Справа № 151/711/25
Провадження № 1-кс/151/25/25
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

19 вересня 2025 року селище Чечельник

Слідчий суддя Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , дослідивши клопотання представника ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИЛА :

До Чечельницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання представника ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України. У клопотанні зазначається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, військовозобов`язаним. 25.08.2025 працівники ТЦК та СП здійснили його незаконне затримання і привезли до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки без проходження ВЛК відправили до навчального центру в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Місцезнаходження ОСОБА_2 може змінюватись, в залежності від того, куди його захочуть незаконно відвезти працівники РТЦК та СП. Ніякого мобілізаційного розпорядження ОСОБА_2 не підписував. Ніякої добровільної згоди на мобілізацію не надавав, а навпаки, від цього відмовлявся. У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відмовлявся виконувати будь-які накази чи розпорядження, наполягав, щоб припинили його незаконне утримання, ніяких мобілізаційних розпоряджень чи добровільних згод на мобілізацію і надалі не підписував. Наразі, зазначена особа, ОСОБА_2 незаконно утримується озброєними людьми у військових одностроях (фактично тримається під вартою). До вечора 28.08.2025 він незаконно утримувався у приміщенні навчального центру в/ч НОМЕР_1 . З приводу незаконного позбавлення волі та утримання ОСОБА_2 у військових формуваннях його сестра подала заяву до ВП №1 Гайсинське РУП ГУП у Вінницькій області, номер і дата реєстрації даної заяви в ЖЕО №130503 і №11576 від 28.08.2025. Реєструвати дану заяву про кримінальне правопорушення у ЕРДР працівники поліції відмовляються, і на цю бездіяльність вже подана відповідна скарга до суду. З огляду на наведене вище слід зазначити, що відповідно до положень частини третьої статті 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Просять постановити ухвалу, якою зобов`язати солідарно командира навчального центру в/ч НОМЕР_1 , керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , під вартою яких тримається особа ОСОБА_2 , негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи та за результатами розгляду обставин незаконного тримання особи ОСОБА_2 , звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження за цим клопотанням з огляду на таке.

Відповідно до вимог п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.10 ч.1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч.3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч.3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст.3 Закону України ''Про попереднє ув`язнення'' підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до КК України і КПК України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно зі ст.4 Закону України ''Про попереднє ув`язнення'' установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України та Закону України ''Про попереднє ув`язнення'' слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержуватися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, представник ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 206 КПК України, в якому просить звільнити ОСОБА_2 який незаконно утримується у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Зі змісту клопотання не вбачається, що ОСОБА_2 тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України ''Про попереднє ув`язнення'', крім того, в клопотанні не оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.

Згідно із нормами кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи військової частини НОМЕР_1 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Отже, ОСОБА_2 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в межах кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав чи інтересів, чи прав або інтересів ОСОБА_2 службовими (посадовими) особами військової частини під час здійснення ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією та проходженням військової служби, для судового захисту вони вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду.

Положеннями КПК України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Згідно зі ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Частиною 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданою скаргою.

Керуючись статтями 2, 3, 9, 24, 26, 206, 309, 372 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням представника ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_4