Справа № 214/680/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , про негайне звільнення та протиправні дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо незаконного затримання, на протиправні дії працівників поліції щодо невнесення до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі громадянина ОСОБА_3 (ст. 146 КК України), -

ВСТАНОВИВ:

У своїй скарзі адвокат ОСОБА_2 просить слідчого суддю, посилаючись на ст. 206 КПК України, надати правову оцінку діям посадових та відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 про незаконне утримання ОСОБА_3 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати негайно звільнити його, зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надати відомості (документи), на підставі яких ОСОБА_3 затриманий та утримується в даній установі, у разі перебування ОСОБА_3 у ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно доставити його до слідчого судді, зобов`язати органи досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 (ст. 146 КК України) та розглядати дану скаргу за особистої участі ОСОБА_3 , чим зобов`язати відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 доставити ОСОБА_3 до зали суду.

В обґрунтування даної скарги адвокат ОСОБА_2 , зокрема, зазначає, що 16 січня 2026 року ОСОБА_3 було незаконно затримано співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та його до цього часу незаконно утримують у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 без будь-якого судового рішення.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених ст. 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, відповідно до положень ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Отже, щодо заявлених у скарзі вимог адвоката ОСОБА_2 про надання правової оцінки діям посадових та відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного утримання ОСОБА_3 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання негайно звільнити його, щодо зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надати відомості (документи), на підставі яких ОСОБА_3 затриманий та утримується в даній установі, а в разі перебування ОСОБА_3 у ІНФОРМАЦІЯ_2 - щодо негайного доставлення його до слідчого судді та щодо розгляду даної скарги за особистої участі ОСОБА_3 , у зв`язку з чим зобов`язати відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 доставити ОСОБА_3 до зали суду, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Так, з аналізу вищенаведених норм законодавства можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України та ст. 206 КПК України регламентують відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Утім, зі змісту скарги слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою неуповноваженою службовою особою у порядку ст. 207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку з розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства, службові (посадові) особи РТЦК та СП не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції, а відтак ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, у зв`язку чим повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Положеннями КПК України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Однак, згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Так, ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

У зв`язки з такими обставинами наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за перерахованими вище вимогами, викладеними у скарзі.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами РТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що й було зроблено адвокатом ОСОБА_2 , а тому провадження у скарзі в частині вимог останнього про зобов`язання органу досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 (ст. 146 КК України) підлягаю відкриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 9, 24, 26, 206, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , в частині заявлених вимог про надання правової оцінки діям посадових та відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного утримання ОСОБА_3 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання негайно звільнити його, щодо зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надати відомості (документи), на підставі яких ОСОБА_3 затриманий та утримується в даній установі, а в разі перебування ОСОБА_3 у ІНФОРМАЦІЯ_2 - щодо негайного доставлення його до слідчого судді та щодо розгляду даної скарги за особистої участі ОСОБА_3 , у зв`язку з чим зобов`язати відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 доставити ОСОБА_3 до зали суду.

Відкрити провадження за скаргою ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , в частині заявлених вимог про зобов`язання органу досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 , призначивши розгляд скарги в цій частині заявлених вимог на 23 січня 2026 року, на 10 годин 30 хвилин.

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження за частиною заявлених вимог може бути оскаржена протягом 5 днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1