Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/790/2025 Справа № 641/6477/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000568 від 05.05.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, військовослужбовця, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Слобідського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України.

За змістом обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у наступному.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 137 від 11.08.2024 солдата ОСОБА_4 , призначеного на посаду гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , визнано таким, що приступив до виконання службових обов`язків. Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548- XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, обіймаючи посаду гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548- XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, обіймаючи посаду гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 25.03.2025 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), самовільно залишив розташування військової частин НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, час проводив на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, для продовження проходження військової служби та закрити кримінальне провадження.

Разом з клопотанням захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , подала копію письмової згоди командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який не заперечує щодо направлення солдата ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби, який буде призначений на посаду до штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому обвинувачення, наслідків та підстав звільнення від кримінальної відповідальності, клопотання захисника підтримав, пояснив суду, що рішення про повернення до військової частини для проходження військової служби є добровільним, та просив звільнити його від кримінальної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі частини п`ятої статті 401 Кримінального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши документи, які характеризують особу обвинуваченого, які надані суду стороною обвинувачення, приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, підлягає задоволенню з таких підстав.

У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

За положеннями пункту першого частини другої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до частини третьої статті 288 Кримінального процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до частини п`ятої статті 401 Кримінального кодексу України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 звільненню від кримінальної відповідальності.

За положенням частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню ухвалою слідчого судді Слобідського районного суду м. Харкова від 28.08.2025 ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався.

Згідно з ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання. Означена норма не регулює питання звільнення з-під варти в залі судового засідання обвинуваченого, якого судом звільнено від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження з цієї підстави. Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Пунктом 5 частини 1 статті 7 КПК України визначено таку загальну засаду кримінального провадження, як "забезпечення права на свободу та особисту недоторканність".

Відповідно до частини 4 статті 12 КПК України, яка регулює загальну засаду кримінального провадження «Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність»: кожен, хто понад строк, передбачений цим Кодексом, тримається під вартою або позбавлений свободи в інший спосіб, має бути негайно звільнений.

Відповідно до статті 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відтак, після закриття судом кримінального провадження в зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, ухвала про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію на підставі ст. 203 КПК України, а такий обвинувачений, в силу положень ч. 6 ст. 9, ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 377 КПК України, підлягає звільненню з-під варти в залі судового засідання.

Поряд з цим, ОСОБА_4 , окрім ч. 5 ст. 407 КК України, за якою суд закриває кримінальне провадження у відповідній частині в зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності, також обвинувачується за ч. 1 ст. 263 КК України. Розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, продовжується. Тому питання застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого не втрачає своєї актуальності.

Інкриміноване ОСОБА_4 діяння за ч. 1 ст. 263 ч. 2 КК України та дані про обвинуваченого згідно із вимогами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України не виключають застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому відсутні підстави для скасування даного запобіжного заходу.

Сторонами кримінального провадження клопотань щодо зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу не заявлено.

Водночас суд роз`яснює, що сторони кримінального провадження не позбавлені можливості звернутися до суду із клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, зокрема, з огляду на положення ч. 3 ст. 288 КПК України, згідно із якими на обвинуваченого покладається обов`язок після набрання ухвалою про закриття судом кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності законної сили не пізніше 72 годин прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Цивільний позов не заявлено та речові докази відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, статтями 285, 286 та 288 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000568 від 05.05.2025, в частині обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор (№27)» обвинуваченому ОСОБА_4 - залишити без змін.

Продовжити розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання цією ухвалою суду законної сили, але не пізніше 72 годин, прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 після набрання цією ухвалою суду законної сили поновити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військовій службі.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Cуддя- ОСОБА_1