСОБА_20 неналежним чином, недобросовісно, виконував свої обов`язки, передбачені згаданим договором між ними, він може звернутися до суду з позовом про відшкодування суми гонорару та шкоди, який має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, крім того, ініціювати питання про дисциплінарну відповідальність адвоката ОСОБА_20 .

5.8. Що стосується заяви ОСОБА_4 про вчинення відносно нього злочину захисником ОСОБА_20 , прокурором ОСОБА_10 , на яку має відреагувати суд шляхом звернення до відповідного органу, здійснюючий досудове розслідування, суд враховує наступне.

Суд, в межах розгляду конкретного кримінального провадження не наділений повноваженням надавати оцінку діям, які на думку певної особи свідчать про скоєний відносно неї злочин та виступати гарантом такої особи шляхом звернення до відповідного органу, здійснюючого досудове розслідування.

У випадку коли особа вважає, що відносно неї скоєно злочин, така особа має право особисто звернутися з заявою до Національної поліції України або до іншого органу, який визначений законом як орган, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження або звернутися до слідчого судді з скаргою, якщо поліція не внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тому суд, в даній частині заяви ОСОБА_4 відмовляє в задоволенні.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції ЗУ №2341-ІІІ від 05.04.2001), п.1) ч. 2 ст. 284,285, 288, 350, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_4 задовольнити частково.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у Хмельницькій області, Дережнянський район, село Макарово, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який є підприємцем та військовослужбовцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Внесене 26.05.2016до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000435 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, - закрити відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні іншої частини заявленого клопотання.

Відповідно до ст. 100 КПК України, пісня набрання ухвали законної сили, диски та флеш з відеозаписами, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

05.12.2025