ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа №505/4064/25
Провадження №1-кс/505/1490/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року місто Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Подільськ Одеської області клопотання дізнавча СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000394 від 19.11.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна

До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого дізнавач зазначає, що в ході досудового розслідуванням встановлено, що 18.11.2025, о 09 годині 03 хвилин до чергової частини Подільського РУП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від адміністратора ТСЦ 5149 ОСОБА_5 про те, що 18.11.2025, приблизно о 09 годині 00 хвилин, під час перереєстрації транспортного засобу марки «Opel Vectra», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , було встановлено факт невідповідності номерів кузова.

В подальшому, встановлено особу ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який і намагався перереєструвати вказаний транспортний засіб у зазначеному вище ТСЦ, надавши свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 .

Так, 18.11.2025 в період часу з 15 години 51 хвилин по 15 годину 55 хвилин, зважаючи на виниклі обставини, з метою збереження знаряддя кримінального правопорушення та інших речових доказів, які мають значення для досудового розслідування, слідчим СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , проведено огляд місця події у приміщенні ТСЦ 5149, розташованого за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Соборна, буд. 202Б.

В ході проведення огляду, виявлено та вилучено: автомобіль марки «Opel Vectra» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , а також зазначене свідоцтво серії НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вбачається що автомобіль марки «Opel Vectra» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , є матеріальним об`єктом, який може бути знаряддям кримінального правопорушення, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , може містити на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З цих підстав, автомобіль марки «Opel Vectra» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна зокрема допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

А заборона або обмеження користування, розпорядження майном, як передбачено ч. 11 ст. 170 КПК України можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Необхідність накладення арешту пов`язана з тим, що вилучений автомобіль та мобільний телефон визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Більш того, автомобіль є знаряддям кримінального правопорушення, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу містить в собі ознаки фальсифікації, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Позиція учасників щодо розгляду клопотання

Від дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , до суду надійшло клопотання про розгляд вказаного клопотання без його участі у судовому засіданні вказане клопотання пітримав та просив його задовольнити.

Дізнавч також повідомив, що власника автомобіля марки «Opel Vectra», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повідомити про розгляд вказаного клопотання не було можливості, оскільки на даний час він перебуває за кордоном.

Суд, з метою належного повідомлення власника транспортного засобу марки «Opel Vectra», сірого кольору, реєстраційний номера НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , про дату, час та місце розгляду клопотання про накладення арешту на належне йому майно, розмістив відповідне оголошення на офіційному вебсайті суду.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Застосоване законодавство

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ( ч. 3 ст. 132 КПК України).

Положеннями ст. 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Встановлені обставини

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СД Подільського РУП ГУ НП в Одеській області перебуває кримінальне провадження за № 0000394 від 19.11.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Постановою дізнавача СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області 19.11.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Висновки слідчого судді

Враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, підозра жодній особі не повідомлена, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Щодо визначення місця зберігання речових доказів

Разом з тим, слідчий суддя доходить висновку, що у даному випадку відсутні підстави для визначення слідчим суддею місця зберігання речових доказів, оскільки слідчим у кримінальному провадженні вже прийнято рішення з цього питання (винесено відповідну постанову), та саме на сторону кримінального провадження покладається обов`язок зберігати речові докази у стані, придатному для використання (ч. 2 ст. 100 КПК України), відповідно, у задоволенні клопотання дізнавача в цій частині слід відмовити.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково клопотання дізнавача.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000394 від 19.11.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме:

- автомобіль марки «Opel Vectra», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , вилучений в ході проведення огляду місця події 18.11.2025;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , запаковане до полімерного прозорого сейф-пакету CRI1221791, вилучене в ході проведення огляду 18.11.2025. Відмовити у задоволенні клопотання дізнавача в частині визначення місця зберігання речових доказів.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Відповідальність за збереження вилученого майна та виконання ухвали покласти на сторону обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_9