Справа № 519/2615/25
Провадження № "Е"1-кс/519/555/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 м. Південне

Слідчий суддя Південного міського суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» на постанову слідчого СВ відділення поліції № 4 Одеського управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 12.07.2025 про закриття кримінального провадження №0001464 від 23.12.2021 за ч. 5 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Південного міського суду Одеської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» на постанову слідчого СВ відділення поліції № 4 Одеського управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 12.07.2025 про закриття кримінального провадження №0001464 від 23.12.2021 за ч. 5 ст.191 КК України, яка обґрунтована тим, що 12.07.2025 постановою слідчого СВ відділення поліції № 4 Одеського управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0001464 від 23.12.2021 закрито зв`язку із відсутністю у діях службових осіб ТОВ «ЖИЛПРОМБУД СЕРВІС» щодо неповернення ними ТОВ«БАУКРАФТ УКРАЇНА», отриманих від останнього 16.02.2018 в оренду 4 сталевих підвісних платформ ZLP-630, у діях службових осіб інших суб`єктів господарської діяльності щодо неповернення ними ТОВ «ЖИЛПРОМБУД СЕРВІС» цих платформ складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.191 КПК України. При проведенні досудового розслідування у кримінальному провадження №0001464 від 23.12.2021 слідчий не здійснив всього обсягу слідчих (розшукових) та процесуальних дій, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, хоча мав таку можливість, що є неприпустимим. Не допитано всіх можливих свідків, зокрема працівників ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА», ТОВ «ЖИЛПРОМБУД СЕРВІС», ТОВ «БУДІНТО», ТОВ «ІНТОБУД», ПП «РАКУРС-АС», ТОВ «АЛЬТРАСТА», осіб які працювали на будівельному майданчику ЖК «Острови», ЖК «Ліс Sky». Не встановлено місцезнаходження 4 сталевих підвісних платформ ZLP-630 з номерами щитів керування № 170327020, №170327050, № 170327010, № . Не перевірено належним чином обставини можливої передачі майна ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» третім особам. Не призначено жодної експертизи чи оцінки вартості викраденого майна. Замість цього слідчий обмежився допитами керівників групи підприємств, які після фактичного заволодіння люльками ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» не маючи прав володіння, користування та розпорядження ними використовувала їх у власній господарській діяльності та листами «відписками» від них. При цьому, слідчий не вчинив жодних слідчих дій спрямованих на те щоб поставити твердження зазначених осіб під сумнів, приймав їх як достовірні апріорі, без жодної перевірки. В тому числі слідчий взагалі не досліджував суб`єктивну сторону дій зазначених осіб, в тому числі дійсні мету та мотиви їх дій з люльками ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» після протиправного заволодіння ними. Не врахував, що зазначені особи повинні були знати і знали, що дійсним власником майна, яке вони використовували у своїй діяльності після заволодіння було ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА». Не перевірив наявності в їх діяннях ознак легалізації протиправно привласнених люльок ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» шляхом маскування дійсного походження привласненого майна, приховування дійсного джерела його походження, приховування дійсного місцезнаходження всіх привласнених люльок від потерпілого та слідчого. Якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, тощо. Не перевірив належним чином наявні у нього відомості щодо існування іншого кримінального провадження (КП 0001344) за ст. 185 та ст. 191 КК України з іншими потерпілими від діянь керівництва ТОВ "ІНТОБУД" які похідним чином вказують на те що невстановлені особи з складу керівництва ТОВ "ІНТОБУД" в межах одеської області усвідомлено, організовано та систематично здійснювали протиправне заволодіння люльками малих будівельних підприємств з подальшим їх відмиванням і використанням у господарській діяльності. Відповідно, відомості отримані в ході іншого кримінального провадження можуть мати значення для встановлення дійсних мотиву та мети в діяннях осіб щодо неповернення люльок ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» з подальшим їх використанням. Не зважаючи на це, слідчий не вчинив належних дій для долучення до цього провадження доказів зібраних в ході іншого кримінального провадження. Такі недоліки свідчать про те, що слідчим не забезпечено належного дослідження всіх істотних обставин справи, що унеможливлює можливість обґрунтованого висновку щодо наявності або відсутності в діях будь-яких осіб ознак складу кримінального правопорушення. Невиконання цих дій свідчить про формальний підхід до проведення досудового розслідування та порушення вимог ст. 2, 9, 22, 91, 93 КПК України щодо обов`язку забезпечити швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Наведені вище обставини свідчать про неефективність в цілому досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0001464 від 23.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а саме за фактом протиправних дій посадових осіб ТОВ «ІНТОБУД», ТОВ «БУДІНТО» та інших невстановлених осіб, які привласнили майно ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» в особливо великих розмірах. Окрім цього, про формальний підхід до проведення досудового розслідування свідчить і формальність та невмотивованість обрання слідчим підстави для закриття справи. Так, в Постанові слідчий у якості підстави для закриття справи посилається на п.2 ч.1 ст.284 КПК України за якою «кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення». При цьому, в тексті Постанови взагалі не зазначено: ані того в якому саме діянні якої саме особи яка протиправно заволоділа люльками ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» слідчий не вбачає складу кримінального правопорушення; ані того які саме елементи складу кримінального правопорушення слідчий вважає наявними, а які відсутніми в діяннях осіб, які протиправно заволоділи люльками ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА». При цьому, сама собою наявність у справі договорів не може свідчити про відсутність складу кримінального правопорушення. Відповідно до чинного законодавства України та судової практики розмежування кримінальних та цивільних правовідносин здійснюється не за об`єктивною ознакою (наявність або відсутність підписаного тексту під назвою договір), а за суб`єктивною ознакою (дійсні мотив та мета підписання текстів, вина осіб, тощо). У зв`язку з наведеним всі письмові документи, які були підписані керівниками підприємств не маючих права власності на люльки ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» і спрямовані на використання люльок ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» після фактичного незаконного заволодіння ними є нікчемними та відповідно до ст. 236 ЦК України недійсними з моменту їх вчинення. Жодних правових підстав вважати їх укладеними договорами слідчий не мав. Отже, слідчий здійснив висновок про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення до встановлення: самого діяння як елементу об`єктивної сторони кримінального правопорушення; суб`єкту який вчинив діяння; мотиву та мети вчинення суб`єктом діяння, що є порушенням змісту п.2 ч.1 ст. 284 КПК України і безумовною підставою для скасування Постанови. Крім цього, в листі ГУНП в Одеській області № від 24.11.2025 той самий слідчий повідомив представника потерпілого що рішення в порядку п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України було насправді прийнято ним не у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, а у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримання. Зазначене свідчить що слідчий обрав підставу для закриття провадження формально, не замислюючись про її зміст. В інакшому випадку слідчий усвідомлював би що прийняття рішення в порядку п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України з такої надуманої і непередбаченої КПК підстави як вичерпання процесуальних джерел здобуття доказів вини особи у вчиненні зазначеного злочину саме собою є порушенням і підставою для скасування Постанови. Справа в тому, що питання вичерпання можливостей встановлення достатніх доказів є окремою підставою передбаченою п. 3 ч.1 ст. 284 КПК, яка застосовується виключно у випадку встановлення особи що вчинила діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, тобто підозрюваного. При цьому, в описовій частині Постанови не міститься жодних відомостей про повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення і допит цієї особи у якості підозрюваного. При цьому, з 04.10.2019 року кримінальне провадження в якому не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення може бути закрито виключно за п.1 ч.1 ст. 284 КПК України (відсутності події кримінального правопорушення) або за п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України (не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності). При цьому, зі змісту Постанови чітко вбачається що слідчий визнає наявність такої події як незаконне заволодіння люльками ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» що повністю виключає можливість закриття цього кримінального провадження за п.1 ч.1 ст. 284 КПК України. За наведених обставин, слідчий зобов`язаний вчиняти слідчі дії для встановлення особи, яка незаконно заволоділа люльками ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» протягом всього строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння люльками ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА». Одночасно скаржник просить поновити строк на оскарження постанови через поважні причини його пропуску.

Адвокат ОСОБА_3 в режимі відеоконференції зазначив про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення скарги з підстав зазначених в письмових запереченнях, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до норм КПК України.

Слідчий у судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому КПК України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

За визначенням, наведеним у п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі дії слідчого, дізнавача, прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з частиною п`ятою статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів у передбаченому КПК України порядку для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

За змістом частин першої, другої статті 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

За правилами частини першої статті 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи та висновки експертів (частина друга статті 84 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Ураховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, має з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява №23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява №22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Відповідальність, передбачена частиною 5 статті 191 КК України настає за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, якщо такі дії вчинені в особливо великих розмірах або організованою групою.

Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.

Проте, закриваючи кримінальне провадження за відсутністю в діях службових осіб ТОВ «ЖИЛПРОМБУД СЕРВІС» складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України слідчий не спростував відомості, викладені у заяві про злочин від 03.12.2021.

Так, 12.07.2025 постановою слідчого СВ відділення поліції № 4 Одеського управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0001464 від 23.12.2021 закрито зв`язку із відсутністю у діях службових осіб ТОВ «ЖИЛПРОМБУД СЕРВІС» щодо неповернення ними ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА», отриманих від останнього 16.02.2018 в оренду 4 сталевих підвісних платформ ZLP-630, у діях службових осіб інших суб`єктів господарської діяльності щодо неповернення ними ТОВ «ЖИЛПРОМБУД СЕРВІС» цих платформ складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.191 КПК України.

Постанова мотивована тим, що «відносини щодо передачі ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» до ТОВ «ЖИЛПРОМБУД СЕРВІС», а також подальшої передачі і використання їх ТОВ «БУДІНТО», ТОВ «ІНТОБУД», ПП «РАКУРС-АС», ТОВ «АЛЬТРАСТА» супроводжувалися укладенням договорів, тому неповернення підвісних платформ власнику, потерпілому є предметом господарсько-правових спорів, а не кримінальним правопорушенням». Іншого мотивування оскаржувана постанова слідчого не містить.

Слідчий не провів всебічне та повне дослідження всіх обставин кримінального провадження, не допитав працівників ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА», ТОВ «ЖИЛПРОМБУД СЕРВІС», ТОВ «БУДІНТО», ТОВ «ІНТОБУД», ПП «РАКУРС-АС», ТОВ «АЛЬТРАСТА», осіб, які працювали на будівельних майданчиках, не встанови місце знаходження чотирьох сталевих підвісних та передчасно закрив провадження за відсутністю в діях ТОВ «ЖИЛПРОМБУД СЕРВІС» складу кримінального правопорушення, не з`ясувавши чи мала місце подія кримінального правопорушення за ст. 191 ч. 5 КК України, тобто факт вчинення злочину.

Слідчий суддя погоджується із позицією, яка викладена у скарзі про те, що сама по собі наявність договірних правовідносин між ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» до ТОВ «ЖИЛПРОМБУД СЕРВІС» не може свідчити про відсутність умислу на вчинення кримінально-караних дій з боку службових осіб ТОВ «ЖИЛПРОМБУД СЕРВІС», так як укладання вказаних договорів могло бути способом заволодіння майном потерпілого, якщо винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати. Розмежування кримінально-караного злочину від цивільно-правової угоди слід проводити не по тому, як оформлені укладені між сторонами договори, а по тому, що стало результатом цієї договірної діяльності (постанова ВС від 16 серпня 2022 року у справі № 442/3912/19).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора може бути, в тому числі про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов переконання, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням вимог статей 92, 94 КПК України, а її зміст не в повній мірі відповідає вимогам статті 110 КПК України.

У даному випадку слідчому необхідно проаналізувати кожен здобутий ним доказ у кримінальному провадженні у контексті доведеності чи не доведеності події та складу в діяннях осіб кримінального правопорушення, щодо яких проводиться досудове розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку про передчасність та недостатню обґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження не вбачається всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних доказів.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому або дізнавачу у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

В даному випадку, орган досудового розслідування зобов`язаний перевірити чи мало місце сама подія правопорушення, тобто скоєний злочин, якщо так, то ким він був вчинений.

При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

За вищевикладених обставин, скарга підлягає задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись статтями 2, 9, 40, 91, 223, 284, 303-307, 309, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на оскарження постанови слідчого СВ відділення поліції № 4 Одеського управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 12.07.2025 про закриття кримінального провадження №0001464 від 23.12.2021 за ч. 5 ст.191 КК України.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «БАУКРАФТ УКРАЇНА» на постанову слідчого СВ відділення поліції № 4 Одеського управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 12.07.2025 про закриття кримінального провадження №0001464 від 23.12.2021 за ч. 5 ст.191 КК України, задовольнити.

Постанову слідчого СВ відділення поліції № 4 Одеського управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 12.07.2025 про закриття кримінального провадження №0001464 від 23.12.2021 за ч. 5 ст.191 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6