Справа № 333/9962/25
Провадження 1-кс/333/502/26
УХВАЛА

16 січня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №333/9962/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2026 року до канцелярії Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 .

У своїй заяві ОСОБА_4 вказав, що у провадженні вказаного судді перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням і він вважає, що суддя ОСОБА_6 не може брати участь у розгляді справи та підлягає відводу на підставі п.4 ст.75 КПК України, тобто маються інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, суддя ОСОБА_6 у кримінальному провадженні:

- не призначає судові психіатричну відносно нього та почеркознавчу експертизи;

- не надає запит по його клопотанню до Державної прикордонної служби щодо перетину кордону певних осіб;

- залишає без задоволення його клопотання про зміну запобіжного заходу;

- відмовляє надавати на ознайомлення матеріали кримінального провадження №0000034 за ч.3 ст.332 КК України, яке зовсім зникло з матеріалів судового провадження;

Взагалі провадження у кримінальному провадженні суддею ОСОБА_6 ведеться неефективно, так як неустановлені усі особи, причетні до кримінально-протиправного правопорушення.

Крім того, суддя має міцні стосунки з прокурором та службовими особами, що підтверджується інформацією про його діяльність та біографію з соціальних мереж, що доступні в Інтернеті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свою заяву про відвід судді та просив її задовольнити. Додатково зазначив, що суддя ОСОБА_6 хоча і вказує, що зменшилися ризики під час застосування запобіжного заходу, але не бажає це врахувати та змінити йому на більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_5 зазначила, що у даному випадку вона не вбачає підстав для відводу судді ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 , зазначивши, що відсутні підстави, передбачені ст.75 КПК України.

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 надав до суду заяву, в якій просив розглядати заяву ОСОБА_4 про відвід без його участі.

Вивчивши заяву про відвід, заслухавши думку осіб, які брали участь у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали, долучені до заяви, суд дійшов до такого.

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України визначено підстави відводу судді.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань кримінального судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у кримінальних провадженнях є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

Усталена практика Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід суддів, суд бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу зазвичай не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Судом встановлено, що ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя під головуванням судді ОСОБА_6 від 08.12.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком до 07.02.2026 року без застосування електронного засобу контролю.

У подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про зміну йому запобіжного заходу: цілодобового домашнього арешту на інший, більш м`який запобіжний захід.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя під головуванням судді ОСОБА_6 від 13.01.2026 року вказане клопотання ОСОБА_4 було залишено без задоволення.

В даному випадку обвинувачений фактично не погоджується з рішеннями судді ОСОБА_6 , який відмовив у задоволенні: заяв обвинуваченого про: зміну запобіжного заходу, призначення судових експертиз, витребування інформації з Державної прикордонної служби.

Наведені ОСОБА_4 аргументи стосовно ухвалення суддею рішень не на його користь свідчать саме про незгоду обвинуваченого з рішеннями, що не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Суддя, розглядаючи відвід іншого судді не уповноважений перевіряти на предмет законності прийняті суддею, якому заявлено відвід, процесуальні рішення, аналізувати їх чи надавати будь-яку оцінку певним доказам у кримінальному провадженні.

Фактів відмови судді ОСОБА_6 надавати обвинуваченому ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження, під час розгляду цієї заяви ОСОБА_4 , не встановлено.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , що суддя ОСОБА_6 фактично не встановлює інших осіб, причетних до скоєння кримінально-протиправних порушень, як підставу для відмову судді, суд не приймає до уваги, враховуючи вимоги ч.1 ст.337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

До доводів обвинуваченого ОСОБА_4 , що суддя має міцні стосунки з прокурором і це свідчить про інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості, суд відноситься критично. Так, жодним доказом не доведено, що суддя ОСОБА_6 має певні якісь зв`язки у т. ч. родинні, з прокурорами, що підтримують обвинувачення у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_4 є обвинуваченим.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарі»» (Wettstein v. Switzerland), п. 43). Слід зазначити, що при узагальненні судової практики з метою однакового застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, було встановлено, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Отже, заявлений відвід судді ОСОБА_6 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, та інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, що передбачені КПК України. Аналіз доводів заяви про відвід судді ґрунтується на суб`єктивних переконаннях обвинуваченого ОСОБА_4 та не містить підстав відводу, передбачених ст. ст. 75, 76 КПК України. За таких обставин заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 80-81, 321, 392 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №333/9962/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 21.01.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1