Житомирський апеляційний суд
Справа №290/955/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/661/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

02 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000189 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 18.04.2025 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України,

встановив:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження №0000189 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2025 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та призначено йому покарання у виді одинадцяти років позбавлення волі.

30.09.2025 від прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі, та наявні ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілу у вказаному кримінальному провадженні, а тому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_6 в підтримання зазначеного клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в заперечення клопотання прокурора, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, яке є особливо тяжким злочином, не судимий, працював неофіційно, розлучений, за місцем проживання характеризується негативно.

Судом також враховано, дані про майновий стан, міцність соціальних зв`язків, які не змінились з часу застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілу у вказаному кримінальному провадженні, які не зменшилися, а тому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Ризик можливого переховування обгрунтований тим, що під тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому, останній може вчиняти такі спроби.

Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків обгрунтований тим, що останні є сусідами обвинуваченого, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 може вчиняти такі спроби у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Отже, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_8 ніж тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, вчиненого із застосуванням насильства, колегія суддів не вбачає підстав для визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Посилання сторони захисту на те, що ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, не доведені та можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки судом при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку обвинуваченого в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу і стороною захисту.

Враховуючи, що апеляційному суду потрібен певний час для розгляду апеляційної скарги сторони захисту на вирок Богунського районного суду м. Житомира 18 квітня 2025 року, проте апеляційний розгляд відкладається з об`єктивних причин (клопотання обвинуваченого про його доставку до суду для участі в судових дебатах), колегія суддів вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.11.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 331, 405 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 30.11.2025 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: