ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 631/963/25 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/413/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 жовтня 2025 року у відношенні ОСОБА_8 , -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 липня 2024 року під № 0000134 щодо вчинення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 191 і частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, повернуто прокурору, що його затвердив, для усунення виявлених судом недоліків та приведення його у відповідність вимогам закону протягом розумного строку, достатнього для здійснення таких виправлень.

Своє рішення суд мотивував тим, що у обвинувальному акті відсутній належний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, відсутнє формулювання обвинувачення, використано термін «підозрюваний» замість «обвинувачений», що суперечить процесуальній логіці, відсутня конкретизація часу, місця, способу та мотиву вчинення злочину, наявні суперечності між викладом фактичних обставин та юридичною кваліфікацією.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, а обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованою.

Наголошує на тому, що суд фактично перейшов до судового розгляду, досліджуючи фактичні обставини, вийшовши за межі питань, які розглядаються у підготовчому судовому засіданні.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні має чітку структуру, а саме формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Прокурор згідно ст.ст. 338, 340 КПК України, не позбавлений процесуальної можливості, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини, змінити обвинувачення або відмовитися від його підтримання, що також свідчить про передчасність судового рішення, що постановлено судом першої інстанції.

Неправильне зазначення номера свідоцтва адвоката у обвинувальному акті не є істотним порушенням вимог КПК і не впливає на права сторін чи можливість судового розгляду.

Крім цього, суд визнав істотними порушеннями спосіб викладу в обвинувальному акті формулювання терміну про «підозру» замість «обвинувачення».

Зазначивши цю підставу в ухвалі, судом, на думку прокурора допущено формалізм.

Так, документ названо обвинувальний акт, розписки про його отримання складені відповідно до вимог саме ст. 291 КПК, по тексту після викладу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, зазначено «Правова кваліфікація та формулювання обвинувачення».

Тобто слідчим під час викладу фактичних обставин помилково зазначено «Досудовим розслідуванням встановлено» та «Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється».

Також суд здійснив оцінку обгрунтованості обвинувачення, аналізував правильність кваліфікації, наявності складу злочину, суб`єктивну сторону, мотив мету діяння, а також перевірив дійсність нормативних актів, на які послався прокурор.

Щодо місця вчинення злочину, прокурор наголошує на тому, що досудове розслідування було завершено відповідним органом за правилом ч.1 ст. 32 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку захисника, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291 КПК України: зокрема, не містить анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт прокурору виходив зокрема з того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки є певна невідповідність фактичних обставин кваліфікації дій обвинуваченого, відсутня конкретизація часу, місця, способу та мотиву вчинення злочину.

Також суд послався на те, що інструкція, на яку посилається прокурор, не є чинною, а номер свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю є неправильним.

В той же час, в силу ст. ст. 338, 339, 340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись підтримувати державне обвинувачення.

Якщо, встановивши наявність фактичних обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, прокурор не вчинить вказані процесуальні дії, то суд, здійснивши судовий розгляд, повинен в нарадчій кімнаті дати відповідну юридичну оцінку дослідженим доказам і вирішити питання, передбачені кримінальним процесуальним законом.

При цьому, якщо суд дійде до висновків, що не має місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа чи це діяння не містить складу злочину, в якому вона обвинувачувалась, а перекваліфікація дій особи неможлива, виходячи з меж судового розгляду, або не підтверджується вина обвинуваченого, то суд зобов`язаний прийняти рішення у відповідності до ч. 1 ст. 373 КПК України.

Однак, до таких висновків суд може дійти тільки після проведення в повному обсязі судового розгляду з дослідження всіх доказів кримінального провадження, що не передбачено на стадії підготовчого провадження, тому висновки суду щодо наявності або відсутності певних кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину чи достатності фактичних обставин для складу злочину, на даному етапі є передчасними.

В той же час суд першої інстанції, не здійснюючи судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, зокрема питань, пов`язаних з об`ємом обвинувачення, наявності ознак складу злочину, зокрема об`єктивної сторони злочину.

Посилання в ухвалі на те, що фактичні обставини справи неможливо співставити з кваліфікацією дій обвинуваченого, не приймаються колегією суддів, оскільки до таких висновків суд може прийти виключно за результатами судового розгляду по суті.

Аналогічно і питання чинності інструкції, встановлення часу, місця мотиву і мети має встановлюватись судом під час судового розгляду по суті.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, а визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора

З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з частиною мотивів суду першої інстанції, які стали підставою для повернення обвинувального акту, зокрема посилання суду першої інстанції на неналежний виклад у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, недоліки реєстру досудового розслідування, неналежне встановлення часу, місця, мотиву та мети кримінальних правопорушень, суперечності між викладом фактичних обставин та юридичною кваліфікацією та посилання суду на недоліки у відомостях свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю захисника та на не чинність інструкції.

Поряд з вказаним, з обвинувального акту вбачається, що сторона обвинувачення під час формулювання обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого, замість обвинувачується зазначила підозрюється.

Згідно з приписами статті 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Концепт належної правової процедури є одним із найзагальнішим і водночас фундаментальним явищем будь-якої демократичної правової держави сучасності.

В доктрині вітчизняного кримінального процесу під належною правовою процедурою розуміється такий порядок здійснення юридично значущих дій, який втілює на практиці верховенство права шляхом застосування до кожної особи тих норм права, що цілком відповідають усім важливим об`єктивно існуючим обставинам та дозволяють недвозначно та заздалегідь спрогнозувати таке застосування і його результати.

Вказані недоліки обвинувального акту, на думку суду, можуть негативно вплинути на ефективність реалізації сторонами їх процесуальних прав, а крім того і захисту обвинуваченого і реалізацію цього процесуального права.

Колегія суддів наголошує на тому, що на стадії підготовчого провадження виконується функція контролю за досудовим розслідуванням, відповідність вимогам КПК України обвинувального акту та організаційна (підготовча) функція до наступної стадії судового провадження - судового розгляду з метою створення належних умов для успішного виконання завдань кримінального судочинства.

Указані порушення, які допущені стороною обвинувачення при складанні обвинувального акту, на думку суду, є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, зокрема, порушують його право знати у чому його обвинувачують та захищатись від обвинувачення.

Необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

Суд зауважує, що відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а не підозри, як це зазначено в обвинувальному акті.

Відсутність посилання у обвинувальному акті на "обвинувачується", може мати наслідком неправильне трактування його змісту, оскільки саме сторона обвинувачення висуває свою версію щодо причетності особи до вчинення злочинних дій і відповідно пред`являє особі підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яка в подальшому або трансформується у обвинувачення або прокурором виконуються інші процесуальні дії, передбачені положеннями КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені істотні порушення вимог КПК України свідчать про невідповідність направленого обвинувального акту вимогам кримінально-процесуального закону саме в частині зазначення підозрюється замість обвинувачується, та відповідно таке порушення унеможливлює призначення судового розгляду, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскільки колегія суддів погоджується з прокурором в частині необхідності виключення з оскаржуваної ухвали частини мотивів суду для повернення обвинувального акту.

Керуючись ст.ст.404,405, 407,408, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 жовтня 2025 року у відношенні ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду першої інстанції на неналежний виклад у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, недоліки реєстру досудового розслідування, посилання на не чинність інструкції, неналежне встановлення часу, місця, мотиву та мети кримінальних правопорушень, суперечності між викладом фактичних обставин та юридичною кваліфікацією та посилання суду на недоліки у відомостях свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю захисника.

В решті ухвалу районного суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді