КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7479/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Нікополь Дніпропетровської області, громадянки України, офіційно не одруженої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень ГСУ НП України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строків досудового розслідування, до 24.10.2025 року включно, залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками та у розмірі, що визначені ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2025 року у справі № 757/33946/25-к.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати їй більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, або визначити значно менший розмір застави.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства України.

Зазначає, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 307 КК України, не відповідає фактичним обставинам справи та є необґрунтованою.

Адвокат стверджує, що в матеріалах, доданих слідчим в обґрунтування клопотання, взагалі фактично відсутні підтвердження альтернативних форм злочинної поведінки ОСОБА_7 , які їй інкримінуються, а саме: «придбання», «перевезення», «зберігання з метою збуту».

На думку захисника, в повідомленні про підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, органом досудового розслідування не встановлено об`єктивну та суб`єктивну сторони складу інкримінованого їй злочину, а саме: не встановлено місце, час, обстановку, форму вини, мету. Тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу - тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник також посилається на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодних матеріалів, які б підтверджували, що ОСОБА_7 збирається переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Відсутні будь-які відомості про наявність хоча б однієї із підстав (наявність нерухомості на території іншої держави, наявність достатньої кількості грошових коштів) для такого переховування та виїзду за кордон.

Вказує, що в своєму клопотанні слідчий також посилався на нібито наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), однак в тексті клопотання наявність цього ризику жодним чином не обґрунтовано.

Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення також не підтверджений стороною обвинувачення жодним матеріалом.

Твердження слідчого, що «...запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що це занадто м`який запобіжний захід, який не можна застосувати, враховуючи особу підозрюваної, наявні ризики, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення», не витримує критики, оскільки тяжкість злочину та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання взагалі жодним чином між собою не корелюють.

Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 КК України.

При цьому, в клопотанні слідчий також зазначає, що «до підозрюваної ОСОБА_7 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що домашній арешт - так само не здатний забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної, адже не може перешкоджати ризику впливати на свідків та інших підозрюваних».

Однак, на думку апелянта, таке твердження слідчого є як мінімум нелогічним, оскільки слідчий фактично посилається на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які конкретними фактичними обставинами не доведені.

Підсумовуючи викладене, захисник зазначає, що слідчим не виконано вимоги ст. 184, 199 КПК України, взагалі не обґрунтовано твердження щодо наявності ризиків, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_7 , а також жодним чином не обґрунтував неможливість застосування до неї будь-якого іншого запобіжного заходу окрім як тримання під вартою.

Крім цього, апелянт зазначає, що постановляючи ухвалу про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею визначено непомірний розмір застави, що на думку сторони захисту, порушує права ОСОБА_7 .

Також захисник звертає увагу на те, що у якості додатків до клопотання слідчий не надав жодного документу, який характеризує ОСОБА_7 . В матеріалах клопотання повністю відсутні відомості про склад сім`ї ОСОБА_7 , інші дані, що характеризують останню.

На переконання апелянта, вищевказані доводи сторони захисту переконливо доводять, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001127 проводиться з грубим порушенням норм Кримінального процесуального законодавства України, Конституції України, Європейської Конвенції з прав людини, відсутня обґрунтована підозра, відсутні будь-які ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутня будь-яка суспільна небезпека від ОСОБА_7 , що в сукупності виключає необхідність застосування стосовно неї найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, а для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної цілком достатньо застосувати щодо неї цілодобовий домашній арешт.

02.10.2025 року до Київського апеляційного суду від прокурора ОСОБА_8 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких прокурор зазначає, що враховуючи характер вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання останньої винуватою, сторона обвинувачення вважає, що застосування до підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою із визначенням застави не зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, нівелювати наявні ризики та не забезпечить дієвості кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001127, внесеному до ЄРДР 23.07.2024 року за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України та за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , володіючи організаторськими здібностями та якостями лідера, керуючись корисливим мотивом і прагнучи отримання стабільного незаконного прибутку, у достовірно не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.07.2024 року, вирішив створити та очолити стійке об`єднання - організовану групу, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного обігу психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, які полягали у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін та наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу - канабіс на території України.

ОСОБА_10 розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим потребує чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування стійким об`єднанням - організованою групою, до складу якої в різний час, окрім ОСОБА_10 , ним особисто з їх подальшим погодженням було залучено: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та інших не встановлених на цей час, досудовим розслідуванням, осіб.

Відповідно до плану створення та діяльності організованої групи ОСОБА_10 розподілив ролі та функції між співучасниками вчинення злочинів, а також розробив механізм і стійку структуру підпорядкування членів організованої групи, визначивши окремі структурні частини організованої групи та керівників цих частин.

Так, найвищу ланку у організованій групі ОСОБА_10 відвів собі, як організатору організованої групи та її вищому керівнику, а також ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , на рівні з собою визначив роль виконавців організованої групи, які безумовно, чітко і своєчасно повинні були виконувати всі вказівки ОСОБА_10 . При цьому саме ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 мав визначати напрямки діяльності організованої групи, ролі співучасників, стійке положення кожного з них, розробляти плани вчинення злочинів, координувати їх злочинну діяльність згідно зі стійкою побудовою групи, приймати рішення про включення до складу організованої групи нових членів, здійснювати контроль за їх діяльністю через підпорядкованих безпосередньо йому членів, за необхідності особисто приймати участь у вчиненні злочинів, розподіляти отримані злочинним шляхом кошти.

Крім того, ОСОБА_10 , як організатор організованої групи поклав на ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обов`язок з придбання, зберігання та пересилання з метою її подальшого збуту відповідними учасниками структурних частин організованої групи, збуту психотропних речовин та наркотичних засобів, а також акумулювання грошових коштів, отриманих внаслідок здійснення злочинної діяльності та передачі ОСОБА_10 .

Друга ланка у організованої групи була відведена особам, яких керівники організованої групи визначили збувачами психотропних речовин та наркотичних засобів на території Дніпропетровської області та на території інших областей (далі - збувачі) з метою здійснення безперебійного ведення злочинної діяльності.

На збувачів, зокрема покладався обов`язок з пошуку клієнтів, залежних від вживання психотропних речовин та наркотичних засобів, осіб, яким за грошові кошти, здійснювався збут таких речовин шляхом передачі з рук в руки або надсилання засобами поштового сервісу, та отримання грошових коштів за збут вказаних речовин та засобів шляхом отримання готівкових коштів а в окремих випадках шляхом переведення грошових коштів на підконтрольні карткові рахунки збувачів.

Вказані особи, безпосередньо підпорядковувались старшим своїх груп та керівникам структурних частин організованої групи, підшуковували залежних від вживання психотропних речовин та наркотичних засобів осіб, яким їх реалізовували. Звітували перед керівниками про кількість реалізованих психотропних речовин та наркотичних засобів, про їх залишок, здійснювали замовлення поставок, передавали грошові кошти отримані від їх збуту.

Досудовим розслідуванням зокрема встановлено, що збувачами психотропних речовин та наркотичних засобів є: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 .

Таким чином, створена ОСОБА_10 організована група, завдяки розробленим ними структурних підрозділів та учасниками, убезпечувала себе від викриття і діяла на території Дніпропетровської області в наступному складі учасників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та інших не встановлених досудовим розслідуванням осіб.

Так, вищевказані особи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно небезпечних дій, зорганізувалися в стійке об`єднання для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин та наркотичних засобів, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий усім учасникам групи, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію єдиного плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_10 як організатору та керівнику організованої групи, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , як керівникам організованої групи, свідомо виконуючи їх вказівки.

При цьому для забезпечення стабільності та безпеки функціонування вказаної організованої групи під час підбору зазначених осіб враховувалися їх особисті якості, навички, здатність до підпорядкування та організації діяльності інших осіб, схильність до вчинення правопорушень, визнання авторитету її лідерів та безумовне підпорядкування.

Переслідуючи мету протиправного та швидкого збагачення шляхом незаконного придбання, пересилання, зберігання з метою збуту та незаконного збуту психотропних речовин та наркотичних засобів, всі вищевказані особи добровільно погодилися на участь у вказаній організованій групі та вчинюваних нею злочинах, а також підкорилися стійкому об`єднанню, визначеним правилам поведінки і дисципліни у ній.

З метою забезпечення існування та функціонування угрупування, ОСОБА_10 розробив єдиний план злочинних дій з розподілом функцій окремих структурних частин організованої групи та її учасників.

Відповідно до вказаного плану завданнями і метою існування організованої групи було налагодження каналів придбання та збуту психотропних речовин та наркотичних засобів на території Дніпропетровської області, задля незаконного збагачення учасників групи, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та інших не встановлених досудовим розслідуванням осіб.

Створена ОСОБА_10 організована група характеризувалась: стабільністю і згуртованістю свого складу; розробкою та узгодженням планів і методів вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним придбанням, зберіганням та пересиланням з метою збуту та незаконним збутом психотропних речовин та наркотичних речовин; наявністю загально-визначених правил поведінки; домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами організованої групи у будь-який час; розподілом грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності, між всіма її учасниками; чітким стійким об`єднанням.

Володіючи якостями лідера, організаторськими здібностями, маючи надійні канали постачання та налагодженні канали збуту, ОСОБА_10 організував вказану організовану групу, визначив себе а також ОСОБА_12 та ОСОБА_11 її керівниками.

Дисциплінованість учасників організованої групи підтримувалася її стійкістю, тобто свідомим і беззаперечним виконанням вказівок ОСОБА_10 , як її організатора і керівника; а також ОСОБА_12 та ОСОБА_11 як її керівників, та чітким розподілом ролей між її учасниками.

З метою забезпечення зовнішньої безпеки, конспірації та унеможливлення викриття правоохоронними органами учасників організованої групи, ОСОБА_10 було розроблено план діяльності організованої групи, який зокрема полягав в тому, що з метою забезпечення конспіративної діяльності та з метою залучення якомога більшої кількості покупців психотропних речовин та наркотичних засобів за вказівкою організатора, декільком учасникам організованої групи були визначені окремі мобільні телефони з номерами, які використовувались конкретно для продажу психотропної речовини та наркотичних засобів. Вказані номери були відомі серед осіб, які перебували в залежності від вживання психотропних речовин, наркотичних засобів та були їх постійними покупцями.

Оплата за придбання психотропних речовин та наркотичних засобів, здійснювалася шляхом передачі з рук в руки готівкових коштів за отримані психотропні речовини, наркотичні засоби, а в окремих випадках - шляхом перерахування грошових коштів на підконтрольні карткові рахунки збувачів. В подальшому ці кошти акумулювались ОСОБА_10 на визначеному ним банківському рахунку.

Таким чином, створена ОСОБА_10 організована група, характеризувалася стійкістю, об`єднанням значної кількості учасників, при цьому ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 здійснювали керівництво та координацію усіх учасників організованої групи та забезпечував безперервне функціонування організованої групи.

ОСОБА_7 , як учасник організованої групи, виконував такі функції:

- у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше липня місяця 2024 року добровільно вступила до складу організованої групи, створеної ОСОБА_10 ;

- приймала участь у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін та наркотичних засобів, які перебувають у незаконному обігу - канабіс;

- здійснювала фасування та формування доз психотропної речовини, наркотичних засобів та їх пересилання з метою збуту серед наркозалежного населення Дніпропетровської області з подальшою передачею грошових коштів від продажу організатору організованої групи - ОСОБА_10 .

Крім того, встановлено що придбання наркотичних засобів, психотропних речовин здійснювалась ОСОБА_10 - організатором організованої групи, шляхом налаштування постійних каналів зв`язку, засобами інтернет-месенджерів, одним з яких є мобільний додаток «Telegram», з не встановленими особами, які не встановленим способом передавали замовлену наркотичні засоби, психотропні речовини безпосередньо за місцем проживання ОСОБА_10 , залишались у попередньо обумовлених місцях або передавались іншим невстановленим особам з числа організованої групи та розподілялась між її учасниками для здійснення збуту.

У ході досудового розслідування встановлено, що організована група здійснювала всі злочинні дії завідома організатора - ОСОБА_10 , який визначив особисто підзвітних йому осіб - ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Так, відповідно до покладених функцій повинні були здійснювати підшукування безпосередніх виконавців (збувачів) з числа знайомих їх осіб. У подальшому надавати їм наркотичні засоби та психотропні речовини для подальшого здійснення збуту виконавцями.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 для здійснення злочинної діяльності підшукав осіб: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , на яких покладалась функція здійснення зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів, психотропних речовин. Грошові кошти за збуту психотропну речовину та наркотичні засоби останні передавали способом з рук в руки ОСОБА_12 під час особистих зустрічей, або надсилали на визначені останнім банківські рахунки.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 для здійснення злочинної діяльності підшукав осіб: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , на яких покладалась функція здійснення зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів, психотропних речовин. Грошові кошти за збуту психотропну речовину та наркотичні засоби останні передавали способом з рук в руки ОСОБА_11 під час особистих зустрічей, або надсилали на визначені останнім банківські рахунки.

Також у ході досудового розслідування встановлено, що за вказівкою керівника організованої групи - ОСОБА_10 , порошкоподібна речовин - метамфетамін розповсюджувався приблизно по 300 (триста) гривень за один пакет з полімерного матеріалу з фіксатором, в якому міститься приблизно 0, 0281 г зазначеної речовини та збували наркотичні засоби «канабіс» за оптовими цінами, які встановлювались між покупцем та ОСОБА_10 . У подальшому, отримані грошові кошти в загальній сумі акумулювались у готівковій формі ОСОБА_10 або на підконтрольних йому банківських рахунках та розподілялись між учасниками організованої групи, направлялись на купівлю нових наркотичних засобів та психотропних речовин у невстановлених осіб для подальшого збуту учасниками організованої групи.

Так, ОСОБА_10 , діючи як організатор організованої групи, спільно з її керівниками ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , у достовірно не встановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.11.2024 при не встановлених досудовим розслідуванням обставинах, в межах спільного злочинного плану, який був відомий всім учасникам організованої групи, спрямований на досягнення загальної мети діяльності, реалізуючи умисел, направлений на збут психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін та наркотичний засіб, який знаходиться у незаконному обігу - канабіс передали ОСОБА_7 для здійснення роздрібної торгівлі фасованими дозами наркозалежним особам з числа жителів Дніпропетровської області.

У свою чергу ОСОБА_7 , в межах спільного злочинного плану, який був відомий всім учасникам організованої групи, спрямований на досягнення загальної мети діяльності, реалізуючи умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та пересилання з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін та наркотичних засобів - які знаходяться у незаконному обігу - канабіс, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання 19.11.2024 року, о 18 годині 13 хвилин, попередньо розфасувавши останню, перенесла її частину до відділення № 5 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 42-б, де о 18 год 13 хв вказавши свої анкетні дані та абонентський номер: НОМЕР_1 , сформувала поштове відправлення з ТТН № 3251, куди помістила психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін загальною масою 6, 57 г та наркотичний засіб, який знаходиться у незаконному обігу - канабіс загальною масою 555 г, яку незаконно переслала гр. ОСОБА_19 ( Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, буд. 4а , відділення №38).

За відправку наркотичних засобів, грошові кошти були перераховані на невстановлений досудовим розслідуванням підконтрольний банківський рахунок учасника організованої групи - ОСОБА_7 , після чого, грошові кошти у готівковій формі учасником організованої групи - ОСОБА_7 передано невстановленим способом ОСОБА_12 .

24.04.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, а саме у вчиненні незаконного придбання, зберігання, пересилання з метою збуту та збуті психотропних речовин та наркотичних засобів у складі організованої групи.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.04.2025 року щодо підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.06.2025 продовжено застосований щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.07.2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.07.2025 продовжено застосований щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.09.2025 року та визначено підозрюваній заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн.

Постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 23.07.2024 за № 0001127 продовжено до трьох місяців, тобто до 24.07.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.07.2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 23.07.2024 за №0001127 продовжено до шести місяців, тобто до 24.10.2025 року включно.

10.09.2025 року старший слідчий в ОВС 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень ГСУ НП України ОСОБА_9 , за погодження з прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У поданому клопотанні слідчий зазначив, що відповідно до обставин кримінального провадження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України.

Таким чином, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років.

Також вказав, що в ході досудового розслідування встановлено обставини, які дають обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджуються наступними матеріалами:

- протоколом огляду від 31.03.2025 року, в якому оглянуто оптичний носій інформації, на якому записано інформацію отримання з месенджера «Telegram» з абонентським номером телефону НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_10 та в якому відображено спілкування з іншими учасниками організованої групи, зафіксоване листування з особами, які виготовляють наркотичні засоби та психотропні речовини;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 21.11.2024 року, під час якого виявлено суху рослинну масу зеленого кольору, вагою 555 г;

- протоколом огляду від 18.12.2024 року відеозапису з камер-спостереження ТОВ «НОВА ПОШТА» де зафіксовано особу відправника та отримувача поштового відправлення, з якого здійснено відбір зразків;

- висновком експерта №СЕ-19-24/74008-НЗПРАП від 20.12.2024 року;

- висновком експерта №СЕ-19-24/74022-НЗПРАП від 18.12.2024 року;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 21.11.2024 року, під час якого виявлено суху рослинну масу зеленого кольору, вагою 331 г;

- висновком експерта №СЕ-19-24/74004-НЗПРАП від 13.12.2024 року;

- протоколом огляду від 14.11.2024 року відеозапису з камер-спостереження ТОВ «НОВА ПОШТА», де зафіксовано особу відправника та отримувача поштового відправлення, з якого здійснено відбір зразків;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 08.11.2024 року, під час якого виявлено пакунок прозорого кольору з вмістом кристалічної речовини жовтого кольору вагою 5,46 г;

- висновком експерта №СЕ-19-24/74021-НЗПРАП від 20.12.2024 року;

- протоколом огляду від 19.12.2024 року відеозапису з камер-спостереження ТОВ «НОВА ПОШТА», де зафіксовано особу відправника та отримувача поштового відправлення, з якого здійснено відбір зразків;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 31.10.2024 року, під час якого виявлено пакунок прозорого кольору з вмістом кристалічної речовини жовтого кольору вагою 5,42 г;

- висновком експерта №СЕ-19-24/73996-НЗПРАП від 20.12.2024 року;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 03.12.2024 року, під час якого виявлено пакунок прозорого кольору з вмістом кристалічної речовини білого кольору вагою 10,58 г;

- протоколом огляду від 19.12.2024 року відеозапису з камер-спостереження ТОВ «НОВА ПОШТА» де зафіксовано особу відправника та отримувача поштового відправлення, з якого здійснено відбір зразків;

- висновком експерта №СЕ-19-24/76043-НЗПРАП від 25.12.2024 року;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 28.11.2024 року, під час якого виявлено пакунок прозорого кольору з вмістом кристалічної речовини білого кольору вагою 6,42 г;

- висновком експерта №СЕ-19-24/76038-НЗПРАП від 18.12.2024 року;

- висновком експерта №СЕ-19-24/78261-НЗПРАП від 10.01.2025 року;

- протоколом проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 12.12.2024 року, які були проведені відносно ОСОБА_10 , а саме зняття інформації з електронних інформаційних систем з номеру мобільного зв`язку НОМЕР_2 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження, які були зібрані в порядку, передбаченому КПК України у ході здійснення досудового розслідування.

Слідчий також вказав, що необхідність продовження дії виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_7 обумовлюється необхідністю забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, який обґрунтовується тим, що підозрюваній повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого у складі організованої групи, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років. Повідомлення про підозру повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання її винною, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, на цей час існують ризики, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказаний ризик обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх причетних до вчинення кримінальних правопорушень осіб, спосіб та місце виготовлення психотропних речовин та наркотичних засобів, механізм отримання грошових коштів, отриманих внаслідок здійснення збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, отже для уникнення покарання за скоєння особливо тяжкого злочину підозрювана може самостійно, або за допомогою інших учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

Існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, підозрювана з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, будучи обізнаною про особисті дані свідків обвинувачення, може вчинити дії, направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_7 з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими остання, перебуваючи на свободі, зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів та засобів вчинення кримінальних правопорушень.

Так, підозрювана може повідомити форми і методи роботи правоохоронних органів України, що стали їй відомі у зв`язку із набуттям статусу підозрюваної. Крім того, з метою ухилення від кримінальної відповідальності вона зможе як сама, так і на її вимогу використовуючи інших осіб, шляхом умовлянь, погроз видати інформацію про інших учасників злочину, чи шляхом підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків вчиненого злочину, відомості про яких вона може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

Також існує ризик іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, який може бути виражений у створенні підозрюваною штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих нею у подальшому захисних версій. Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваною шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування. Окрім цього, підозрювана зможе попередити інших учасників злочинів, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, надавши їм відповідні настанови та поради, щодо подальших спільних дій, а також обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості у злочинах, таким чином перешкоджати провадженню іншим чином.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрювана може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, адже відповідно до зібраних доказів ОСОБА_7 не збиралась завершувати свою злочинну діяльність.

Додатково встановлено, що ОСОБА_7 засуджена вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.10.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, та на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Також, на користь зазначених вище ризиків вказує і той факт, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваній, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що в свою чергу свідчить про те, що співучасники були обізнані з можливими наслідками, у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували вчиняти злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення.

Орган досудового розслідування стверджує, що з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження необхідним є продовження щодо ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить її належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваній кримінальної відповідальності шляхом перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та переховування від органу досудового розслідування та суду.

У клопотанні слідчий також вказав, що зазначені обставини обґрунтовують потребу в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на час досудового розслідування, а інші запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останньої та виконання нею процесуальних обов`язків.

Також зазначив, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 завершується 15.09.2025 року, однак досудове розслідування не може бути завершеним у зв`язку із тим, що по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, а саме:

- за результатами оглядів речей, вилучених в ході проведення обшуків 24.04.2025 року, а саме: 17 мобільних телефонів (із застосування спеціального-технічого обладнання); ноутбуки (із застосуванням спеціального-технічного обладнання); системні блоки; сім-карток; банківські картки; носії інформації (картки пам`яті, жорсткі диски); звернутись з клопотаннями про здійснення тимчасових доступів до інформації та документів, які перебувають у володінні банківських установ з метою встановлення способу отримання грошових коштів внаслідок збуту підозрюваними наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів;

- здійснити аналіз та огляди вилученої інформації та документів, які перебували у володінні банківських установ з метою встановлення способу отримання грошових коштів внаслідок збуту підозрюваними наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів;

- за результатами оглядів речей, вилучених в ході проведення обшуків 24.04.2025 року, а саме: 17 мобільних телефонів (із застосування спеціального-технічого обладнання); ноутбуки (із застосуванням спеціального-технічного обладнання); системні блоки; сім-карток; банківські картки; носії інформації (картки пам`яті, жорсткі диски); звернутись з клопотаннями про здійснення тимчасових доступів до інформації та документів, які перебувають у володінні операторів стільникового зв`язку з метою встановлення місця вчинення злочинів, осіб, які причетні до вчинення злочинів;

- здійснити аналіз та огляди вилученої інформації та документів, які перебували у володінні операторів стільникового зв`язку з метою встановлення місця вчинення злочинів, осіб, які причетні до вчинення злочинів;

- після проведення судових експертиз, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України внести та зареєструвати кримінальні провадження;

- зареєстровані кримінальні провадження за результатами проведених судових експертиз відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України об`єднати з матеріалами кримінального провадження №0001127;

- за необхідності, виконати вимоги ст.ст. 276-279 КПК України щодо нововиявлених кримінальних правопорушень, внаслідок отриманих результатів судових експертиз;

- в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, виділити матеріали досудового розслідування кримінальних проваджень щодо інших осіб, які вчинили кримінальні правопорушення;

- здійснити розсекречення процесуальних документів стосовно проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- виконати вимоги статей 290, 291 КПК України;

- прийняти процесуальне рішення згідно ст. 283 КПК України;

- виконати інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність.

Посилаючись на вказані обставини, слідчий просив продовжити щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, з утриманням останньої в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, із визначенням застави в сумі 605 000 грн. та покладенням на підозрювану ОСОБА_7 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень ГСУ НП України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строків досудового розслідування, до 24.10.2025 року включно, залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками та у розмірі, що визначені ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2025 року у справі № 757/33946/25-к.

З таким висновком колегія суддів погоджується частково, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Продовжуючи щодо підозрюваної ОСОБА_7 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_7 із інкримінованим їй кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що підозра ОСОБА_7 щодо вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється.

Зокрема, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_7 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної, її вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого та ним доведені.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваної колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, про що просить захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Крім того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянта на те, що наявні у матеріалах провадження докази є неналежними та недопустимими, та не підтверджують викладені у клопотанні фактичні обставини інкримінованого кримінальних правопорушень, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не оцінено відомості про особу підозрюваної, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, ризик у кримінальному провадженні має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки докази наявності достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, посилання сторони захисту на характеристики особи підозрюваної, не спростовують правильність висновків слідчого судді про наявність у підозрюваної можливості в подальшому вчиняти дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваної, у випадку застосування щодо неї запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Всупереч доводам сторони захисту, при вирішенні питання про продовження щодо підозрюваної запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, надав належну оцінку в сукупності всім обставинам, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбаченим ст.178 КПК, та дійшов обґрунтованого висновку, що такі відомості про особу підозрюваної не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та необхідність продовження строку тримання під вартою.

При цьому, матеріали справи не містять та захисником не надано медичних висновків щодо неможливості утримання під вартою ОСОБА_7 .

Отже, судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про продовження підозрюваній ОСОБА_7 строку тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України та практику Європейського суду з прав людини при визначенні їй застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р.).

Після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для обмеження свободи, а суди зобов`язані обґрунтувати рішення про продовження обмеження свободи підозрюваної особи іншими підставами, які мають бути чітко вказані, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

З плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для обґрунтування тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, отриманню показань («Клоот проти Бельгії» (Clooth v. Belgium), § 44)

Той факт, що затриманий залишається під вартою після прийняття рішення про можливість звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не виявили необхідної ретельності при встановленні належного розміру застави («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta), § 73; «Колакович проти Мальти» (Kolakovic v. Malta), § 72).

З урахуванням зазначеного, на переконання колегії суддів, слідчим у поданому клопотанні та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не доведено, що з плином часу продовжують існувати ті ж підстави, які існували на момент застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується із визначеним слідчим суддею розміром застави у виді 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн., та вважає що на даному етапі досудового розслідування наведених у клопотанні слідчого доводів є недостатньо для визначення застави у вищевказаному розмірі, а відтак визначений ОСОБА_7 розмір застави підлягає зменшенню.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, дані про її особу, майновий та сімейний стан, вік та стан здоров`я, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також беручи до уваги ту обставину, що ризики непроцесуальної поведінки підозрюваної продовжують існувати, проте, інтенсивність встановлених ризиків з плином часу певною мірою знизилася, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 гривень у національній грошовій одиниці.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання нею обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та продовження щодо підозрюваної ОСОБА_7 строку тримання під вартою у межах досудового розслідування строком до 24.10.2025 року включно, з одночасним визначенням застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн. у національній грошовій одиниці та з покладенням на підозрювану ОСОБА_7 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,- задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строків досудового розслідування, до 24 жовтня 2025 року включно.

Визначити підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,заставу в розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає - м. Нікополь Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчиненого нею кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 24 жовтня 2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Київський слідчий ізолятор» чи іншої установи де підозрювана перебуває під вартою.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа ДУ «Київський слідчий ізолятор» чи іншої установи де підозрювана перебуває під вартою негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрювана ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається такою до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрювана, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4