УХВАЛА

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 205/12800/25

провадження № 51-92 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі-Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвали Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 серпня 2025 року та Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року,

встановив:

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 серпня 2025 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 Кримінального кодексу України (далі - КК), відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року апеляційну скаргу засудженого залишено без задоволення, а ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 серпня 2025 року - без змін.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК)суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 428 КПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам статті 427 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Водночас судовим рішенням, яке перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, є рішення, постановлене судом по суті кримінального провадження щодо визнання особи винуватою у вчиненні злочину, виправдання особи, застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру тощо.

У статті 539 КПК визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Частиною 6 статті 539 КПК передбачено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2019 року наявний висновок про те, що ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.

Отже, оскільки оскаржувані рішення стосуються питань, пов`язаних із виконанням вироку, то вони не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому колегія суддів вважає за необхідне на підставі пункту 1 частини 2 статті 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

До того ж, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з необхідності забезпечення реалістичної перспективи звільнення та наявності ефективної процедури перегляду питання подальшого тримання особи під вартою. Разом з тим цей Суд визнає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) не гарантує багаторівневе оскарження рішень щодо виконання покарання; визначення обсягу судового контролю та інстанційності належить до дискреції держави; відсутність касаційного перегляду не порушує статтю шосту або статтю п`яту Конвенції, якщо особа має реальну можливість повторного звернення до суду. Національне законодавство України передбачає таку можливість, оскільки відмова в умовно- достроковому звільненні не є остаточною і не позбавляє засудженого права на повторне подання клопотання. Таким чином, обмеження касаційного перегляду у цій категорії справ відповідає європейським стандартам та принципу правової визначеності.

На підставі наведеного, керуючись частиною другою статті 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвали Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 серпня 2025 року та Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3