Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/791/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, на строк до 22.12.2025, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000197, відомості про яке 17.04.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000197 від 17.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше квітня 2025 року, непрацюючий мешканець Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_8 , усвідомлюючи те, що шляхом проведення заборонених операцій у сфері обігу психотропних речовин є можливість швидко незаконно збагатитися, а також будучи обізнаним про місця та осіб, які займаються виготовленням психотропної речовини метамфетамін, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , стали на злочинний шлях нетрудового збагачення за рахунок вчинення протиправних дій, спрямованих на незаконний збут психотропних речовин та організували і очолили організовувану злочинну групу, до складу якої залучили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 .

Переслідуючи кінцеву мету такої протиправної діяльності отримання незаконного доходу, а як спосіб її досягнення перевезення, зберігання, пересилання та збут психотропних речовин з наступним оберненням отриманих грошових коштів на свою та співучасників користь, ОСОБА_8 , діючи як організатор очолюваного ним злочинного об`єднання, для реалізації своїх намірів розробив злочинний план, який передбачав наступні неправомірні дії: пошук потенційних покупців для збуту психотропної речовини, ведення перемовин із ними з цих питань; розподіл між ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6

-2-

психотропної речовини відповідно до обсягу можливого збуту; упакування психотропної речовини у спосіб, який би забезпечував неможливість вільного виявлення психотропної речовини сторонніми особами; перевезення та збут за грошові кошти незаконно виготовленої, забороненої в обігу речовини «метамфетамін»; отримання грошових коштів від збуту психотропної речовини з подальшим їх зняттям та розподілом між учасниками організованої групи.

Розраховуючи на довготривалість і систематичність передбачених планом злочинних дій та розуміючи неможливість самостійної реалізації злочинного задуму, ОСОБА_8 роз`яснив учасникам організованої ним злочинної групи ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , його суть та узгодив з ними ступені співучасті і роль кожного у цій діяльності для досягнення запланованого результату.

Зокрема, ОСОБА_8 як організатор, опрацював і узгодив із співучасниками групи план реалізації злочинних дій, визначив роль кожного її учасника та розподілив між ними обов`язки. Крім того, визначив для себе у здійсненні подальших злочинних дій наступні функції: загальне керівництво та координацію дій всіх учасників організованої групи; розроблення плану вчинення злочинів, а за необхідності внесення до нього коректив; визначення та розподіл ролей між усіма учасниками організованої групи: встановлення та контроль за дотримання загальновизначених правил поведінки і конспірації в організованій групі; забезпечення всіх учасників організованої групи психотропною речовиною «метамфетамін», для її подальшого збуту; фінансування діяльності організованої групи; пошук потенційних покупців для збуту їм вказаної забороненої продукції; координація дії інших учасників групи під час готування та вчинення кримінальних правопорушень; здійснення контролю за обліком збутих психотропних речовин; розподіл отриманих від вчинення протиправної діяльності грошових коштів між учасниками організованої групи.

ОСОБА_10 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_8 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому злочинної ролі функції співорганізатора такої групи, за вказівкою ОСОБА_8 безпосередньо розподіляв та передавав отриману від нього психотропну речовину іншим учасникам групи ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , а також особисто здійснював збут психотропних речовин, при цьому вживаючи заходів конспірації такої протиправної діяльності організованої групи, крім того за відсутності ОСОБА_8 виконував функції організатора.

ОСОБА_9 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_8 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому злочинної ролі функції співорганізатора такої групи, за вказівкою ОСОБА_8 , організував роздрібну мережу збуту психотропних речовин, яку отримував від ОСОБА_8 , до якої залучив ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших не встановлених на даний час осіб. Крім того, ОСОБА_9 на виконання відведеної йому організатором злочинної ролі здійснював передавання грошових коштів, отриманих в результаті незаконного збуту психотропних речовин організатору групи, брав участь в розподілі грошових коштів між всіма її учасниками.

ОСОБА_12 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_8 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому злочинної ролі виконавця злочину, за вказівкою ОСОБА_8 організував роздрібну мережу збуту психотропних речовин, яку отримував від ОСОБА_8 , залучивши до неї невстановлених на даний час осіб, передавав грошові кошти отриманні в результаті збуту психотропних речовин організатору групи, здійснював безпосередній збут психотропної речовини «метамфетамін».

-3-

ОСОБА_13 , являючись активним учасником, створеної ОСОБА_8 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому останнім злочинної ролі виконавця злочину, особисто здійснював незаконний збут психотропних речовини, отриманих від ОСОБА_8 , особам з числа наркозалежних.

ОСОБА_14 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_8 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому останнім злочинної ролі виконавця злочину, отримував від співорганізатора групи ОСОБА_10 психотропну речовину «метамфетамін», яку надалі розфасувавши на окремі «дози» за вказівкою останнього незаконно збував особам з числа наркозалежних, а грошові кошти виручені від продажу передавав через ОСОБА_10 , організатору ОСОБА_8

ОСОБА_6 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_8 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому останнім злочинної ролі виконавця злочину, отримував від співорганізатора групи ОСОБА_10 психотропну речовину «метамфетамін», яку надалі розфасувавши на окремі «дози» за вказівкою останнього незаконно збував особа з числа наркозалежних, а грошові кошти виручені від продажу передавав через ОСОБА_10 , організатору ОСОБА_8

ОСОБА_15 , являючись активним учасником створеної ОСОБА_8 організованої групи, виконуючи відповідно до відведеної йому останнім злочинної ролі виконавця злочину, отримував від співорганізатора групи ОСОБА_9 психотропну речовину «метамфетамін», яку надалі розфасувавши на окремі «дози» за вказівкою останнього незаконно збував особа з числа наркозалежних, а грошові кошти виручені від продажу передавав через ОСОБА_9 організатору ОСОБА_17 .

Дії членів організованої ОСОБА_8 злочинної групи були направлені на вчинення особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, організації мережі збуту «метамфетаміну» з метою подальшого отримання грошових коштів від такої протиправної діяльності. Кожен із учасників групи усвідомлював, що невиконання будь-ким із них своїх злочинних обов`язків позбавляло б можливості реалізувати заплановані протиправні наміри.

Дані обставини вимагали від кожного з учасників старанної, багатобічної та тривалої у часі підготовки до вчинення злочинів, узгодження дій між всіма учасниками, відданості та відповідальності кожного в умисній спільній злочинній діяльності, спрямованій на досягнення поставлених цілей.

21.08.2025 о 13 год 51 хв ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи спільні злочинні наміри організованої ОСОБА_8 злочинної групи, дотримуючись заздалегідь обумовленого плану та керуючись встановленими в злочинній групі правилами поведінки, перебуваючи в м. Мукачеві, біля трикотажної фабрики «Мрія» по вул. Т. Масарика, 13, отримав від ОСОБА_18 грошові кошти в розмірі 1000 грн, після чого ОСОБА_6 сів у транспортний засіб «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , та направився до будинку № 37 по вул. Свято-Михайлівській в м. Мукачеві, де зустрівся з ОСОБА_14 та разом спустилися в підвальне приміщення вказаного будинку.

У подальшому, ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії спільно із ОСОБА_14 , вийшовши з підвального приміщення сіли в транспортний засіб «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , та поїхали на АЗС «SHELL», яка розташована за адресою: м. Мукачево, вул. Т. Масарика, 3, де ОСОБА_6 , вийшовши з вказаного транспортного засобу, умисно, з корисливих мотивів у складі організованої ОСОБА_8 злочинної групи, незаконно збув 0,1035 г психотропної речовини «метамфетамін» (висновок експерта № СЕ-19/107-25/10692-НЗПРАП).

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 06 год 15 хв 25.10.2025,

-4-

мешканець м. Мукачева ОСОБА_14 , реалізуючи спільні злочинні наміри організованої ОСОБА_8 злочинної групи, розуміючи протиправний характер своїх дій та діючи у складі організованої злочинної групи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленою особою, з метою подальшого збуту, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав кристалічну речовину білого кольору із вмістом в ній психотропної речовини метамфетамін, зокрема п`ять згортків загальною вагою приблизно 5 г.

У подальшому, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах вказану психотропну речовину ОСОБА_14 переніс за місцем свого проживання, а саме до квартири АДРЕСА_2 , де заховавши в одній із кімнат будинку умисно, незаконно, з метою подальшого збуту, зберігав до моменту її виявлення і вилучення працівниками поліції, що мало місце 25.10.2025 о 06 год 15 хв під час проведення обшуку за вказаною адресою.

25.10.2025 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий мотивував обґрунтованістю пред`явленої останньому підозри, тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі доведення винуватості, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

При вирішенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахувала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З метою запобігання встановлених в ході судового розгляду ризикам, слідчий суддя уважала за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою домашній арешт, або визначити йому заставу у мінімальному розмірі. Вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною, такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам. Стверджує про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри. Також зазначає про те, що в даному кримінальному провадженні не доведено жодний з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Сама лише тяжкість злочину не може бути достатньою підставою для тримання особи під вартою. Слідчим суддею безпідставно не враховано наявність у підозрюваного постійного місця проживання, малолітньої дитини на утриманні. Окрім іншого, слідчим суддею безпідставно не визначено підозрюваному заставу, оскільки жодних перешкод у цьому немає.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника, неявка яких, з урахуванням вимог ст. 405, 422 КПК України, не

-5-

перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, клопотання про бажання брати участь у судовому провадженні, або відкладення судового засіданні на інший термін не подавали.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

-6-

репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваної запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000197 від 17.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України.

25.10.2025 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 25.10.2025 за клопотанням слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22.12.2025 без визначення застави.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність слідчим обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити

-7-

будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Як встановила слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України за, що йому в разі доведеності вини загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаного кримінального правопорушення це свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, доведена органами досудового розслідування та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає. Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується доказами, а саме: протоколами за результатами негласних слідчих (розшукових) дій, висновком судової експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності

-8-

отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер, тривалість та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідила обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахувала наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за яке йому, в разі доведеності вини, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшла до висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та належним чином мотивувала свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик у свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд зауважує, що предметом інкримінованого ОСОБА_6 злочину виступають психотропні речовини. Даному злочину притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому. Саме тому право кожного на охорону здоров`я, в тому числі і від негативного впливу на організм людини наркотичних, психотропних і токсичних речовин, визначено як одне із основних прав людини, та закріплене у ст. 49 Конституції України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, застосований ОСОБА_6 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про її особу та тяжкості пред`явленої їй підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всупереч доводам захисника, ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією

-9-

про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає обґрунтованим висновок суду щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_6 на даній стадії кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що всупереч доводів захисника-адвоката ОСОБА_5 , узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав визначити підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України ; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин, обставини, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини, кількість та ступінь встановлених ризиків, апеляційний суд вважає, що визначення застави в даному випадку та на даний момент є недоцільним, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може порушувати покладені на нього обов`язки та перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

-10-

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2025 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді