КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/9370/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28 частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 28 частиною третьою статті 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000700 від 09 серпня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000700 від 09 серпня 2024 року - задоволено частково.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28 частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 28 частиною третьою статті 307 КК України, на 60 діб, до 23 січня 2026 року, включно.

Визначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

СДРПОУ: 26208059

MФO: 820172

банк: Державна казначейська служба України, м. Київ

p/p.UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, зобов?язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати до суду за першою вимогою, а також строком до 23 січня 2026 року виконувати наступні обов?язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з міста Кривій Ріг без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в?їзд в Україну;

- не спілкуватись із свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні.

3 моменту внесення застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали визначено до 23 січня 2026 року.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та змінити запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_7 на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт; у разі якщо суд дійде висновку, що існують певні ризики та є підстави для продовження такого запобіжного заходу, виходячи з матеріального стану ОСОБА_7 застосувати заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вважає оскаржувану ухвалу помилковою та такою, що не відповідає нормам КПК України, правовим висновкам ЄСПЛ.

У мотивуванні апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді прийнята p суттєвими порушеннями статті 372 КПК України; в ухвалі не зазначено закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 ; зазначена обставина свідчить про те, що слідчим суддею саме обґрунтованість підозри не перевірялась.

Крім того, обґрунтування, яке може бути прийнятним на початку слідства, з часом має переглядатися; за установленою позицією ЄСПЛ, після спливу певного часу одного лише факту існування обґрунтованої підозри вже недостатньо для продовження ув`язнення.

Зазначає, що слідчий суддя має при розгляді клопотання рухатися від найм`якішого запобіжного заходу до суворішого, а обов`язок доведення необхідності ізоляції особи повністю покладено на сторону обвинувачення; прокурор зобов?язаний довести негативне твердження, що жоден інший запобіжний захід (особисте зобов?язання порука, застава чи домашній арешт) не буде ефективним.

Посилається на те, що спочатку прокурор повинен довести належними доказами, а потім, відповідно, суд повинен навести у своєму рішенні конкретні факти, чому такі ризики справді існують у конкретній справі і чому жоден інший запобіжний захід не нейтралізує їх.

Зауважує, що особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому; при цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний може спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди, але цього недостатньо для обрання запобіжного заходу; якщо про ризик переховування заявлено слідчим, прокурором, то суд має виходи виключно з конкретної оцінки фактів, сукупність яких може доводити, а спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним негативних дій.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальні законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, треба врахувати, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Також зауважує, що в клопотанні зазначено, що підозрюваний перебуваючи на волі зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Посилання на інші ризики є лише припущенням.

Також зазначає, що частина четверта статті 182 КПК України визначає, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути явно непомірним для нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000700 від 09 серпня 2024 року за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 263, частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27 частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 263 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частиною першою статті 263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28 частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною другою статті 372, частиною першою статті 14, частиною другою статті 372 КК України.

28 травня 2025 року о 06 год. 06 хв. ОСОБА_7 затримано на підставі статті 208 КПК України.

Того ж дня, останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України.

20 жовтня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру, саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, а саме:

- участі у злочинній організації, вчиненій службовою особою з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною третьою статті 255 КК України;

- носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вчинених злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 263 КК України;

- незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених повторно, організованою групою (у формі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України;

- незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених повторно, організованою групою (у формі злочинної організації), тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, а також у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 263 КК України:

- носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, вчинених злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 263 КК України;

- придбанні та зберіганні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого

частиною першою статті 263 КК України.

30 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі №757/24951/25-к до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 липня 2025 року (включно).

16 липня 2025 року постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 28 серпня 2025 року.

23 липня 2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі №757/34509/25-к строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено у межах строку розслідування, тобто до 28 серпня 2025 року.

20 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі №757/39881/25-к строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 6-ти місяців, тобто до 28 листопада 2025 року.

26 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі №757/40987/25-к строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено у межах строку розслідування, тобто до 26 жовтня 2025 року.

23 жовтня 2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено у межах строку розслідування, тобто до 28 листопада 2025 року (включно).

У кримінальному провадженні виконано необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на отримання та перевірку зібраних доказів, після чого 18 листопада 2025 року підозрюваним та їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування в порядку статті 290 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується:

- протоколами за результатами проведення НСРД у вигляді спостереження за особою від 08 листопада 2024 року;

- протоколом за результатами проведення НСРД у вигляді аудіо- відеоконтролю особи від 25 вересня 2024 року;

- протоколом за результатами проведення НСРД у вигляді аудіо- відеоконтролю особи від 29 січня 2025 року;

- протоколами за результатами проведення НСРД у вигляді аудіо- відеоконтролю особи від 11 лютого 2025 року;

- протоколами за результатами проведення НСРД у вигляді аудіо- відеоконтролю особи від 05 березня 2025 року;

- протоколами за результатами проведення НСРД у вигляді аудіо- відеоконтролю особи від 16 квітня 2025 року;

- протоколами за результатами проведення НСРД у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 18 листопада 2024 року;

- протоколами за результатами проведення НСРД у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04 березня 2025 року;

- протоколами за результатами проведення НСРД у вигляді контролю за вчиненням злочину від 16 квітня 2025 року;

- протоколами допитів свідка ОСОБА_14 від 25 січня 2025 року; 20 березня 2025 року, 19 травня 2025 року;

- протоколом огляду та добровільної видачі предметів від 11 квітня 2025 року;

- протоколом огляду від 24 травня 2025 року;

- протоколом огляду речей від 07 лютого 2025 року;

- іншими матеріалами досудового розслідування окремо та в їх сукупності.

25 листопада 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28 частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 28 частиною третьою статті 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000700 від 09 серпня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000700 від 09 серпня 2024 року - задоволено частково.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28 частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 28 частиною третьою статті 307 КК України, на 60 діб, до 23 січня 2026 року, включно.

Визначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

СДРПОУ: 26208059

MФO: 820172

банк: Державна казначейська служба України, м. Київ

p/p.UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, зобов?язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати до суду за першою вимогою, а також строком до 23 січня 2026 року виконувати наступні обов?язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з міста Кривій Ріг без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в?їзд в Україну;

- не спілкуватись із свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні.

3 моменту внесення застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали визначено до 23 січня 2026 року.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які долучено до клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження та факт вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру (яке відповідає формальним вимогам статті 277 КПК та здійснене згідно із статтями 111, 135, 278 КПК), дають підстави визнати набуття ним статусу підозрюваного та наявність в його діяннях ознак кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28 частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 28 частиною третьою статті 307, частиною першою статті 263 КК України.

З наведених підстав, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що ухвала слідчого судді прийнята з суттєвими порушеннями статті 372 КПК України; в ухвалі не зазначено закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 ; зазначена обставина свідчить про те, що слідчим суддею саме обґрунтованість підозри не перевірялась; одного лише факту існування обґрунтованої підозри вже недостатньо для продовження ув`язнення, є безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що заявлені під час застосування вказаного запобіжного заходу ризики об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, наявні у матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами слідчий суддя врахував встановлення обґрунтованості підозри, продовження існування ризиків, тривалість та стійкість інкримінованої протиправної діяльності та її наслідки, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Крім того, погоджується колегія суддів і з встановленим судом розміром застави, який є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищезазначене, не заслуговують на увагу суду посилання сторони захисту на те, що судом було визначено непомірну заставу для ОСОБА_7 .

З наведеного вбачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28 частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 28 частиною третьою статті 307 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки доказів зменшення вказаних ризиків стороною захисту не надано.

Посилання апелянта на те, що спочатку прокурор повинен довести належними доказами, а потім, відповідно, суд повинен навести у своєму рішенні конкретні факти, чому такі ризики справді існують у конкретній справі і чому жоден інший запобіжний захід не нейтралізує їх; особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому; при цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний може спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди, але цього недостатньо для обрання запобіжного заходу; якщо про ризик переховування заявлено слідчим, прокурором, то суд має виходи виключно з конкретної оцінки фактів, сукупність яких може доводити, а спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним негативних дій, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4