Справа № 173/1168/25
Номер провадження1-кп/173/162/2025
14 жовтня 2025 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2012 р.н., ОСОБА_8 , 2019 р.н., працює шліфувальником пересувних рейкозварювальних машин структурного підрозділу Верхівцевський рейкозварювальний поїзд філії «Центр з будівництва та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
29.11.2024, приблизно об 11 годині 13 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24.06.2013 належить ОСОБА_9 , рухався по сухому асфальтованому покриттю вул. Центральна у м. Верхівцеве, Дніпропетровської обл., що має по одній смузі руху у кожному напрямку, з боку с. Соколівка, в напрямку с. Новомиколаївка.
Під час руху, в районі будинку № 60-А, водій ОСОБА_5 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, здійснюючи рух зі швидкістю 61,4...64,1 км/год, що перевищує дозволену швидкість у населених пунктах, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити небезпеку для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якай рухався у попутному напрямку та почав виконувати маневр повороту ліворуч, виїхавши на його смугу для руху, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду небезпеки, чим не виконав покладені на нього обов`язки, як на водія транспортного засобу, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, та як наслідок допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праву бічну частину велосипеда під керуванням ОСОБА_10 .
Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 (б) та 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. (б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год»;
п. 12.9. «Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 "Зона обмеженнямаксимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил».
Порушення п.п. 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої велосипедисту ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: сполученої тупої травми тіла: садна на кінчику носа, крововиливу в м`які покривні тканини голови з внутрішньої сторони в лівій потиличний частині, лінійного перелому потиличної кістки зліва, крововиливу під м`яку мозкову оболонку в ділянці лівої скроневої частки, набряку-набухання речовини головного мозку, перелому правої ключиці, переломів ребер - зліва по середньо-ключичній лінії 4-6, по задньо-пахвинній лінії справа з 1-9, по навколохребтовій лінії справа з 1-8, забою правої легені, що утворились від дії тупого твердого предмету, предметів, незадовго до потрапляння в лікарню та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя, що викликали смерть.
Смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала в КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» 29.11.2024 о 14 годині 00 хвилин, від сполученої тупої травми тіла, яка призвела до розвитку травматичного шоку, перелому потиличної кістки зліва, крововиливу під м`яку мозкову оболонку в ділянці лівої скроневої частки, набряку-набухання речовини головного мозку, перелому правої ключиці, множинних переломів ребер, забою правої легені, малокрів`я печінки та нирок.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпіла, захисник також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає не доцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, який критично ставиться до скоєного, щиро розкаюється, добровільно відшкодував матеріальні витрати пов`язані з похованням постраждалого, тому просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання, з урахуванням обставин які пом`якшують покарання, ставлення ОСОБА_5 до скоєного, за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки із застосуванням ст. 75 КК України з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки та вирішити питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що претензій до обвинуваченого не має, вважає його порядною людиною, додала, що її покійний дідусь був трохи глухуватий, може й недочував, що відбувалось тоді. Просила не позбавляти обвинуваченого свободи, оскільки покійного вже не повернеш, а в обвинуваченого на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та й сам він з інтернату, має складне життя, не хоче, щоб суд суворо карав його.
Обвинувачений просив не позбавляти його свободи та залишити можливість керувати транспортними засобами оскільки потребує цього по роботі.
Захисник просив суд при призначенні покарання врахувати обставини які пом`якшують покарання, позицію потерпілої, а також те, що вчинено необережний злочин, експертизами встановлено провину двох учасників ДТП. Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортного засобу просив врахувати, що ОСОБА_5 працює в АТ «Укрзалізниця» на посаді, яка передбачає керування комплексом зварювальним мобільним КСМ, тобто потребує наявність посвідчення водія, тому не застосовувати додаткове покарання.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до положень ст. 66 КК України визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України судом не встановлено.
Разом з цим, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 06.06.2025, згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як низький. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливо без обмеження або позбавлення волі на певний строк.
Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_5 критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що вчинене ним кримінальне правопорушення віднесене до необережних, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Разом з цим, судом встановлено, що обвинувачений визнав свою вину в інкримінованому необережному злочині за обставин встановлених судом, висловив жаль з приводу вчиненого та зазначив, що не мав умислу позбавляти когось життя, добровільно відшкодував витрати на поховання, раніше не судимий. За таких підстав, суд вважав можливим застосувати до основного покарання у виді позбавлення волі ст. 75, 76 КК України, надати можливість обвинуваченому виправитись та інтегруватись у суспільство без відбування призначеного покарання.
Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом суд зазначає наступне.
Набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.
Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, суд констатує, що сторона захисту не заперечує, що ОСОБА_5 за вищевказаних обставин був учасником дорожнього руху. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_5 , знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.
Порушення ОСОБА_5 швидкісного режиму в населених пунктах пов`язані з очевидним для винного нехтуванням елементарних правил безпеки, що спричинило смерть потерпілого.
Разом з цим, використання обвинуваченим транспортного засобу під час здійснення функціональних обов`язків на посаді в АТ «Укрзалізниця» не може бути безумовною підставою для призначення обвинуваченому покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування такої обставини потребує лише більш виваженого та обережного підходу при обранні заходу примусу, виходячи із загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.
Судом враховано і те, що у даному кримінальному провадженні суспільна небезпека від можливих наслідків порушення Правил дорожнього руху значно перевищує особисті інтереси обвинуваченого ОСОБА_5 та вважає за можливе призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.
Запобіжний захід у підготовчому судовому засіданні та під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Арешт на майно накладений ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2024 підлягає скасуванню.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 349, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Автомобіль «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути власнику ОСОБА_9 за належністю.
Велосипед радянського виробництва синього кольору який зберігається на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути потерпілій ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1