Справа № 932/4713/24
Провадження № 1-кс/932/2819/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Громадської Спілки «Захисту від беззаконня», на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах Громадської Спілки «Захисту від беззаконня», в якій заявник просить визнати протиправною та скасувати постанову слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29.07.2024 про закриття кримінального провадження № 0000461.

В обґрунтування зазначеної скарги заявник зазначає, що в провадженні СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461 від 01.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, підставою внесення відомостей до ЄРДР була заява ГС «Захисту від беззаконня», яке в свою чергу, в рамках зазначеного кримінального провадження має статус заявника. 10.09.2024 року представником ГС «Захисту від беззаконня», до СВ ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, було подано запит щодо надання інформації про внесення відповідних відомостей за заявою про вчинення правопорушення до ЄРДР. 10.09.2024 ГС «Захисту від беззаконня» стало відомо, що 01.04.2024 до ЄРДР було внесено відомості та почато досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000461. Того ж дня, 10.09.2024р., представником ГС «Захисту від беззаконня» було отримано постанову про закриття кримінального провадження від 29.07.2024, відповідно до якої слідчим СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_4 винесено зазначену постанову №0000461 у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. ГС «Захисту від беззаконня» не погоджується з вказаною постановою про закриття кримінального провадження, вважає її безпідставною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки фактично, мотивувальна частина постанови (крім опису об`єктивної і суб`єктивної сторони складу злочину передбаченого ст. 191 КК України, та посилань про те що в діях посадових осіб ТОВ «Робовейв» та КП «Дніпровська муніципальна енергосервісна компанія» відсутній склад злочину) містить загально відому інформацію про обставини внесення відомостей до ЄРДР та номеру кримінального провадження, без викладення обставин, що мають вирішальне значення для досудового слідства. Вважає постанову протиправною та такою, що винесена передчасно, без належного дослідження обставин справи, на підставі чого адвокат ОСОБА_3 в інтересах ГС «Захисту від беззаконня» звернувся із вказаною скаргою до слідчого судді.

В судовому засідання заявник вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

СД ВП № 4 ДРУП№ 1 ГУНП у Дніпропетровській області явку свого представника в судове засідання не забезпечило. Про дату, час та місце розгляд скарги повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи заявника, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 по справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебували матеріали кримінального провадження, відомості про яке 01.04.2024 року внесені до ЄРДР за № 0000461 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Так, 01.04.2024 до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов матеріал за заявою ГС «Захисту від беззаконня» ОСОБА_5 , щодо неправомірних дій посадових осіб КП «Дніпровська муніципальна енергосервісна компанія» ДМР при проведенні закупівель заволоділи майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану.

Постановою слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29.07.2024, кримінальне провадження № 0000461 від 01.04.2024, було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Закриваючи кримінальне провадження слідчий зазначив про відсутність складу у діях будь-якої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а також складу іншого кримінального правопорушення.

Однак, слідчий суддя не може погодитися з таким процесуальним рішенням слідчого та приходить до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З аналізу процесуального законодавства, яке регулює спірні правовідносини можна дійти висновку, що закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження та передумовою чого, є дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно із ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.

Як убачається із постанови слідчого, вона не містить належного обґрунтування прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, оскільки його мотивування зводиться до загального обговорення елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, безвідносно до конкретних обставин провадження, після чого слідчий приходить до висновку про відсутність в діях невстановленої особи складу вказаного кримінального правопорушення з огляду на те, що його суб`єктивна сторона не встановлена.

Таким чином, прийняте слідчим рішення фактично позбавлене будь-якого мотивування, оскільки з його змісту неможливо встановити, які саме фактичні обставини були встановлені у межах досудового розслідування, яка їм надана оцінка, як саме слідчий спромігся з`ясувати ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення в особи, яка ним не була навіть встановлена.

У межах досудового розслідування слідчому належить ретельно та всебічно дослідити обставини розслідуваного кримінального правопорушення, в тому числі ті, що випливають з апеляційних доводів заявника, вживши належні і вичерпні заходи з метою встановлення істини у справі.

При цьому, слідчим у постанові не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. Належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, у постанові слідчого не наведено.

Отже, постанова слідчого про закриття кримінального провадження належним чином не вмотивована і не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Текст постанови про закриття кримінального провадження, не містить в собі жодного аналізу фактичних обставин справи, встановлених в ході досудового розслідування, також відсутній аналіз здобутих доказів, або посилання про неможливість отримання будь яких доказів, неможливість встановлення свідків подій.

Таким чином, вивчивши матеріали надані слідчим, слідчим суддею встановлено, що фактично жодної слідчої дії проведено не було, жодним чином не досліджені обставини викладені в заяві.

Враховуючи все вищевикладене, слідчий суддя дійшов переконання, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням вимог ст. ст. 92, 94 КПК України, а її зміст не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання слідчим вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

У даному випадку слідчому необхідно виконати ряд слідчих дії, передбачених чинним законодавством України та проаналізувати кожен здобутий ним доказ у кримінальному провадженні у контексті доведеності чи не доведеності складу кримінального правопорушення, встановити коло можливих причетних до скоєного кримінального правопорушення осіб та з`ясувати в повній мірі усі обставини злочину.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження не вбачається всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

З наведених підстав, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження та направлення матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно ретельно виконати вимоги ухвали слідчого судді, які зазначені у мотивувальній частині, виконати інші необхідні слідчі дії, передбачені КПК України.

Разом з тим, діючими нормами КПК України не передбачено визнання протиправною постанови слідчого.

За викладених обставин, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 303, 304, 309, 372, 376 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Відділення поліції № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29.07.2024, про закриття кримінального провадження № 0000461 від 01.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути слідчому для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала про скасування постанови про закриття кримінального провадження окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6