У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/11857/23

№ 1-в/183/266/25

05 грудня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Новомосковського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комінтерн Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з не повною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2023 року,

про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання

за участю прокурора - ОСОБА_4

представника органу пробації ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

29.12.2023 Новомосковським районним відділом Центру пробації у Дніпропетровській області одержано та прийнято до виконання вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2023 відносно ОСОБА_3 згідно з вироком суду на засудженого покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

18.01.2024 ОСОБА_3 ознайомлено з порядком здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, роз`яснено порядок виконання обов`язків, покладених судом, відібрано підписку, анкету та письмове пояснення. Цього ж дня винесено постанову про встановлення днів явок для реєстрації перший, третій, четвертий четвер щомісяця. За результатами ознайомчої бесіди від засудженого відібрано анкету, підписку, письмове пояснення.

Засуджений, порушуючи обов`язки покладені на нього судом, 04.04.2024 на реєстрацію до Новомосковського районного відділу не з`явився. За фактом неявки на реєстрацію без поважної причини до ОСОБА_3 18.04.2024 застосовано письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (далі - письмове попередження).

У подальшому, засуджений не з`явився на реєстрацію 20.06.2024. Під час встановлення причин неявки до уповноваженого органу пробації на реєстрацію працівниками відділу встановлено, що ОСОБА_3 11.06.2024 призвано на військову службу під час дії мобілізації до військової частини НОМЕР_1 (довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) від 05.07.2024.

З метою підтвердження проходження засудженим військової служби до військової частини НОМЕР_1 неодноразово 08.07.2024, 31.07.2024, 30.08.2024, 05.12.2025,22.01.2025, 17.03.2025, 18.04.2025, надсилались запити. Відповіді до органу пробації не надходили.

18.04.2025 в телефонному режимі з засудженим працівниками відділу встановлено, що ОСОБА_3 на цей час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Крім того за допомогою мобільного месенджеру Viber суб`єктом пробації надано копію військового квитка (доповідна записка провідного інспектора відділу ОСОБА_6 від 18.04.2025).

З метою підтвердження одержаної інформації 18.04.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 та військової частини НОМЕР_2 надіслано запити. Повторні запити до військової частині надіслано 04.06.2025, 01.08.2025, 09.09.2025.

10.10.2025 військовою частиною НОМЕР_2 повідомлено Новомосковський районний відділ про те, що ОСОБА_3 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 з 12.07.2024 приступив до виконання службових обов`язків. Однак, 24.10.2024 не прибув до військової частини з відпустки за станом здоров`я, місцезнаходження ОСОБА_3 не відомо (копії наказів додаються).

Працівниками відділу з 10.10.2025 розпочато розшукові заходи з виявлення засудженої особи. Так, здійснено виїзд за адресою місця проживання засудженого: АДРЕСА_1 .

На час (10.10.2025) відвідування вищезазначеної адреси ОСОБА_3 перебував вдома. Засуджений письмово повідомив, що дійсно через погане самопочуття до військової частини для подальшого проходження служби не повернувся. На реєстрацію до Новомосковського районного відділу не з`являвся оскільки не має коштів на проїзд та не вважає за потрібне відвідувати орган пробації для реєстрації. За фактом неявок на реєстрацію без поважних причин у період з 24.10.2024 по 02.10.2025 до засудженого застосовано застереження у виді письмового попередження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 належним чином ознайомлений з порядком здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, йому роз`яснено порядок виконання обов`язків, покладених судом, а також той факт, що засуджений неодноразово письмово попереджався про наслідки за порушення порядку, умов відбування іспитового строку, допустив 36 неявок на реєстрацію без поважних причин. Тобто систематично не виконує обов`язки, покладених на нього судом, не бажає стати на шлях виправлення.

Представник органу пробації подання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання, оскільки іспитовий строк закінчився.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, суд неодноразово здійснював виклик останнього, однак підтвердження про належне сповіщення останнього до суду не надійшло, враховуючи неможливість встановлення факту умисного ухилення останнього від явки в судове засідання, за відсутності підтвердження отримання судової повістки, суд не здійснював заходи для застосування приводу останнього до суду, проте вважає за можливим, за таких обставин, здійснити розгляд подання по суті за відсутності ОСОБА_3 .

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, суд прийшов до висновку, що дане подання задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Згідно ст.5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до вимог ст.166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим. У разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 та ст. 166 КВК Українивстановлено, що згідно з ч.2ст.78 КК Українисуд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування зазначеного покарання, зокрема, коли засуджений не виконує обов`язки, встановлені КВК України,Законом України «Про пробацію», а також покладені на засудженого судом.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

В розумінні ч.3 ст.166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган з питань пробації застосовує за наявності двох підстав в сукупності, а саме: 1) невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом; 2) систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду та після його закінчення засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Іспитовий строк, визначений вироком суду від 24.10.2023 року з врахуванням положень ст.165 КВК України, закінчився 24.10.2025 року, а розгляд подання по суті щодо засудженого ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного йому покарання відбувається після спливу іспитового строку, і скасування звільнення від відбування покарання, поза межами іспитового строку, суперечитиме нормам чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання і вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст.78 КК України, ст.165 КВК України, ст. ст.376,395,537,539 КПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Новомосковського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1