Справа № 307/2352/25
Провадження № 1-кп/307/194/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 рокум. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в місті Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 26.03.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01.07.2025 року до суду з Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за №0000057 від 01.02.2025 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вказане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду.

Представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 05.08.2025 року подала до суду клопотання про скасування арешту майна, а саме на мобільний телефон марки «Samsung», Prism Crush Black, SM-A715FZKUSEK чорного кольору, належний ОСОБА_6 , на який накладено арешт згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_8 , 04.02.2025 року та зобов`язати повернути ОСОБА_6 арештоване майно.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що відносно ОСОБА_6 кримінальне провадження органом досудового слідства не здійснюється та йому не повідомлялось про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України. ОСОБА_6 також не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Зважаючи на це, ОСОБА_6 вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна під арештом і останній підлягає скасуванню. З урахуванням того факту, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні направлено для подальшого розгляду до Тячівського районного суду Закарпатської області, та досудове розслідування в даному кримінальному провадженні закінчено, просить скасувати арешт на мобільний телефон належний ОСОБА_6 .

Власник майна ОСОБА_6 та його представник, адвокат ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явилися. 06.10.2025 року представником власника майна подано клопотання про розгляд клопотання про скасування аоешту майна без участі власника майна та його представника.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна. Додав, що вказаний мобільний телефон містить переписку з іншими учасниками кримінального провадження та являється речовим доказом і в іншому кримінальному провадженені. Відтак поверенння цього речового доказу може завдати шкоди для кримінального провадження.

Обвинувачений та його захисник, просили відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 4 лютого 2025 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 01 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а саме: мобільний телефон марки: «Xiomi», моделі: «Redmi 13C», IMEI 1: НОМЕР_1 , всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_2 , сім карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», НОМЕР_3 , гідкорокостюм, який поміщено до спец пакету НПУ №WAR1758754, які належать володільцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна; мобільний телефон марки: «Samsung Galaxy» IMEI: НОМЕР_4 , всередині якого знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , сім карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового розгляду - судом.

У частині другій вказаної статті цього Кодексу зазначено про те, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, суд має встановити відсутність підстав для його подальшого застосування у конкретному кримінальному провадженні, розгляд якого здійснюється судом, при цьому правомірність та обґрунтованість арешту майна визначається наявністю передбачених законом підстав, зв`язком з обставинами конкретного кримінального провадження, змістом ухвали про накладення арешту та належним мотивуванням клопотання про скасування арешту.

Ураховуючи наведене, а також те, що вказаний речовий доказ судом не досліджувався, а також той факт, що вилучений мобілний телефон згідно протоклів процесуальних дій, які досліджені судом, містить переписку з іншими учасниками кримінального провадження та є також речовим доказом у іншому кримінальному провадженні, яка також знаходиться у провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області, суд приходить до висновку, що мета, з якою накладено арешт на вказаний мобільний телефон не відпала, відтак вказане клопотання є передчасними, а тому до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 131, 170, 174, 369, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 11 год. 40 хв. 8 жовтня 2025 року.

Головуючий ОСОБА_1