Справа № 750/666/26 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/48/26
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2026 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512 від 23.09.2024 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20.03.2026 року, без визначення розміру застави, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Десна Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого;

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 114-1 КК України, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, зокрема, до 15 років позбавлення волі. Слідчий суддя зазначив, що наявна обґрунтована підозра, що обвинувачений вчинив злочини, що, на думку суду, підтверджується скеруванням до суду обвинувального акту. Також слідчий суддя зазначив, що усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винуватим, може переховуватись від суду. Може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні до їхнього допиту в ході судового розгляду з метою надання ними показань на підтвердження своєї захисної версії вчиненого діяння. Таким чином, у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Вказує, що обставини передбачені ст. 178 КПК України, були враховані та оцінені слідчим суддею не в сукупності з наявністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України, як такі що підтверджують ці ризики.

Захисник вважає, що прокурором не було доведено в судовому засіданні, що обставини зазначені у ч.3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити вимоги, викладені в ній; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Слідчим відділом УСБУ в Чернігівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000512 від 23.09.2024.

26.08.2025 ОСОБА_8 затримано в порядку п. 6 ч.1 ст. 215 КПК України.

28.08.2025 слідчим суддею Деснянського районного суду міста Чернігова було обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В подальшому слідчим суддею Деснянського районного суду міста Чернігова строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжувався, в останнє до 23.01.2026.

Досудове розслідування даного кримінального провадження закінчено та обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 19.01.2026 скеровано до суду.

Дані про призначення підготовчого судового засідання відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства суддя, розглядаючи подання про продовження строку тримання під вартою, з`ясовує обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання цього запобіжного заходу, а також умови, за яких продовження строку є можливим.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя районного суду дійшов правильного висновку про те, що встановлені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку щодо продовження існування ризику можливого вчинення ОСОБА_8 дій, направлених на переховування від суду.

Крім того, ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні до їхнього допиту в ході судового розгляду з метою надання ними показань на підтвердження своєї захисної версії вчиненого діяння.

Апеляційний суд погоджується з тим, що стороною обвинувачення не було доведено належним чином існування ризиків, передбачених п.2 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Проте прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчим суддею враховано особу обвинуваченого, його вік, сімейний і матеріальний стан, характер вчинених протиправних діянь, їх тяжкість, кількість епізодів, вчинення діянь в період воєнного стану, наявність ризиків, які стали підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу та які продовжують існувати, внаслідок чого дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що, ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, може переховуватись від суду.

Також колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді щодо того, що завершення досудового розслідування та надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні може підвищувати ризик переховування обвинуваченого від суду, адже, у відповідності до ч. 1 ст. 290 КПК України, відкриття матеріалів досудового розслідування може свідчити про наявність у сторони обвинувачення достатніх доказів для притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів приходить переконання, що слідчим суддею при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримано вимоги статей 177, 178, 194, 199 КПК України.

Слідчий суддя, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. При цьому було розглянуто питання застосування інших запобіжних заходів, але аналіз наданих матеріалів не забезпечив такої можливості.

Слідчий суддя, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. При цьому було розглянуто питання застосування інших запобіжних заходів, але аналіз наданих матеріалів не забезпечив такої можливості.

Прокурором доведено у судовому засіданні місцевого суду, що заявлені ризики, передбачені ч.1, 3 ст. 177 КПК України, не зменшилися і виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою Феррарі-Браво проти Італії зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

На даний час таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Наведені стороною захисту доводи апеляційної скарги не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Усі обставини, на які посилається захисник, слідчим суддею враховані при постановленні рішення.

Отже, дійшовши висновку про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу, слідчим суддею прийнято відповідне рішення про продовження раніше обраного запобіжного заходу в цілому і колегія суддів не вбачає підстав змінювати таке рішення з наведених у апеляцій скарзі обставин щодо відмови в задоволенні клопотання.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджуються достатніми даними, а тому апеляційна скарга з викладеними у ній доводами, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм КПК України, які б стали підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2026 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4