Провадження № 1-кп/554/1238/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду у м.Полтаві кримінальне провадження №0001393 від 05.11.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Кобеляки Полтавської області, з вищою освітою, неодруженої, непрацевлаштованої, маючої двох малолітніх дітей, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та Угоду про визнання винуватості від 27 листопада 2025 року, укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

04 листопада 2025 року в період часу з 14 год 15 хв по 14 год 35 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи в палаті №6 неврологічного відділення КП Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В. Скліфосовського ПОР, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 23, помітила на столі мобільний телефон марки Iphone 11 білого кольору належний її сусідці по палаті ОСОБА_6 , після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з поверхні столу палати №6 неврологічного відділення КП Полтавської обласної клінічної лікарні імені М. В. Скліфосовського ПОР за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 23, викрала належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки Iphone 11 білого кольору, з об`ємом пам`яті 64 GB, (ІMEI1 62063, IMEI2 НОМЕР_1 ) вартістю 6500 гривень, тим самим незаконно заволоділа вказаним мобільним телефоном.

У подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 6500 гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

У підготовчому засіданні прокурор, обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 27 листопада 2025 року та призначити узгоджену міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, матеріали справи містять заяву в якій остання не заперечувала щодо укладання угоди про визнання винуватості. Зауважень та претензій не має.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши обвинуваченого, захисника, думку прокурора та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винною віднесене до тяжкого злочину. До угоди про визнання винуватості долучена заява потерпілої про надання згоди прокурору на укладення угоди, а отже укладання угоди не суперечить вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачена добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди про визнання винуватості вповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. Обвинувачена заявила, що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди.

Виконавши вимоги ст.ст. 342-348 КПК України, з`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо можливості затвердження угоди, суд вважає, що угода підлягає затвердженню з ухваленням вироку і призначенням узгодженого сторонами покарання з наступних підстав.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_4 непрацевлаштована, має двох малолітніх дітей, раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра на даний час не перебуває, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та повністю відшкодувала потерпілій завдані збитки.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття у вчиненні злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, обтяжують покарання для обвинуваченої, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд також враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Так, згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченій узгодженої в угоді міри покарання.

На підставі ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 2674 гривень 20 копійок.

Згідно ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи викладене, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 12.11.2025 року, слід скасувати.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 314, 368, 370, 373-374, 394, 468-469, 474- 476, 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, від 27 листопада 2025 року, укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; 2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме:

- мобільний телефон марки Iphone 11 білого кольору та сімкартку ПрАТ «ВФ-Україна» повернути власнику.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 12 листопада 2025 року скасувати.

Вирок суду на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1