Провадження № 1-кп/204/1058/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Чечелівського районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 0008947 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 травня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, на утриманні нікого не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в посаді телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління командира 2-ї мінометної батареї 3-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 21 вересня 2024 року, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати, вирішив ухилитись від несення обов`язків військової служби шляхом обману командування в/ч НОМЕР_1 НГ України.

Реалізуючи злочинний умисел, того ж дня, старший солдат ОСОБА_3 , перебуваючи у Чечелівському районі міста Дніпра, подав рапорт до командування про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, пов`язані з необхідністю здійснювати догляд за батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом 2 групи.

До рапорту про звільнення ОСОБА_3 додав завідомо неправдиві відомості, а саме нотаріально засвідчені копії: довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 794259 від 10 липня 2024 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я його батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У довідці до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 794259 від 10 липня 2024 року зазначено, що ОСОБА_6 оглянутий 10 липня 2024 року, йому встановлена 2 група інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково, висновок про умови та характер праці потребує постійного стороннього догляду, підстава: акт огляду МСЕК № 683.

Згідно інформації з КНП «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради, КНП «Синельниківська ЦМЛ» СМР» на виконання постанови КМ України № 1338 від 15 листопада 2024 року прийняло справи та архівні документи від Міжрайонної Васильківської МСЕК, та згідно обліків довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 794259 від 10 липня 2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 не видавалась, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не оглядався.

На підставі вказаних умисних дій військовослужбовця ОСОБА_3 , наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГ України № 80о/с (по стройовій частині) від 26 вересня 2024 року старшого солдата ОСОБА_3 на підставі пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу за пунктом «г» (необхідність здійснювати постійний догляд за одним із батьків з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи) звільнено з військової служби в запас та наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГ України № 200мтд від 03 жовтня 2024 року виключено зі списків особового складу військової частини всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім цього, старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією в посаді телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління командира 2-ї мінометної батареї 3-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 21 вересня 2024 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайства), перебуваючи у Чечелівському районі міста Дніпра подав рапорт до командування про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, пов`язані з необхідністю здійснювати догляд за батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом 2 групи, ввів в оману командування військової частини НОМЕР_1 НГ України, надавши нотаріально засвідчені копії: довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 794259 від 10 липня 2024 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я його батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як підставу для звільнення із військової служби та отримання виплат від військової частини при звільненні, у зв`язку з чим був звільнений зі служби у ВЧ НОМЕР_1 НГ України, та внаслідок звільнення, шляхом обману заволодів майном військової частини, отримавши виплати при звільненні. У продовж періоду з 15 жовтня 2024 року по 26 жовтня 2024 року старшому солдату ОСОБА_3 було нараховано та виплачено грошове забезпечення військовослужбовця на загальну суму 80 584 грн. 86 коп., які останній отримав та розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 НГ України на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися в ухиленні військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфіковано за ч. 4 ст. 409 КК України.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України.

02 жовтня 2025 року між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, що містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, де вказано, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях, щиро розкаявся.

При укладенні угоди сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 : за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на три роки, за ч. 4 ст. 409 КК України покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, із покладенням обо`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, зазначення сторін, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_3 у проведенні кримінального провадження щодо нього, наявність можливості забезпечення швидшого судового розгляду кримінального провадження.

Окрім цього, до суду надійшла заява представника потерпілого ОСОБА_8 , в якій останній не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 та прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 .

Як вбачається з пояснень обвинуваченого та доводів прокурора, захисника в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, що дають об`єктивні підстави для визнання винуватості обвинуваченого у їх вчиненні.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільною та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України є правильною. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким кримінальним правопорушенням, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

За наведених обставин, слід затвердити укладену 02 жовтня 2025 року між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати на проведення по справі судово-економічної експертизи № СЕ-19/104-25/34678-ЕК від 24 вересня 2025 року, згідно наданої довідки.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02 жовтня 2025 року між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді:

- за ч. 1 ст. 190 КК України 3 (трьох) років обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 409 КК України 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку трьох років не вчинить нового правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили, заставу, визначену ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 22 серпня 2025 року у розмірі 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, внесену ОСОБА_9 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області від 25 серпня 2025 року повернути ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судово-економічної експертизи № СЕ-19/104-25/34678-ЕК від 24 вересня 2025 року у розмірі 17828 грн. 00 коп.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 19о, ч. 4 ст. 409 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра, обвинуваченим, його захисником, з підстав, передбачених п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1