ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/2078/24

Провадження № 1-кп/0285/330/25

24 вересня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої: судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001795 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, який на утримання має одну неповнолітню дитину, не працює,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

установив :

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 07.12.2023 близько 14 години самовільно залишив місце служби, а саме: розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується на полігоні зазначеної військової частини в АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд до 04.04.2024, коли прибув у супроводі працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 у другій слідчій відділ (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 54.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та надав показання про те, що у жовтні 2023 залишив розташування військової частини, так як йому зателефонували, що його дружина запила. Коли він прийшов додому одна дитина спала, інша була у його матері. Про залишення військової частини він попереджав командира, прізвище його не знає. На даний час його дружина позбавлена батьківських прав щодо дітей. Дітьми опікується служба у справах дітей. Розкаюється у вчиненому, просив суд його суворо не карати. На службу повертатися на бажає.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Показами свідка ОСОБА_6 , який показав, що 07.12.2023 після шикування особового складу військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 було виявлено відсутність ОСОБА_4 . Не пам`ятає, де саме було шикування, не місцевий, на місці не орієнтується..З ОСОБА_4 він був в одному підрозділі ППД. Ніякого тиску на ОСОБА_4 ніхто не чинив. За короткий час спільного перебування у військовій частині з ОСОБА_4 близько не встиг познайомитися. На запитання захисника пояснив, що ОСОБА_4 не був у його підпорядкуванні, зараз він його не впізнає. У той час у відпустку військовослужбовця відпускали шляхом написання рапорту. Йому не відомо чи звертався ОСОБА_4 з таким рапортом. Причини відсутності ОСОБА_4 на території військової частини йому не відомі. ОСОБА_4 не повідомляв йому про причини залишення військової частини. У ОСОБА_4 була можливість повернутися на службу, однак він цього не зробив. Службове розслідування про самовільне залишення ОСОБА_4 військової частини призначав він, однак його не проводив. Розслідування проводив ОСОБА_7 . Нічого не знає про застосування до ОСОБА_4 насильницьких дій. На запитання захисника відповів, що ОСОБА_4 особисто не знає, перевіряв присутніх військовослужбовців на шикуванні згідно списку. ОСОБА_4 був у його підпорядкуванні. У разі, коли військовослужбовцю потрібно залишити військово частину останній повинен звернутися з рапортом, затим видається відповідний наказ. Не знає чому ОСОБА_4 вирішив залишити військову частину та не повернутися. На вигляд на той час ОСОБА_4 був чорнявим, худим, мав легку небритість.

Показами свідка ОСОБА_1 , який показав, що був свідком складання акту самовільного залишенням ОСОБА_4 військової частини за місцем дислокації поблизу місті Звягель. Було проведене шикування під час якого було виявлено відсутність ОСОБА_4 07.12.2023 перевірку військовослужбовців під час шикування він проводив разом з ОСОБА_6 . Під час шикування виявили чотирьох осіб (військовослужбовців), у тому ж числі, ОСОБА_4 , які залишили місце дислокації військової частини. Про що, зі спливом чотирьох діб, була здійснена доповідь про залишення військової частини даними військовослужбовцями. На запитання прокурора відповів, що військова частина дислокувалася на полігоні з місцем розташування с. Олександрівка, що розташоване поблизу міста Звягель. Особисто ОСОБА_4 він не знав, останній йому не повідомляв причини залишення ним місце дислокації військової частини. В ОСОБА_4 була можливість повернутися на службу, однак останній цього не зробив, це був його вибір. Службове розслідування з приводу залишення ОСОБА_8 військової частини він призначав, проте його не проводив. Розслідування проводив ОСОБА_7 . Не знає випадків щодо застосування до ОСОБА_4 насильства. Були випадки, що військовослужбовці, які залишали військові частини у подальшому поверталися на службу. Дані обставини зазначалося у відповідних актах. До нього ОСОБА_4 не звертався з рапортом про залишення військової частини. На запитання захисника відповів, що відсутність ОСОБА_4 на шикуванні була виявлена згідно списку військовослужбовців, особисто його не знав. ОСОБА_4 на той час був у його підпорядкуванні. У разі, якщо військовослужбовець хоче залишити місце розташування військової частини, останній має звернутися з відповідним рапортом. За результатом розгляду рапорту видається наказ про увільнення військовослужбовця. Щодо своїх сімейних обставин ОСОБА_4 його не повідомляв. Не знає чому ОСОБА_4 вирішив самовільно залишити місце дислокації військової частини та не повернувся на службу. Всім військовослужбовцям було доведено до відома, що відсутність останніх за місцем дислокації військової частини більше трьох діб буде рахуватися залишенням ними самовільним залишенням служби. На той час ОСОБА_4 був на вигляд чорнявим, худим, мав легку небритість.

Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001795, дата реєстрації 29.12.2023.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2023 № 6236 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 .

Актом службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 .

Рапортом командира зведеного взводу від 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_9 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації АДРЕСА_1 військовослужбовцем військової частини за мобілізацією ОСОБА_4 .

Наказом тво командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , яким наказано молодшому сержанту А. ОСОБА_1 вжити заходів щодо організації розшуку та затримання солдата ОСОБА_4 , старшому сержанту ОСОБА_11 провести службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_4 .

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2023 № 351, згідно якого з 02.12.2023 солдата призваного за мобілізацією ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, ВОС-101533А.

Витягом з книги обліку відсутнього і тимчасово прибулого до військової частини особового складу.

Оцінюючи вищенаведені докази, суд дійшов висновку про їх достовірність, приймаючи до уваги, що вони є логічними і послідовними, доповнюють одне одного, узгоджуються між собою та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких досліджена в судовому засіданні.

Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 і його умисні дії кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проходження служби та проживання характеризується задовільно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов переконання, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде досягнуто виключно в умовах його ізоляції від суспільства і призначає йому покарання у межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід в ході кримінального провадження відносно обвинуваченого не застосовувався і підстави для його застосування на даній стадії судового провадження відсутні.

Арешт на майно у межах кримінального провадження не накладався.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 66, 67, 71 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання у порядку приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1