ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Володимирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000456 від 20.05.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Стенжаричі, Володимир-Волинського району, Волинської області, українця, громадянина України, з професійною технічною освітою, ФОП « ОСОБА_5 », одруженого, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 навесні 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, здійснював господарську діяльність на земельних ділянках з кадастровими номерами: :00:001:0333, :00:001:0334, :00:001:0335 загальною площею 4,8969 га, розташовані на території колишньої Стенжаричівської сільської ради (на даний час Устилузька ОТГ) за межами села Стенжаричі.

Разом з тим, з вищевказаними земельними ділянками загальною площею 4,8969 га межує річка Золотуха, що за межами с. Стенжаричі, Володимирського району.

Усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, умисно, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь-яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст. 125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, та його державної реєстрації, ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу України, ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України, згідно з якими, навколо водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються навколо водойм уздовж урізу води шириною:для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів, на яких заборонено розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво, ОСОБА_5 самовільно зайняв прибережну захисну смугу річки Золотуха площею 0,4066 га, що розташована за межами с. Стенжаричі, Володимирського району, Волинської області.

Таким чином, ОСОБА_5 , здійснюючи господарську діяльність на земельних ділянках з кадастровими номерами: :00:001:0333, :00:001:0334, :00:001:0335 загальною площею 4,8969 га, вийшов за межі вказаних земельних ділянок, самовільно зайняв прибережну захисну смугу річки Золотуха, розорав та засіяв її соєю площею 0,4066 га, внаслідок чого спричинив шкоду в розмірі 3943 гривні 86 копійок.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.197-1 КК України як самовільне зайняття ділянки в охоронній зоні.

17 червня 2025 року між прокурором Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000456 від 20.05.2025 року, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.197-1 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість, не заперечував обставин інкримінованого йому злочину, що викладені у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, а також зобов`язався під час судового розгляду беззастережно визнати свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Сторони угоди визначили наявні обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а це щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, відшкодування в добровільному порядку завданої кримінальним правопорушенням шкоди, обставини, що обтяжують покарання, відсутні, а також врахували особу винного. Обидві сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Також отримана згода обвинуваченого на призначення такого покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений в судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України в обсязі обвинувального акту, підтвердив викладені в ньому обставини та не оспорював кваліфікацію інкримінованого правопорушення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , вважаючи, що вона не суперечить вимогам КПК України та укладена без порушень законодавства.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, і наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Судом встановлено, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, є приватним підприємцем, має сім`ю, здійснює догляд за дружиною, яка потребує сторонньої допомоги, наявне постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, в спеціалізованих установах на обліку не перебуває. Вину у вчиненому злочині визнавав протягом всього розгляду справи, засуджує себе за вчинене діяння.

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 17.06.2025 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , а також призначення винному узгодженої сторонами міри покарання.

При цьому суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання, з урахуванням пом`якшуючих обставин, є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи встановлені обставини, особу винного, наявні обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та обтяжуючих обставин, беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.197-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Цивільний позов та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 червня 2025 між прокурором Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_6