ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 (єдиний унікальний номер справи 522/11460/20), -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_4 перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 (єдиний унікальний номер справи 522/11460/20).

28.10.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду справи №522/11460/20, у зв`язку з тим, що на переконання заявника Приморський районний суд м. Одеси є ліквідованою Указом Президента України установою, що ставить під сумнів легітимність будь-яких ухвалених рішень та є істотним порушенням процесуального права. Також заявник зазначає, що дії судді ОСОБА_4 під судового розгляду викликають сумніви у її неупередженості стосовно сторони захисту.

Прокурор та суддя ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явились будучи належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду заяви про відвід, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, тому з урахуванням положень ст. 81 КПК України, судом визнано можливим проводити розгляд заяви за відсутності судді, якому заявлено відвід, та інших учасників судового провадження.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи про відвід судді, суд приходить висновку про таке.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Під час розгляду заяви ОСОБА_3 судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності судді та її неупередженості, що було б підставою для її відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів заявником не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання заявника в неупередженості судді ОСОБА_4 та її необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.

Навпаки, судовим розглядом заяви про відвід судді, встановлено, що побоювання заявника у недостатній неупередженості та необ`єктивності судді ОСОБА_4 ґрунтуються на власних припущеннях і нічим не підтверджуються та фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями прийнятими суддею в ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , що в свою чергу не є підставами для заявлення відводу судді, тому доводи заявника суд визнає необґрунтованими та безпідставними.

За встановлених в судовому засіданні підстав заявлення відводу судді ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції повноваженнями здійснювати перевірку та оцінку процесуального порядку розгляду кримінальних проваджень, а інші обставини, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_4 або її об`єктивності, заявником не наведені.

Суд також наголошує та звертає увагу заявника, що саме головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, послідовністю вчинення процесуальних дій (ст.321 КПК України), а в разі незгоди з процесуальними рішеннями суду, який розглядає справу, сторона захисту вправі оскаржити такі рішення в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, а не заявляти про недовіру суду.

Крім того, щодо доводів заявника про те, що Приморський районний суд м. Одеси є ліквідованою Указом Президента України установою, що ставить під сумнів легітимність будь-яких ухвалених рішень та є істотним порушенням процесуального права, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Дійсно, Президентом України прийнято Указ від 29 грудня 2017 року № 449/2017, ліквідовано Приморський районний суд міста Одеси та утворено Другий окружний суд міста Одеси у Приморському районі міста Одеси із місцезнаходженням у місті Одесі.

Однак, має місце довільне трактування заявником закону, оскільки відповідно до частини шостої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно з абзацом першим пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу судді ОСОБА_4 , суд визнає доводи заявника ОСОБА_3 , викладені у заяві про відвід безпідставними, та які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/11460/20

Номер провадження № 1-кс/522/6684/25

Головуючий суддя ОСОБА_1