Справа № 642/2802/25
Провадження № 1-кс/642/1379/25
УХВАЛА

Іменем України

17.09.25 м. Харків

Слідчий суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Харківського РУП №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000699 від 13.05.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Холодногірського районного суду м. Харкова звернувся прокурор Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 із клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування зазначила, що слідчим відділом ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000699 від 13.05.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст.190 КК України.

Так, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманих шляхом безпосереднього доступу, вбачається, що 25.04.2025 державним реєстратором Решетилівської міської ради Полтавської області ОСОБА_6 проведено державну реєстрацію з відкриттям розділу (номер відомостей про речове право: 59661198) права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) за ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.12.2020 у справі №265/4940/20.

Водночас, аналізом тексту судового рішення від 04.12.2020 у справі за №265/4940/20, отриманого шляхом безпосереднього (повного) доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що у згаданій справі до суду звернувся ОСОБА_8 із позовом до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, Маріупольської міської ради Донецької області (третя особа: Державна іпотечна установа) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Предметом вказаного позову є визнання за ОСОБА_8 права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

При цьому, з тексту судового рішення, зазначеного в якості підстави для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_7 (скан-копія цього судового рішення міститься в електронній реєстраційній справі на квартиру АДРЕСА_1 ), вбачається, що у згаданому судовому рішенні містяться відомості, відмінні від тексту судового рішення, опублікованого в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Зокрема, вбачається, що позивачем у відповідній справі є не ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 , а предметом спору є не квартира АДРЕСА_2 , а квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_1 .

Крім цього, в тексті згаданого документа вказано частину відомостей в знеособленій формі («АДРЕСА_2», «АДРЕСА_3», «АДРЕСА_5», «АДРЕСА_6», «ОСОБА_4», «ОСОБА_5»), що вказує на ймовірне сканування невстановленими на теперішній час особами, у ході підроблення відповідного судового рішення, тексту судового рішення у справі №265/4940/20, опублікованого у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень з відомостями у знеособленій формі.

У резолютивній частині означеного документа зазначено, що за ОСОБА_7 визнано у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 право власності на квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_1 .

Наведене вказує на те, що невстановленими на теперішній час особами у невстановленому місці підроблено відповідне судове рішення, з використанням якого за невстановлених на теперішній час обставин організовано проведення, всупереч встановленому законом порядку, державної реєстрації за псевдовласником права власності на квартиру АДРЕСА_1 , чим спричинено матеріальну шкоду в особливо великих розмірах законному власнику відповідної квартири.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 11.09.2025 в період часу з 09 год. 24 хв. по 11 год. 03 хв. на підставі ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харків, справа № 642/2802/25, провадження №1-кс/642/1242/25 від 21.08.2025, було проведено санкціонований обшук на робочому місці Державного реєстратора ОСОБА_6 , 1987 р.н., а саме в кабінеті, за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено наступне: щоденник шкіряний із зеленою шкіряною обгорткою із чорновими записами ОСОБА_6 (поміщений до одного паперового конверту); мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro» (ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 . Сім карта НОМЕР_4 ) в корпусі бежевого кольору, в чохлі силіконовому чорного кольору та захисним склом (поміщено до одного паперового конверту). Крім того, 11.09.2025 в період часу з 11 год. 17 хв. по 11 год. 59 хв. на підставі ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харків, справа № 642/2802/25, провадження №1-кс/642/1239/25 від 21.08.2025, було проведено санкціонований обшук в автомобілі марки «Infiniti QX60», д.н.з. НОМЕР_5 (номер кузова НОМЕР_6 ), яким користується ОСОБА_6 , 1987 р.н., в ході якого виявлено та вилучено наступне: грошові кошти: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 45 шт., в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, а саме: LA 40455571A, QG 52881295A, QL 11439077B, QL 11439076B, QL 11439075B, QL 11439074B, QL 11439073B, QK 19735460 B, QE 11828348 A, LF 78096702E, LB 19703553K, QE 34091748A, QG 04901694A, QB 25573134B, QB 25573135B, QB 25573645B, QB 25573643B, PB 14131239N, LB 90796827A, LB 72140028V, PK48268725I, ML21143211A,PB29430606F, MB10047980N, PF21530016L, MB48809553G, LK48644054A, PD61973065C, KL9782069A, KL9789068AL12, KL16215308BL12, KF72051374AF6, KB952292951B2, KB95229266AB2, KB952292991B2, KB952292981B2,KB95229263IB2, HB75488809GB2, HB75488811GB2, HB15710821MB2, HF25461631BF6, HF30053283EF6, KB60085531G2B, HB57560357GB2, KB63604567IB2 (поміщено до одного сейф пакету № CRI 1077391), у зв`язку з тим, що без вилучення вони могли бути знищені чи передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення (злочину). При цьому, що стосується щоденника із чорновими записами ОСОБА_6 та його мобільного телефону марки «iPhone 16 Pro», то в них може міститися інформація, яка може бути корисною для органу досудового розслідування у проведенні повного, всебічного та об`єктивного розслідування факту шахрайства вчиненого в особливо великих розмірах. Крім того, грошові кошти, вилучені у ОСОБА_6 , походження яких останній пояснити не міг також мають суттєва значення, так як є підстави вважати що вони отримані останнім злочинним шляхом.

З огляду на викладене, на даний час виникла необхідність накласти арешт на вилучене, оскільки вказані предмети матимуть суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У зв`язку з необхідністю проведення детального огляду вилучених речових доказів із залученням спеціалістів, які на підставі ухвали Харківського апеляційного суду знімають інформацію з електронних інформаційних систем, а саме з мобільного телефону, із застосуванням відповідних технічних засобів, для пошуку, виявлення, фіксації відомостей, що містяться в електронній інформаційній системі або їх частин, доступу до електронної інформаційної системи або її частини, а також отримання таких відомостей без відома її власника мобільного телефону марки «iPhone 16 Pro» (ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 . Сім карта НОМЕР_4 ), тому є потреба у накладенні арешту на вказане майно, що належить особі, яка ймовірно причетна до вчинення зазначеного кримінального правопорушення. Також, зазначені речові докази є предметами спеціальної конфіскації, відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

Необхідність накладення арешту на щоденник із чорновими записами ОСОБА_6 , 1987 р.н. обумовлена необхідністю проведення детального огляду та аналізу інформації, що міститься в щоденнику, так як серед записів може бути прихована інформація щодо вчинення шахрайських дій особами, у тому числі можливою причетністю до вказаного ОСОБА_6 .

Слідчий вказує, що з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування тимчасово вилученого майна, виникає необхідність накласти на нього арешт, шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.

Слідчий у судове засідання з`явився, клопотання підтримав.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 проти клопотання заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що клопотання слідчого є необґрунтованим, адже навіть якщо ухвалою слідчого судді про обшук надано дозвіл на вилучення певного майна, яке у подальшому було арештоване, це не може бути перешкодою для перевірки наявності підстав для обмеження власника майна у його конституційному праві володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Адвокат звернув увагу суду на те, що застосовуючи відповідні обмеження, орган досудового розслідування, повинен перевірити і довести те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, чого у даній справі належним чином зроблено не було, також не надано переконливих доказів на підтвердження того, що таке майно має доказове значення у кримінальному провадженні і у разі задоволення клопотання майно буде втрачено. Крім того, вказав, що згідно з положеннями абз. 2, 3 ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, а у разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

В ході розгляду клопотання даних про те, що арештоване майно має незаконне походження не здобуто, більше того, під час проведення санкціонованого обшуку 11.09.2025, ОСОБА_6 надано пароль доступу до телефону. Дії органу досудового розслідування щодо утримання майна ОСОБА_6 , суттєво порушують його конституційні права на вільне володіння, користування і розпорядження своєю власністю - щоденником шкіряним із зеленою шкіряною обгорткою із чорновими записами ОСОБА_6 , мобільним телефоном марки «iPhone 16 Pro» (ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 ) сім карта НОМЕР_4 ) в корпусі бежевого кольору, в чохлі силіконовому чорного кольору та захисним склом.

Щодо арешту грошових коштів в сумі 4500 доларів США, вилучених 11.09.2025 у ході обшуку легкового автомобіля «Infiniti QX60», д.н.з. НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 зазначив, що ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м.Харкова від 21.08.2025 у справі №642/2802/25, якою надавався дозвіл на обшук, вказано вичерпний перелік майна, до якого не входять грошові кошти. Крім того, зазначив, що слідчим не надано доказів, що вказані кошти мають незаконне походження, більше того, під час проведення санкціонованого обшуку 11.09.2025 ОСОБА_6 надавалися пояснення слідчому щодо належності та законності походження коштів. Кошти належать тещі ОСОБА_6 ОСОБА_10 , яка надала слідчому заяву, надано докази походження коштів та їх важливість для подальшого необхідного лікування тяжкої хвороби останньої. Дії органу досудового розслідування щодо утримання майна ОСОБА_11 суттєво порушують її конституційні права на вільне володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно доч.11ст.170КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їхнє застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Стаття 167 КПК України встановлює підстави для тимчасового вилучення майна, яке може вилучатися до вирішення питання про арешт такого майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати що вони використані як засоби кримінального правопорушення та (або) зберегли його сліди (п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що слідчим відділом ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000699 від 13.05.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м.Харкова від 21.08.2025 надано дозвіл групі слідчих СВ ВП№2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області у даному кримінальному провадженні, а саме: слідчому СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області капітану поліції ОСОБА_3 та іншим слідчим, які входять до складу групи слідчих, дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 (відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві власності належить органу місцевого самоврядування, Решетилівської міської ради на підставі витягу з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер ІУ73) за робочим місцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та вилучення: документів, «чорнових» записів стосовно об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); комп`ютерів, електронних носіїв інформації (флеш-носіїв), електронних засобів, телефонів, що містять інформацію стосовно вказаного об`єкту нерухомого майна.

11.09.2025 в період часу з 09 год. 24 хв. по 11 год. 03 хв. на підставі ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харків, справа № 642/2802 /25, провадження №1-кс/642/1242/25 від 21.08.2025, було проведено санкціонований обшук на робочому місці Державного реєстратора ОСОБА_6 , 1987 р.н., а саме в кабінеті, за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено наступне: щоденник шкіряний із зеленою шкіряною обгорткою із чорновими записами ОСОБА_6 (поміщений до одного паперового конверту); мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro» (ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 . Сім карта НОМЕР_4 ) в корпусі бежевого кольору, в чохлі силіконовому чорного кольору та захисним склом (поміщено до одного паперового конверту). Крім того, 11.09.2025 в період часу з 11 год. 17 хв. по 11 год. 59 хв. на підставі ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харків, справа № 642/2802/25, провадження №1-кс/642/1239/25 від 21.08.2025, було проведено санкціонований обшук в автомобілі марки «Infiniti QX60», д.н.з. НОМЕР_5 (номер кузова НОМЕР_6 ), яким користується ОСОБА_6 , 1987 р.н., в ході якого виявлено та вилучено наступне: грошові кошти: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 45 шт., в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, а саме: LA 40455571A, QG 52881295A, QL 11439077B, QL 11439076B, QL 11439075B, QL 11439074B, QL 11439073B, QK 19735460 B, QE 11828348 A, LF 78096702E, LB 19703553K, QE 34091748A, QG 04901694A, QB 25573134B, QB 25573135B, QB 25573645B, QB 25573643B, PB 14131239N, LB 90796827A, LB 72140028V, PK48268725I, ML21143211A,PB29430606F, MB10047980N, PF21530016L, MB48809553G, LK48644054A, PD61973065C, KL9782069A, KL9789068AL12, KL16215308BL12, KF72051374AF6, KB952292951B2, KB95229266AB2, KB952292991B2, KB952292981B2,KB95229263IB2, HB75488809GB2, HB75488811GB2, HB15710821MB2, HF25461631BF6, HF30053283EF6, KB60085531G2B, HB57560357GB2, KB63604567IB2 (поміщено до одного сейф пакету № CRI 1077391), у зв`язку з тим, що без вилучення вони могли бути знищені чи передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення (злочину). При цьому, що стосується щоденника із чорновими записами ОСОБА_6 та його мобільного телефону марки «iPhone 16 Pro», то в них може міститися інформація, яка може бути корисною для органу досудового розслідування у проведенні повного, всебічного та об`єктивного розслідування факту шахрайства вчиненого в особливо великих розмірах.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_3 від 12.09.2025 вилучені мобільний телефон, щоденник та грошові кошти визнано речовим доказом.

Під час здійснення оперативних заходів встановлено особу, яка може бути причетною до вказаного кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_6 .. Тобто, вилучене майно у ОСОБА_6 за своєю специфікою та призначенням має певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням та могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст.170КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

На цьому етапі кримінального провадження достатньою мірою підтверджується наявність необхідності розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки воно з огляду на дані кримінального провадження та його специфіки може містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення судових експертиз, висновки яких є релевантними в таких кримінальних правопорушеннях.

Оскільки вилучене майно повинно бути досліджене органом досудового розслідування, яким повинно бути встановлено чи має відношення вилучене майно до кримінального правопорушення за якими здійснюється досудове розслідування з урахуванням того, що вилучене майно може мати безпосереднє значення для встановлення факту причетності або відсутності такої причетності до кримінального правопорушення за фактом якого здійснюється досудове розслідування.

Слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання на цьому етапі досудового розслідування виправдовують втручання у права і інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що на вилученому мобільному телефоні можуть міститися видалені відомості, які можливо відновити лише із залученням експерта. У такому випадку суттєвим для відновлення такої інформації є наявність самого пристрою, який буде становити предмет дослідження відповідного експерта, що узгоджується з положеннями п. 13.3 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5.З метою отримання відомостей, які мають значення для цього кримінального провадження та ймовірно містяться у вилученому мобільному телефоні є необхідність у призначенні судової експертизи.

У зв`язку з необхідністю проведення детального огляду вилучених речових доказів із залученням спеціалістів, які на підставі ухвали Харківського апеляційного суду знімають інформацію з електронних інформаційних систем, а саме з мобільного телефону, із застосуванням відповідних технічних засобів, для пошуку, виявлення, фіксації відомостей, що містяться в електронній інформаційній системі або їх частин, доступу до електронної інформаційної системи або її частини, а також отримання таких відомостей без відома її власника мобільного телефону марки «iPhone 16 Pro» (ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 . Сім карта НОМЕР_4 ), тому є потреба у накладенні арешту на вказане майно, що належить особі, яка ймовірно причетна до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Необхідність накладення арешту на щоденник із чорновими записами ОСОБА_6 , 1987 р.н. обумовлена необхідністю проведення детального огляду та аналізу інформації, що міститься в щоденнику, так як серед записів може бути прихована інформація щодо вчинення шахрайських дій особами, у тому числі можливою причетністю до вказаного ОСОБА_6 .

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Положення КПК України узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, який дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини» / Uzan and others v. Turkey, заяви № 19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Отже, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Частина четверта статті 173 КПК України визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів власника майна ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для ней.

Враховуючи викладене, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту на щоденник шкіряний із зеленою шкіряною обгорткою із чорновими записами ОСОБА_6 (поміщений до одного паперового конверту); мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro» (ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 . Сім карта НОМЕР_4 ) в корпусі бежевого кольору, в чохлі силіконовому чорного кольору та захисним склом у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Що стосується арешту грошових коштів в сумі 4500 доларів США суд зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м.Харкова від 21.08.2025 надано дозвіл групі слідчих СВ ВП№2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області у даному кримінальному провадженні, а саме: слідчому СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області капітану поліції ОСОБА_3 та іншим слідчим, які входять до складу групи слідчих, дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 (відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві власності належить органу місцевого самоврядування, Решетилівської міської ради на підставі витягу з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер ІУ73) за робочим місцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та вилучення: документів, «чорнових» записів стосовно об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); комп`ютерів, електронних носіїв інформації (флеш-носіїв), електронних засобів, телефонів, що містять інформацію стосовно вказаного об`єкту нерухомого майна.

З огляду на зміст даної ухвали, під час проведення обшуку в органу досудового розслідування не було дозволу на відшукання та вилучення грошових коштів для конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про його арешт або повернення чи спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч.1). Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони (ч.2):

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

З системного аналізу зазначених норм у взаємозв`язку із приписами ст.236 КПК України вбачається, що під час обшуку вилучаються лише ті речі, які дійсно мають значення для досягнення мети обшуку та завдань кримінального провадження, до яких згідно закону не належать відшукання і вилучення готівкових грошових коштів для конфіскації майна як виду покарання. Відтак, в ході проведення обшуку не може вилучатись майно з метою його арешту для забезпечення конфіскації як виду покарання, оскільки це суперечить вимогам ст. ст. 167, 234, 236 КПК України.

Тобто, вилучення під час обшуку коштів, зв`язок яких з кримінальним провадженням слідчим у клопотанні про їх арешт необґрунтовано, не відповідало визначеним слідчим суддею меті та межам проведення обшуку, а тому висновок про можливість їх арешту з підстав забезпечення конфіскації як виду покарання є помилковим.

Крім того, ініціатором клопотання не доведено, що вилучені час обшуку грошові кошти мають протиправне походження, тобто набуті злочинним шляхом та можуть бути доказами у кримінальному провадженні, що свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора у цій частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, повернути тимчасово вилучене майно, у накладенні арешту на яке було відмовлено.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора.

Керуючись статтями 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Харківського РУП №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000699 від 13.05.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та/або користування, яке було виявлено та вилучено 11.09.2025 в період часу з 09 год. 24 хв. по 11 год. 03 хв. в ході проведення санкціонованого обшуку на робочому місці Державного реєстратора ОСОБА_6 , 1987 р.н., а саме в кабінеті, за адресою: Полтавська обл., м. Решетилівка, вул. Покровська, 15, в ході якого виявлено, а саме: щоденник шкіряний із зеленою шкіряною обгорткою із чорновими записами ОСОБА_6 (поміщений до одного паперового конверту); мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro» (ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 . Сім карта НОМЕР_4 ) в корпусі бежевого кольору, в чохлі силіконовому чорного кольору та захисним склом (поміщено до одного паперового конверту).

Місцем зберігання арештованого майна відповідно до порядку, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технології переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» визначити після проведення відповідних судових експертиз камеру схову речових доказів ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, 1.

У задоволенні клопотання в іншій його частині - відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1