Справа № 344/1362/26
Провадження № 1-кс/344/842/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання Старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №№0000436 від 12.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 191 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що у провадженні П`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження №0000436 від 12.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 191 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що командир 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 та командир роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_6 , діючі під прикриттям першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_7 , перевищують свої службові повноваження.

Так встановлено, що у військовій частини НОМЕР_1 НГУ проходять військову службу з 2022-2023 років наступні військовослужбовці: старший стрілець 1 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водій 1 стрілецького батальйону ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такелажник 2 автомобільного відділення автомобільного взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такелажник такелажного відділення господарчого взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак фактично з 2022-2023 по теперішній час вказані військовослужбовці, з дозволу ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відсутні на військовій службі та не виконують ніяких дій, пов`язаних з несенням військової служби.

Також встановлено, що щомісяця командир 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 та командир роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_6 , діючі під прикриттям першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_7 , перевищуючи свої службові повноваження, подають відомості щодо нарахування вказаним військовослужбовцям щомісячного грошового забезпечення. Окрім цього, про відсутність на службі вказаних військовослужбовців усвідомлені їх безпосередні командири, які щомісяця безпосередньо, по вказівці командування, готують відомості щодо нарахування останнім щомісячного грошового забезпечення.

Так, попередньо встановлено, що збитки від незаконного нарахування щомісячного грошового забезпечення військовослужбовцям, які відсутні у військовій частині, становлять більше 2 000 000 грн.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст. 426-1 КК України відноситься до особливо тяжких, оскільки за його вчинення передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Вказані відомості отримані та перевірені досудовим слідством, а також з використанням можливостей Івано-Франківського управління ВБ ДВБ НП України та ДВКР СБ України.

22.01.2026 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено банківські картки НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Окрім цього, 22.01.2026 проведено обшук у автомобілі марки Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_6 яким користується ОСОБА_7 , під час якого виявлено банківську картку НОМЕР_7 та мобільний телефон Nokia чорного кольору.

22 січня 2026 року вищеперелічені предмети, документи визнано речовими доказами, оскільки у зазначених документах містяться, серед іншого, відомості, що можуть підтверджувати факт проходження чи не проходження ОСОБА_11 військової служби на території військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладене, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені за місцем проживання та місцем проживання ОСОБА_7 речі, оскільки останні відповідають ознакам, визначеним ст. 98 КПК України.

Слідчий подав заяву, про розгляд клопотання без участі, клопотання підтримує, прость задоволити.

ОСОБА_7 проти задоволення клопотання не заперечував.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб..

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, 22.01.2026 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено банківські картки НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Окрім цього, 22.01.2026 проведено обшук у автомобілі марки Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_6 яким користується ОСОБА_7 , під час якого виявлено банківську картку НОМЕР_7 та мобільний телефон Nokia чорного кольору.

22 січня 2026 року постановою Старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , банківські картки НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_7 та мобільний телефон Nokia чорного кольору визнано речовими доказами.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що воно в подальшому може мати доказове значення під час досудового розслідування та могло зберегти на собі сліди злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпоряджання та користування з метою забезпечення збереження речових доказів на вилучені у ОСОБА_7 , в ході проведення обшуків 22.01.2026 банківські картки НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_7 та мобільний телефон Nokia чорного кольору.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1