Справа №337/2666/25
Номер провадження 1-кп/337/394/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 рокум. Запоріжжя

Колегія суддів Хортицького районного суду міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

членів колегії: суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ( в режимі відеконференц зв`язку)

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.111 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.111 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на існування ризиків, які раніше були встановлені судом та продовжують своє існування.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти продовження йому строку тримання під вартою, посилаючись на те, що він не винен в інкримінованому йому злочині.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить його належну поведінку.

Вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

Клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.6 ст.176 КК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437- 442- 1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання, заявлене прокурором, враховуючи вимоги ст. 177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приймає до уваги його винятковість, оцінює в сукупності усі обставини інкримінованого злочину, ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та на глибоке переконання вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 не відпали та продовжують існувати, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості злочину, що інкримінований ОСОБА_7 , позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя та забезпечить його належну процесуальну поведінку.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану, санкцією ч.2 ст.111 КК України, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого, передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією належного майна, свою провину наразі визнає частково, що дає підстави вважати, що залишаючись на волі, ОСОБА_7 може з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого покарання за вчинення особливого тяжкого кримінального правопорушення переховуватись від суду, та незаконно впливати на свідків, які наразі судом не допитувалися взагалі, та яким відомі обставини інкримінованого злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки існує ймовірність, що ОСОБА_7 має зв`язки із представниками ЗФ РФ, отже шляхом використання російських військовослужбовців може впливати на свідків, які перебувають на території прифронтового міста Запоріжжя, у тому числі шляхом залякування та погрозами фізичного насильства і викрадення. При цьому ризик щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення наразі знівельований саме утриманням обвинуваченого під вартою.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, на які посилається прокурор, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Наявність даних ризиків з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знівельована не була та залишається актуальною.

Отже, враховуючи вимоги ч. 6 ст.176 КПК України колегія суддів, встановивши наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи в даному випадку відсутність дискреції щодо застосування іншого виду запобіжного заходу, не вбачає підстав для задоволення клопотання захисту.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, колегією суддів не встановлено, доказів, підтверджуючих у нього наявність захворювань, які б унеможливили б його тримання під вартою, суду не надано.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що ризики, які існували на момент застосування до останнього вказаного запобіжного заходу, з огляду на особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості інкримінованих останньому правопорушень та суворість можливого покарання не зменшились, а тому задля забезпечення судового провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177,183, 331 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити, у задоволенні клопотання захисту відмовити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк дії ухвали визначити до 20 грудня 2025 року (включно).

Копію ухвали направити начальнику державної установи за місцем утримання ОСОБА_7 для виконання та вручення обвинуваченому, а також вручити захиснику, прокурору.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 23 жовтня 2025 року об 15-30 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Члени колегії:

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3