Провадження № 1-кп/932/1586/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

головуючого

судді: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (ВКЗ),

розглянув у підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Дніпра, матеріали об`єднаних кримінальних проваджень: внесених до ЄРДР за №0001276 від 07 жовтня 2025 року та №0011514 від 17 червня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.5 ст.407КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебувають обвинувальні акти з реєстрами матеріалів досудового розслідування у кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР за №0001276 від 07 жовтня 2025 року та №0011514 від 17 червня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.5 ст.407КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 05 січня 2025 року було об`єднано в одне провадження матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001276 від 07 жовтня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186КК України (справа №932/15887/25) та матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0011514 від 17 червня 2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.185, ч.5 ст.407КК України (справа №932/19390/25) з присвоєнням матеріалам об`єднаних кримінальних проваджень єдиного унікального №932/15887/25.

Від судді Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_6 надійшли матеріали кримінального провадження №0001461 від 18 листопада 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.185КК України (справа №932/19016/25) для вирішення питання про об`єднання вказаних матеріалів, оскільки в обох цих кримінальних провадженнях обвинуваченим є одна і та ж сама особа.

Суд, вислухавши думку наявних учасників судового провадження, щодо зазначеного питання, приходить до такого.

Згідно з положенням ч.2 ст.334КПК України у разі, якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

На виконання імперативних положень ч.2 ст.334КПК України, з метою забезпечення виконання завдання кримінального провадження, забезпечення його оперативності та ефективності, повноти судового розгляду та дотримання розумних строків, враховуючи положення ч.1 ст.334 та ч.1 ст.217КПК України, суд вважає необхідним об`єднати в одне провадження матеріали об`єднаних кримінальних проваджень внесених до ЄРДР за №0001276 від 07 жовтня 2025 року та №0011514 від 17 червня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.5 ст.407КК України (справа №932/15887/25) та матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001461 від 18 листопада 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.185КК України (справа №932/19016/25) з присвоєнням матеріалам об`єднаних кримінальних проваджень єдиного унікального №932/15887/25.

Справа підсудна Шевченківському районному суду міста Дніпра.

Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314КПК України - відсутні, тож слід призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Питання про склад осіб, які братимуть участь у справі з`ясовано.

Клопотання про виклик свідків, учасниками судового провадження заявлені не були.

Зважаючи на тяжкість двох інкримінованих кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185 та ч.4 ст.407КК України, відсутність заборон, зазначених у ч.4 ст.314-1КПК України, необхідно доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ..

В судовому засіданні:

Прокурор, надавши суду відповідне письмове клопотання просив продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177КПК України станом на теперішній час не перестали існувати, а запобіжний захід, не пов`язаний із утриманням в умовах ізоляції, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний судовий розгляд кримінального провадження.

Обвинувачений та захисник не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заявлене прокурором клопотання та його вимоги, приходить до такого.

Відповідно до ч.3 ст.315КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

На поточний час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 перебуває на стадії призначення до судового розгляду, та завершити його розгляд до закінчення строку дії попередньої ухвали - не можливо, у зв`язку із проведенням відповідних процесуальних дій судового провадження.

Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , вважає, що на час розгляду справи у підготовчому судовому засіданні, не зникли існуючи ризики, передбачені ст.177КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може спробувати: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.

Тобто із зазначених рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12КК України відносяться до категорії тяжких злочинів з санкцією, найтяжких з до 10 років позбавлення волі, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачають вимоги п.4 ч.2 ст.183КПК України.

Крім того судом враховується наявність вищезгаданих та передбачених ст.177КПК України ризиків.

Згідно з ч.1 ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_5 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом, на теперішній час - не встановлено. Не застосування такого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.

При цьому застосування запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, не суперечить вимогам ст.5Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

До того ж, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який продовжено та й діє на теперішній час.

Так, відповідно до ст.176КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Обвинувачення у вчиненні військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану у військовому злочині за зазначеними вище кваліфікаціями, свідчить про максимальний ступінь суспільно-небезпечного діяння.

Крім того, за приписами ст.183КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142,258-2585,260,261,402-405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Приймаючи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, враховуючи вищевикладене, судом не знайдено можливості для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

З огляду на вищезазначене, клопотання сторони обвинувачення цілком підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.315,334КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження матеріали об`єднаних кримінальних проваджень внесених до ЄРДР за №0001276 від 07 жовтня 2025 року та №0011514 від 17 червня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.5 ст.407КК України (справа №932/15887/25) та матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001461 від 18 листопада 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.185КК України (справа №932/19016/25) з присвоєнням матеріалам об`єднаних кримінальних проваджень єдиного унікального №932/15887/25.

На підставі обвинувальних актів у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001276 від 07 жовтня 2025 року, №0011514 від 17 червня 2025 року та №0001461 від 18 листопада 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.5 ст.407КК України - призначити судовий розгляд на:

17 лютого 2026 року о 16 годині 00 хвилин.

На судовий розгляд кримінального провадження в судове засідання викликати учасників судового провадження.

Судові засідання під час судового розгляду кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Клопотання прокурора щодо запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до:

11 квітня 2026 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_5 - тримати під вартою в умовах гауптвахти зонального відділу Військової служби правопорядку.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження, а також начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 для вручення обвинуваченому ОСОБА_5 із отриманням від останнього особистої розписки з датою вручення йому копії ухвали суду.

Доручити відповідальній особі Державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області у строк до 09 березня 2026 року, скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець смт. Томаківка, Дніпропетровської області, зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 . На даний час утримується на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Одночасно повідомити, про час та місце розгляду справи у суді: уповноваженого представника органу з питань пробації та направити копію ухвали.

Контроль за виконанням ухвали в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою покласти на прокурора, який, з боку сторони обвинувачення, здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні в суді.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою, яка тримається під вартою з моменту отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Дніпра ОСОБА_1