ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 00001102 від 13.05.2025, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в КЗ " Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" РОР, що за адресою с. Олександрія, вул. Санаторна, 26 Рівненського району, неодруженого, учня 9 класу Рівненського ліцею № 9 ( екстернатна форма навчання), судимого вироком Рівненського міського суду від 20.06.2025 за ч.4 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України у виді двох років пробаційного нагляду,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , психолога ОСОБА_6 , представників ювенальної превенції ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_10 , законного представника - матір ОСОБА_11 , представників служби у справах дітей ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 10 травня 2025 року в період часу з 23 год 10 хв по 23 год 15 хв, перебуваючи за адресою м. Рівне вул. Князя Володимира, 109, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливим мотивом та з метою власного матеріального збагачення, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, проник на територію автомобільного майданчику «Любе авто», що за вищевказаною адресою, звідки таємно викрав електричний самокат марки «ninebot Kick Scooter Max», моделі «G30E II», вартістю 19457 гривень, чим завдав потерпілому ФОП ОСОБА_14 майнову шкоду у вказаному розмірі.

Також, близько 00 год 36 хв 11 травня 2025 року, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Рівне, вул. Соборна, 47, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливим мотивом та з метою власного матеріального збагачення, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, шляхом віджиму металопластикового вікна в кіоску кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за вищевказаною адресою, проник всередину вищезазначеного приміщення, звідки таємно з касової зони викрав грошові кошти в сумі 9826 гривень, чим завдав потерпілій ФОП ОСОБА_15 майнову шкоду у вказаному розмірі.

Разом з тим, близько 02 год 07 хв 04 червня 2025 року, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Рівне, вул. Шкільна, 63, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливим мотивом та з метою власного матеріального збагачення, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, шляхом віджиму металевих ролетів та металопластикових дверей кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за вищевказаною адресою, проник всередину вищезазначеного приміщення, звідки таємно з касової зони викрав грошові кошти в сумі 6190 гривень, чим завдав потерпілій ФОП ОСОБА_5 майнову шкоду у вказаному розмірі та зі столу кав`ярні здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Самсунг Галакси А52», моделі «SM A525F/DS» вартістю 4402 гривні, який належить ОСОБА_16 , чим спричинив останній майнову шкоду у вказаному розмірі.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, як своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникнення у сховище, вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, цивільного позову з доданими документами дослідженням експертиз, оглядів відеоматеріалів, та характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, кваліфікацію правопорушення не оспорював та показав, що дійсно 10 травня 2025 року в період часу з 23 год 10 хв по 23 год 15 хв, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , проник на територію автомобільного майданчику «Любе авто», де викрав електричний самокат.

Також, близько 00 год 30 хв 11 травня 2025 року, перебуваючи за адресою м. Рівне, вул. Соборна, 47, шляхом віджиму металопластикового вікна в кіоску кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », проник всередину, звідки таємно з касової зони викрав гроші в сумі 9826 гривень.

04 червня 2025 року близько 02 год, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Рівне, вул. Шкільна, 63, шляхом віджиму металевих ролетів та металопластикових дверей кав`ярні «Кавальєро», де з касової зони викрав грошові кошти в сумі 6190 гривень, та зі столу кав`ярні викрав мобільний телефон марки «Самсунг. Просить суд суворо його не карати, оскільки електричний самокат та мобільний телефон ним було повернуто потерпілим.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що її син ОСОБА_17 виховувався без батька, який покинув їх в дитинстві. Батько не брав участі у вихованні та утриманні сина, не спілкується з ним. Дійсно ОСОБА_17 за характером неврівноважений, емоційний, схильний до вчинення протиправний вчинків. Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 визнає частково.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що вона являється фізичною особою підприємцем та веде свою підприємницьку діяльність у кав`ярні «Кавальєро». 04 червня 2025 року в нічну пору доби, було пошкоджено металеві ролети та металопластикові двері кав`ярні «Кавальєро», за адресою м. Рівне, вул. Шкільна, 63, звідки було викрадено з касової зони грошові кошти в сумі 6190 гривень, чим завдано майнової шкоди. Заявлений цивільний позов підтримала повністю, просила задоволити. Міру покарання обвинуваченому покладає на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 в судове засідання не з`явилися, подали заяви у яких просили провести розгляд справи у їх відсутності, міру покарання обвинуваченому просили призначити на розсуд суду.

Таким чином, крім показів обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_5 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується наданими в судовому засіданні прокурором та перевіреними на предмет допустимості та належності письмовими доказами, а саме:

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 17.05.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу скріншот «зет звіту», який надала потерпіла ОСОБА_15 (т. 1 а.к.п. 42-44).

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 15.05.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу диск DWD-R з відеозаписом (т. 1 а.к.п. 53-54).

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 22.05.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу диск DWD-R з відеозаписом (т. 1 а.к.п. 61-62).

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 13.06.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу куртку синього кольору, яку після огляду повернути законному представнику ОСОБА_3 ОСОБА_11 (т. 1 а.к.п. 103-104).

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 15.05.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу диск DWD-R з відеозаписом (т. 1 а.к.п. 158-159).

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 20.05.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу диск DWD-R з відеозаписом (т. 1 а.к.п. 164-165).

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 24.05.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу диск DWD-R з відеозаписом (т. 1 а.к.п. 177-178).

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 06.06.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу диск DWD-R з відеозаписом (т. 1 а.к.п. 207-208).

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 06.06.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу скріншот «зет звіту», який надала потерпіла ОСОБА_5 (т. 1 а.к.п. 212-213).

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 15.06.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу мобільний телефон марки «Самсунг Галаксі А52», моделі «SM-A525F/DS», ІМЕІ НОМЕР_1 (т. 1 а.к.п. 244 - 245).

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 09.06.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу диск DWD-R з відеозаписом (т. 2 а.к.п. 35).

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_18 від 09.06.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу куртку червоного кольору, яку було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України №NPU5358204» та мобільний телефон марки Самсунг Галаксі А52», моделі «SM A525F/DS», ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , серійний номер: SN: НОМЕР_3 , чорного кольору, який було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України №NPU5135570», визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 001114 від 14 травня 2025 року, як речові докази.

Куртку червоного кольору, яку було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України №NPU5358204» передано на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області.

Згідно протоколу огляду місця події від 12.05.2025, слідчим ОСОБА_19 оглянуто приміщення кав`ярні «Базікало», що по вул. Соборній, 47 в м. Рівне. ( а.к.п. 26-28 т. 1).

Відповідно до протоколу огляду відео від 15.05.2025, слідчим ОСОБА_18 оглянуто відео диск, що надано потерпілою ОСОБА_15 , з якого вбачається факт крадіжки ОСОБА_3 грошових коштів ( а.к.п. 48-52 т. 1).

З протоколу огляду слідчим ОСОБА_18 відео від 22.05.2025 вбачається факт крадіжки ОСОБА_3 11.05.2025 грошових коштів з кав"ярні, що по вул. Соборній, 47 в м. Рівне ( а.к.п. 56-60 т.1).

Відповідно до протоколу огляду відео від 15.05.2025, слідчим ОСОБА_18 оглянуто відео диск, що надано потерпілим ОСОБА_14 , з якого вбачається факт крадіжки ОСОБА_3 електричного самоката ( а.к.п. 150-157 т.1).

Згідно протоколу огляду відео від 24.05.2025, слідчим ОСОБА_18 оглянуто відео диск, що надано муніципальною вартою Рівненської мі ської ради, з якого вбачається пересування ОСОБА_3 електричним самокатом 11.05.2025 по м. Рівне ( а.к.п. 168-176 т.1).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/118-25/9170-Д від 17.06.2025, папілярні узори нігтьових фаланг пальців рук, що вилучені 12.05.2025 в ході огляду місця події по вул. Соборній, 47 в м. Рівне, належать ОСОБА_3 ( а.к.п.82-92 т.1).

Яе слідує з висновку експерта № 2302-Е від 22.05.2025, вартість електричного самоката станом на 12.05.2025 становить 19475 грн 00 коп ( а.к.п. 142-147).

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22 КПК встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце та містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та останній у його вчиненні винен.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільній позов до обвинуваченого про стягнення майнової шкоди у розмірі 25798, 96 гривень, моральної шкоди у розмірі 2000 гривень та витрати на надання правничої допомоги в сумі 2000 гривень.

Ухвалою Рівненського міського суду від 16.09.2025 прийнято цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до розгляду, визнано ОСОБА_5 цивільним позивачем, а законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_11 цивільним відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як слідує з ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до Закону.

За таких підстав, враховуючи те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого правопорушення доведена повністю, суд приходить до переконання про задоволення цивільного позову.

У відповідності до ст. 12 КПК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, що суд враховує при призначенні покарання.

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, його молодий вік, умови життя та виховання, рівень розвитку, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; неналежне виховання батьками, умови проживання. Також обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий за корисливий злочин, на даний час є учнем КЗ «Обласний центр соціальної-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної ради, де характеризується негативно.

Згідно досудової доповіді Рівненського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , то беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, спосіб життя, історію правопорушень, які впливають на його поведінку, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення підлітка без позбавлення волі на певний строк можливе у винятковому випадку. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімалізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, та за наявності мотивації і готовності до змін самого обвинуваченого. У разі якщо суд дійде висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування шкоди, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

Витрати на залучення експертів становлять 30 550, 40 гривень.

16.09.2025 ухвалою суду відносно ОСОБА_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю строком на два місяці, тобто до 15.11.2025.

Згідно Постанови Верховного Суду від 18.09.2019 - каяттям є негативно забарвлене почуття, що поєднує в собі співчуття або жаль з приводу свого вчинку і почуття провини за його наслідки.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся з приводу вчиненого як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, висловив жаль з приводу свого вчинку та вказав, що в подальшому таких протиправних діянь не вчинятиме.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Вироком Рівненського міського суду від 20.06.2025, ОСОБА_3 визнаний винним за ч.4 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді двох років пробаційного нагляду.

Як встановлено в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся у вчиненому діянні, активно сприяв розслідуванню кримінального правопорушення, а також враховуючи дані про його особу, його молодий вік, доповідь Рівненського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації», також те, що обтяжуючих обставин в ході судового розгляду не встановлено, то суд приходить до переконання про призначення малолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті встановленої ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті (частини) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а саме пробаційного нагляду, проте в розмірі ближче до максимального.

Водночас при призначенні покарання суд враховує всі інші фактори, що мають місце як у момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, так і після них. Ці фактори мають стати показником позитивних чи негативних тенденцій виправлення винного, зниження його рівня деліктоздатності й засвідчити своєрідний процес декриміналізації малолітнім ОСОБА_3 , тобто буде підставою призначення менш суворого покарання, ніж передбачено законом.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин не встановлено, тому суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства у виді пробаційного нагляду, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення малолітнім обвинуваченим ОСОБА_3 кримінально-караного діяння, та буде необхідний і достатній для його виправлення, попередження нових правопорушень.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Призначаючи вищевказане покарання малолітньому ОСОБА_3 , суд виходить з принципу справедливості і вважає, що такий менш суворий вид покарання буде достатній для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 124 КПК України, зокрема особу обвинуваченого, який є малолітнім, його майновий стан, витрати на залучення експертів на проведення судових експертиз, що становлять 30 550, 40 гривень необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним та призначити покарання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року і 10 (десяти) місяців пробаційного нагляду.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання, призначеного за вироком Рівненського міського суду від 20.06.2025, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді пробаційного нагляду строком на два (2) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній у виді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 - 25798 (двадцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто вісім гривень) 96 копійок майнової шкоди, моральної шкоди у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень та витрати на надання правничої допомоги в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Витрати на залучення експерта, що становлять 30 550, 40 гривень віднести за рахунок держави.

Речові докази, а саме: два скріншоти "зет звіту", сім дисків ДВД-Р з відеозаписом, залишити при матеріалах кримінального провадження, куртки темно-синього кольору та червоного кольору, два мобільних телефони марки "Самсунг Галксі А52", що належить ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілими, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя -