БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1483/25
Провадження № 1-кп/730/117/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

законного представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзна клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні №0000113 від 17.07.2025р. стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки й проживаючої в АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , громадянки України, освіта вища, незаміжньої, непрацюючої, є особою з інвалідністю 2-ої групи, не судимої, -

про вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 вчинила домашнє насильство у формі фізичного насильства стосовно своєї матері ОСОБА_8 , що спричинило її смерть (вбивство), але під час вчинення цього суспільно небезпечного діяння ОСОБА_5 не могла і не може на теперішній час усвідомлювати своїх дій та керувати ними, за наступних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»:

- домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п.3);

- фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17);

- кривдник це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6);

- особа, яка постраждала від домашнього насильства, це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п.8).

Приписами ч.2 ст.3 даного Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: батьки (мати, батько) і дитина (діти).

17 липня 2025 року у невстановлений органом досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 , перебуваючи на території домогосподарства за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_1 , в ході конфлікту з мотивів особистих неприязних відносин зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку та з якою спільно проживали однією сім`єю, будучи в стані неосудності, взяла в руки дерев`яну кухонну качалку та нанесла нею матері в загальній кількості не менше 24 ударів в область голови, шиї, тулуба та кінцівок (в ділянці голови - не менше 12, в ділянці шиї - не менше 2, в ділянці верхніх кінцівок - не менше 10), чим спричинила останній тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Завдані ОСОБА_5 матері тілесні ушкодження в області голови у вигляді відкритої поєднаної черепно-лицевої травми, яка виражалась просторовим синцем обличчя із забійною раною на фоні в ділянці лоба, синцями обох вушних раковин та підборіддя, забійною раною правої завушної ділянки, просторими крововиливами у м`які покриви голови, крововиливами у обидва скроневі м`язи, переломом кісток носа та правої тім`яної кістки, крововиливом під правий листок твердої мозкової оболонки, крововиливами у м`які мозкові оболонки та забоєм правої тім`яної долі головного мозку, в комплексі за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких і настала смерть ОСОБА_8 у реанімаційному відділенні КНП «Борзнянська міська лікарня».

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, вважав доведеним, що вона вчинила суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану здоров`я ОСОБА_5 , ступеня тяжкості скоєного суспільно небезпечного діяння, пов`язаного з посяганням на життя іншої особи, просив застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

ОСОБА_5 в судовому засідання пояснила, що вранці 17 липня 2025 року на подвір`ї домогосподарства під час побутового конфлікту мати її штовхнула, від чого вона впала. Тоді вона пішла до будинку, взяла дерев`яну качалку і нею двічі вдарила матір по голові. Від її ударів мати впала біля ганку будинку, а вона, побачивши по зовнішньому вигляду матері, що та не виживе, закрилась усередині будинку. Стверджує, що захищалась від нападу матері, била її лише двічі по голові, решту тілесних ушкоджень їй не наносила, а мати була немічна й майже не ходила. Не заперечує, що за вчинене діяння її треба лікувати.

Законний представник та захисник у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусового заходу медичного характеру у вигляді її госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Заслухавши пояснення особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника, допитавши потерпілого та свідків, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, з`ясувавши позиції прокурора та захисника, суд приходить до такого висновку.

Судом визнано доведеним, що мало місце викладене в клопотанні суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України, й дане суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_5 , що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , згідно яких він, його рідна сестра ОСОБА_5 та їх мати ОСОБА_8 проживали разом в одному будинку; у сестри з 2012 року стали помічатися ознаки психічного розладу здоров`я, вона стала замкнутою, впадала в депресії, зникала з дому, у зв`язку з чим кілька разів лікувалася психоневрологічному диспансері; він здійснював догляд за сестрою, стежив за її лікуванням, але це не завжди було дієво, оскільки вона категорично не хотіла приймати ліки; у сестри з матір`ю періодично виникали дрібні побутові сварки, але без застосування фізичного насильства; у 2023 році мати говорила, що за словами сестри її хочуть вбити; мати переживала за дочку і боялась її; сестра інколи розповідала про вигадані історії, говорила, що він їй не брат, казала, що придбала нову дерев`яну качалку для самооборони. Напередодні 16.07.2025р. у сестри було загострення хвороби, але агресивних дій не було і він поїхав у Носівський район на поховання родича, ввечері по телефону поспілкувався з матір`ю й усе було гаразд. Однак, наступного ранку мати та сестра на телефонні дзвінки не відповідали, у зв`язку з чим він попросив свого знайомого сусіда ОСОБА_9 подивитися чи не трапилось щось. Через деякий час сусід повідомив, що мати в тяжкому стані, але подробиць не говорив. Прибувши після обіду додому, він на подвір`ї побачив багато правоохоронців, матір уже доправили до лікарні, а сестра закрилась у будинку й не відчиняла двері. Вибивши вікно, він заліз всередину будинку й на кухні побачив сестру із ножем. Сестра віддала йому ніж і просила не здавати її до поліції, казала, що то була не їхня мати. Дерев`яна качалка в крові стояла біля груби в кухні будинку; сліди крові також малися на подвір`ї біля ганку. Він хотів поїхати до матері в лікарню, але слідчий повідомив, що та вже померла. Сумнівів у тому, що саме сестра вбила їх матір у нього не має; з дому нічого не зникло й усі речі на місці. Підтримує клопотання про застосування до сестри запропонованого примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що близько обіду 17.07.2025р. на телефонне прохання свого сусіда ОСОБА_7 , який напередодні відлучався на похорони родича, намагався з`ясувати про стан його матері, яка тривалий час не виходила на зв`язок. Перелізши через огорожу, він на сусідському подвір`ї побачив ОСОБА_8 , яка лежала біля ганку будинку зі слідами тілесних ушкоджень та крові, її обличчя було сильно побите, розпухло, вона була мокра, холодна й перебувала у важкому стані, стогнала. Двері будинку були зачинені, він викликав швидку медичну допомогу й поліцію. Через деякий час прибув ОСОБА_7 , вибив вікно, заліз у будинок, звідки вийшов разом із сестрою ОСОБА_5 . Зазначає, що ОСОБА_5 страждала на психічне захворювання, в неї було постійне відчуття страху, періодично траплялись загострення хвороби, вона замикала матір у будинку;

- протоколом огляду місця події від 17.07.2025р., проведеного в домогосподарстві по АДРЕСА_1 за добровільної згоди його володільця ОСОБА_7 (потерпілого), яким встановлено: наявність на асфальтному покритті доріжки біля ганку будинку плями крові з ознаками згортання; у кухні біля дверей та біля низу груби на вкритій лінолеумом впідлозі виявлено дерев`яну качалку з масивними слідами речовини бурого кольору (далі - РБК); у кімнаті на кріслі знаходяться жіночі штани чорного кольору зі слідами РБК на їх поверхні. Загальний порядок речей у будинку не порушено та слідів боротьби не виявлено. Виявлені під час огляду місця події сліди РБК, дерев`яну качаллку та штани вилучено;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17-18 липня 2025 року, згідно якого ОСОБА_5 було затримано 17.07.2025р. о 20-50 год і в ході особистого обшуку в неї вилучено футболку в білу горизонтальну смужку зі слідами РБК, шльопанці зі слідами РБК та здійснено змиви з рук і зрізи нігтьових пластин;

- протоколом огляду трупа від 17.07.2025р., згідно якого в приміщенні моргу КНП «Борзнянсьа міська лікарня» знаходиться труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із слідами численних тілесних ушкоджень в області голови, шиї, тулуба, кінцівок;

- висновками судово-медичної експертизи №118 від 03.09.2025р., які співпадають з висновком судово-токсикологічної експертизи №1895 від 28.07.2025р., висновком судово-імунологічної експертизи №683 від 25.07.2025р., висновком судово-гістологічної експертизи №1528 від 29.08.2025р., висновком медико-криміналістичної експертизи №99-МК від 19.08.2025р., згідно яких у ОСОБА_5 були встановлені наступні тілесні ушкодження: в області голови у вигляді відкритої поєднаної черепно-лицевої травми, яка виражалась просторовим синцем обличчя із забійною раною на фоні в ділянці лоба, синцями обох вушних раковин та підборіддя, забійною раною правої завушної ділянки, просторими крововиливами у м`які покриви голови, крововиливами у обидва скроневі м`язи, переломом кісток носа та правої тім`яної кістки, крововиливом під правий листок твердої мозкової оболонки, крововиливами у м`які мозкові оболонки та забоєм правої тім`яної долі головного мозку; в області шиї у вигляді синців та закритого перелому лівого великого ріжка під`язикової кістки; в області тулуба у вигляді закритого локального перелому тіла грудини та закритих конструкційних переломів 2-7 лівих та 2-5 правих ребер зі слабо вираженими ділянками крововиливів у оточуючі м`які тканини; в області верхніх кінцівок у вигляді дрібної колотої рани ліктьової ямки лівої верхньої кінцівки, синців обох плечей, правого передпліччя та обох кистей, закритого перелому тіла (діафізу) правої ліктьової кістки та закритого перелому другої п`ясткової кістки правої кисті. В утворенні тілесних ушкоджень могла мати місце неоднократна, в загальній кількості не менше 24 (в ділянці голови - не менше 12, в ділянці шиї - не менше 2, в ділянці верхніх кінцівок - не менше 10) дія тупих предметів по механізму удару, невиключено дерев`яною качалкою, а в ділянці шиї та підборіддя, - ще й можливо по механізму стиснення. За ступенем тяжкості вони розподіляються наступним чином: тілесні ушкодження в ділянці плечей та лівої кисті до легкого ступеня тяжкості, які не перебувають у будь якому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті; тілесні ушкодження в ділянці шиї, правого передпліччя та правої кисті до середнього ступеня тяжкості, які не перебувають у будь якому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті; тілесні ушкодження в ділянці голови, як такі, що обтяжують одне одного можуть мати сукупний ушкоджуючий ефект та розцінюватись як єдине багатокомпонентне ушкодження, в комплексі до тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпечності для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті; смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок стиснення головного мозку та його набряку з дислокацією стовбурових відділів, обумовлених отриманою відкритою поєднаною черепно-лицевою травмою, яка виражалась переломом кісток носа та правої тім`яної кістки, крововиливом під правий листок твердої мозкової оболонки, крововиливами у м`які мозкові оболонки та забоєм головного мозку. Етиловий спирт у крові тупа ОСОБА_8 не виявлений. Кров трупа ОСОБА_8 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО;

- висновками судово-цитологічної експертизи №41-833-2025 від 17.11.2025р, згідно якої при дослідженні піднігтьового вмісту рук ОСОБА_5 кров та клітини з ядрами не знайдені;

- висновками судово-цитологічної експертизи №41-834-2025 від 17.11.2025р, згідно якої кров потерпілої ОСОБА_8 належить до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анити-В ізосерологічної системи АВ0. При дослідженні змиву з асфальтного покриття виявлена кров людини, в якій виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Дана кров може походити від особи, крові якої властивий антиген Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_8 ;

- висновками судово-цитологічної експертизи №41-835-2025 від 19.11.2025р, згідно якої при дослідженні слідів бурого кольору на скалці виявлено кров особи жіночої генетичної статі, в якій виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Дана кров може походити від жінки, крові якої властивий антиген Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_8 . При дослідженні слідів з руків`я скалки виявлено піт, у якому виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Даний піт може походити від особи, крові якої властивий антиген Н ізосерологічної системи АВ0;

- висновками судово-цитологічної експертизи №41-836-2025 від 19.11.2025р, згідно якої при дослідженні слідів бурого кольору на футболці виявлено кров людини, в якій виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Дана кров може походити від жінки, крові якої властивий антиген Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_8 ;

- висновками судово-цитологічної експертизи №41-837-2025 від 18.11.2025р, згідно якої при дослідженні слідів бурого кольору на спортивних штанях виявлено кров людини, в якій виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Дана кров може походити від особи, крові якої властивий антиген Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_8 ;

- висновками судово-цитологічної експертизи №41-838-2025 від 19.11.2025р, згідно якої при дослідженні слідів бурого кольору з шльопанців виявлено кров особи жіночої генетичної статі, в якій виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Дана кров може походити від жінки, крові якої властивий антиген Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_8 .

Вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними, достатніми і взаємопов`язаними, які суд вважає за можливе покласти в основу рішення.

Також судом встановлено і визнано доведеним, що суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України, було вчинене ОСОБА_5 в стані неосудності й на теперішній час ОСОБА_5 також перебуває в стані неосудності, оскільки за довідкою КНП «Борзнянська міська лікарня» №590 від 18.07.2025р. ОСОБА_5 з 14.01.2020р. знаходиться на обліку в лікаря-психіатра з діагнозом F20.6, а згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №363/435 від 26.08.2025р. ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься скоєне вищевказане суспільно небезпечне діяння, виявляла та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу в формі параноїдної шизофренії (F20.0 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_5 за її психічним станом показане застосування примусових заходів медичного характеру з поміщенням в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь. ОСОБА_10 на теперішній час не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, тому відповідне лікування їй не показане.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Отже, стан неосудності виключає суб`єкта кримінального правопорушення та кримінальну відповідальність.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких справ має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, приписами ст.505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та його скоєння цією особою, одночасно враховуються й інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, тоді як умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме кримінального правопорушення та встановлюються лише щодо осудної особи.

Враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутню у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Наведений висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 26 червня 2019 року в справі №202/5997/17, постанові від 19 листопада 2019 року в справі №130/2612/17.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Згідно зі ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

За змістом положень п.1 ч.1 ст.93 КК України, п.1 ч.1 ст.503 КПК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

У ч.1 ст.94 КК України, яка кореспондує з ч.2 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», встановлено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (ч.2 ст.94 КК України).

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку (ч.3 ст.94 КК України).

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду (ч.4 ст.94 КК України).

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду (ч.5 ст.94 КК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.513 КПК саме на суд покладено обов`язок під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, у разі застосування таких заходів, визначати їх вид. Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст.94 КК України критерії в їх сукупності. Тобто, визначаючи тип психіатричної лікарні, в яку необхідно помістити неосудну особу, суд повинен виходити не тільки з її психічного стану, а й з характеру вчиненого нею суспільно небезпечного діяння.

У висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 пропонується такий примусовий захід медичного характеру як поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у відповідності до ч.5 ст.94 КК України обумовлює необхідність її госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно з ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п.39 рішення Європейського суду з прав людини від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerp v. the Netherlands) особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: 1/ об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; 2/ психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; 3/ необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Таким чином, встановивши, що мало місце суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України, визнавши доведеним, що воно вчинене ОСОБА_5 й у стані неосудності, в якому вона перебуває і на теперішній час, що виключає можливість її кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість вчиненого нею діяння, пов`язаного з посяганням на життя інших осіб, її психічний стан, ступінь небезпечності для себе та для оточуючих, суд висновлює, що стосовно ОСОБА_5 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Процесуальні витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна необхідно скасувати, а долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Зважаючи на особу ОСОБА_5 , її психічний стан і тяжкість вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, пов`язаного із посяганням на життя іншої (близької) особи, суд вважає за необхідне до набрання ухвалою законної сили залишити ОСОБА_5 раніше застосований їй запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають її небезпечну поведінку.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 92-94 КК України, ст.503-513, 516 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого, затверджене прокурором, про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

До вступу ухвали в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 залишити попередній поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають її небезпечну поведінку.

Накладений ухвалою слідчого судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2025 року арешт на майно (качалку зі слідами РБК, чорні спортивні штани зі слідами РБК, футболку в білу горизлнтальну смудку зі слідами РБК, шльопанці зі слідами РБК) скасувати після набрання ухвалою законної сили.

Речові докази по справі, які знаходяться у ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області: змиви РБК із контрольним зразком, змиви та зрізи нігтьових пластин з рук ОСОБА_5 , качалку зі слідами РБК, чорні спортивні штани зі слідами РБК, футболку у білу горизонтальну смужку зі слідами РБК, шльопанці зі слідами РБК, знищити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, може бути оскаржена, такою особою з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1