Справа № 944/5365/25
Провадження №1-кп/944/1546/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 27.05.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, востаннє вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.12.2021 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, згідно якого призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі (покарання відбуто повністю),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361 КК України, ч.4 ст. 185 КК України, ч.4 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

03 травня 2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи у пенсіонаті «Осінь Життя», що знаходиться за адресою: с. Бірки, вул. Львівська, 40 Яворівського району Львівської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом обману, входження в довіру та здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме, використовуючи мобільний телефон марки Redmi 9C, синьо-зеленого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_5 із встановленою сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , який є фінансовим номером, верифікованим в КП АТ «ПриватБанк» для користування послугами вказаного банку потерпілим ОСОБА_5 , здійснила вхід в обліковий запис ОСОБА_5 в мобільному інтернет-банкінгу «Приват24» та оформила на ім`я ОСОБА_5 кредитну картку КП АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 з кредитним лімітом на суму 33 000 гривень, хоча домовленість з потерпілим ОСОБА_5 була на кредитний ліміт в розмірі 5 000 гривень. В подальшому, отримавши від потерпілого ОСОБА_5 домовлені грошові кошти в сумі 5 000 гривень, шляхом здійснення їх переказу на банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_5 , відкритої на ім`я ОСОБА_5 з прив`язаним фінансовим номером НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 , не повернула вказані грошові кошти, хоча мала неодноразову можливість це зробити.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Окрім того, 06 травня 2025 року приблизно о 12 год. 18 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у пенсіонаті «Осінь Життя», що знаходиться за адресою: с. Бірки, вул. Львівська, 40 Яворівського району Львівської області, використовуючи мобільний телефон марки Redmi 9C, синьо-зеленого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_5 із встановленою сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , який є фінансовим номером, верифікованим в КП АТ «ПриватБанк» для користування послугами вказаного банку потерпілим ОСОБА_5 , з метою несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, а саме, мобільного додатку інтернет-банкінгу «Приват24», самочинно, без дозволу потерпілого, знаючи пароль для входу в інтернет-банкінг «Приват24», незаконно авторизувалася за допомогою інтернет-банкінгу «Приват24» АТ КБ «Приват Банк» під особистими даними ОСОБА_5 , та шляхом обману отримала доступ до даних банківської картки ОСОБА_5 з метою подальшого переказу грошових коштів, тим самим несанкціоновано втрутилась в роботу вказаної інформаційної (автоматизованої) системи.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.361 КК України.

Також встановлено, що 06 травня 2025 року приблизно о 12 год. 18 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у пенсіонаті «Осінь Життя», що знаходиться за адресою: с. Бірки, вул. Львівська, 40 Яворівського району Львівської області, попередньо здійснивши несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, а саме, мобільного додатку інтернет-банкінгу «Приват24», під час дії воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були помічені сторонніми особами, викрала грошові кошти в сумі 6030 гривень шляхом здійснення переказів грошових коштів двома транзакціями: перша о 12:18 год в розмірі 3015 гривень та друга о 12:19 год в розмірі 3015 гривень (загальна сума 6030 гривень) з банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , відкритої за банківським рахунком НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_5 на банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_5 , відкритої на ім`я ОСОБА_5 з прив`язаним фінансовим номером НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 , чим заподіяла останньому матеріальної шкоди на загальну суму 6030 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 11 травня 2025 року приблизно о 17 год. 14 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Дніпрі, вул. Данила Галицького, 25, Дніпропетровської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за рахунок активів КП АТ «ПриватБанк» (), шляхом обману, входження в довіру та здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме, отримавши код-підтвердження для зняття грошових коштів з банківського рахунку НОМЕР_7 в банкоматі КП АТ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 25, Дніпропетровської області без наявної фізичної картки № НОМЕР_4 , який потерпілий ОСОБА_5 повідомив на прохання ОСОБА_4 під приводом повернення заборгованих грошових коштів, в ході здійснення телефонного дзвінка з мобільного телефону Tecno BG6 Spark go 24 IMEI 1: НОМЕР_8 з мобільним номером телефону НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_4 , на мобільний телефон марки Redmi 9C, синьо-зеленого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 потерпілого ОСОБА_5 з мобільним номером телефону НОМЕР_9 , заволоділа шляхом здійснення зняття готівкових коштів в банкоматі КП АТ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 25, Дніпропетровської області грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 в розмірі 15 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинила несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а також заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю та підтвердила обставини, зазначені в обвинувальному актф та надала показання, що перебуваючи в пансіонаті «Осінь Життя» у с. Бірках Львівської області познайомилася з потерпілим, попросила його позичити їй кошти, потерпілий відмовив їй, оскільки не мав коштів, попросила його взяти кредит і домовилася з ним про кредит у розмірі 5000 грн, однак самовільно з його телефону відкрила кредит на суму 33000 грн. Потім попросила з його телефону зайти в Ютуб, а сама перевела 2 рази по 3000 грн на свій рахунок, потім зняла ще 15 000 грн. В подальшому потерпілий їй зателефонував і сказав, що звернувся в поліцію і вона його заблокувала. Кошти витратила на свої потреби, частину відправила дітям. В потерпілого просила вибачення і зобов`язується йому усі кошти повернути. Просила суд призначити їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Прокурор підтримала висунуте ОСОБА_4 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, заявила клопотання про розгляд справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України та просила визнати ОСОБА_4 винуватою у пред`явленому обвинуваченні та призначити їй покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.4 ст. 190 КК України - 4 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 361 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі та застосувати ст. 75 КК України встановивши іспитовий строк 2 роки.

Потерпілий на розгляд кримінального провадження не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій просить призначити покарання обвинувачений не пов`язане з позбавленням волі.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви Суду.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції- роз`яснивши обвинуваченій положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Оцінюючи зібрані по справі докази, з врахуванням принципу змагальності та критерію «поза розумним сумнівом», суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною повністю.

Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого та призначення покарання.

Кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 361 КК України є вірною, оскільки вона вчинила несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, за ч.4 ст. 185 КК України є вірною, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, а також за ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

При призначенні покарання обвинуваченій по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, які згідно ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів (ч.4 ст. 185 КК України, ч.4 ст. 190 КК України) та кримінального проступку ( ч.1 ст. 361 КК України).

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України - не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень які відносяться до тяжких злочинів та кримінального проступку, особу обвинуваченої, яка є раніше судимою, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_4 в межах санкції ч. 1 ст. 361 КК України у вигляді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 190 КК України у виді 4 років позбавлення волі, згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Враховуючи особу обвинуваченої, тяжкість вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують обвинуваченій покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, оскільки її виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а встановлення іспитового строку буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Враховуючи особу обвинуваченої та обставини вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне встановити іспитовий строк два роки.

Суд вважає, що таке покарання є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Суд дійшов переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Відповідно до ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання, відтак запобіжний захід обраний обвинуваченій ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід скасувати, а обвинувачену звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Керуючись статтями 349, 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 361 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 17.09.2025 по 03.11.2025 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо вона протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід обраний обвинуваченій ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу скасувати.

Звільнити засуджену ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон блакитного кольору марки Infinix X6531B з сім картами з мобільними номерами телефонів: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 з чохлом прозорого кольору - повернути засудженій ОСОБА_4 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 18.09.2025 року, на мобільний телефон блакитного кольору марки Infinix X6531B з сім картами з мобільними номерами телефонів: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 з чохлом прозорого кольору.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1