Справа № 947/2900/26
Провадження № 1-кс/947/1612/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000481 від 16.09.2025 розпочатого за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна , досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне збагачення, діючи таємно, з метою здійснення протиправної діяльності, вирішив збувати наркотичний засіб , обіг якого обмежено метадон, на території м. Одеси.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, продовжуючи реалізацію злочинного умислу ОСОБА_5 умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, який містився у 7 таблетках у 2 блістерах та який почав незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі 03.12.2025 близько 13 годині 17 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись поблизу буд. №10 по вул. Космонавта Комарова у м. Одесі умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, здійснив збут оперативному закупному ОСОБА_6 , наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, кількісним вмістом 0,1556 г., який містився у 7 таблетках у 2 блістерах, за що отримав грошову винагороду у розмірі 500 гривень.

Крім того, 27.01.2026 ОСОБА_5 діючи повторно та з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, який містився у 5 таблетках у 1 блістері та який почав незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі, 27.01.2026 приблизно о 16 годині 48 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись біля буд. №7А по вул. Варненська у м. Одесі, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, повторно здійснив збут оперативному закупному ОСОБА_6 , наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, який містився у 5 таблетках у 1 блістері, за що отримав грошову винагороду у розмірі 500 гривень.

27.01.2026 в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: 4 пігулки по 5 мг. із написом «Метадон 3н», 1 таблетка 25 мг, 3 таблетки по 25 мг. із написом «Метадон ІС», 4 таблетки із написом ТДВ «Інтерхім» упаковано до сейф-пакету №RAW0217544.

27.01.2026, відповідно до ст.ст.98,100 КПК України вилучені в ході зазначеної слідчої дії речі визнано речовими доказами.

У зв`язку з викладеним, у органа досудового розслідування виникла необхідність в арешті вищезазначеного майна, яке визнано речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Слідча в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій клопотання підтримала, просила розглянути у її відсутності.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, є всі підстави вважати, що може бути предметом злочину, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 27.01.2026 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000481 від 16.09.2025 розпочатого за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 27.01.2026 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

4 пігулки по 5 мг із написом «Метадон 3н», 1 таблетка 25 мг, 3 таблетки по 25 мг. із написом «Метадон ІС», 4 таблетки із написом ТДВ «Інтерхім».

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1