Справа № 405/339/26
провадження № 1-кс/405/259/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2026 м. Кропивницький

слідчий суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.09.2025 року за №0000112 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці Російської Федерації, уродженці м. Санкт-Петербург СРСР, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій,

встановив:

заступник начальника слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке просив задовольнити, з підстав зазначених у ньому.

Прокурор у судовому засіданні надала пояснення, згідно з якими клопотання заступника начальника слідчого відділу підтримала, просила задовольнити.

Захисник у судовому засіданні висловив позицію, відповідно до якої заперечував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши прокурора та захисника, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000112 від 11.09.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України, відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість загибелі людей, зокрема й цивільного населення, та настання інших тяжких наслідків, розуміючи, що вона порушує встановлений ст.ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на недоторканість та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та державного кордону, а також розширення впливу РФ, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, здійснила фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, якщо вони призвели до інших тяжких наслідків.

Так, 16.07.2025, ОСОБА_6 , особисто передала до ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ), яка виконує бойові задачі на території Харківської області проти сил оборони України, 6 тепловізійних прицілів, чим здійснила фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Вказані умисні протиправні дії ОСОБА_6 призвели до ескалації збройного конфлікту та нарощування військової могутності армії Російської Федерації, що, в свою чергу, нанесло шкоду силам оборони України та обороноздатності Держави, призвело до окупації та ведення активних бойових дій на території Харківської області, значних економічних втрат для держави та її громадян, руйнування об`єктів критичної інфраструктури, що впливає на життєдіяльність населення, тобто призвели до інших тяжких наслідків.

Так, 30.09.2025, ОСОБА_6 , особисто передала до ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ), яка виконує бойові задачі на території Харківської області проти сил оборони України, 2 мотоцикли, чим здійснила фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Вказані умисні протиправні дії ОСОБА_6 призвели до ескалації збройного конфлікту та нарощування військової могутності армії Російської Федерації, що, в свою чергу, нанесло шкоду силам оборони України та обороноздатності Держави, призвело до окупації та ведення активних бойових дій на території Харківської області, значних економічних втрат для держави та її громадян, руйнування об`єктів критичної інфраструктури, що впливає на життєдіяльність населення, тобто призвели до інших тяжких наслідків.

Всього в період 2014-2025 років, ОСОБА_6 , особисто передала до підрозділів ЗС РФ, які виконують бойові задачі на території України проти сил оборони, більше 3 млдр. рублів, бронежилети, шлеми, тепловізори, приціли, дрони, амуніцію, засоби РЕБ, більше 500 автомобілів підвищеної прохідності, чим здійснила фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Вказані умисні протиправні дії ОСОБА_6 призвели до ескалації збройного конфлікту та нарощування військової могутності армії Російської Федерації, що, в свою чергу, нанесло шкоду силам оборони України та обороноздатності Держави, призвело до окупації та ведення активних бойових дій на території України, значних економічних втрат для держави та її громадян, руйнування об`єктів критичної інфраструктури, що впливає на життєдіяльність населення, тобто призвели до інших тяжких наслідків.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України, а саме у фінансуванні дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, якщо вони призвели до інших тяжких наслідків.

Щодо обґрунтованості підозри:

чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова могла вчинити правопорушення.

15 січня 2026 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України.

Так, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» №11 (8203) від 15.01.2026 та на Офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також опубліковано повістку про виклик на 19.01.2026, 20.01.2026, 21.01.2026 за зазначеною в повістці адресою для отримання письмового повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваної тощо.

Жодного разу у призначений час ОСОБА_6 у призначене місце не з`явилася, про неможливість та причини неприбуття не повідомила, що свідчить про умисні дії останньої, спрямовані на ухилення від явки до органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування останньої.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 знаходиться на території держави-агресора Російської Федерації та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, за умови її належного повідомлення про такий виклик, 22.01.2026 її оголошено у всеукраїнський та міжнародний розшук.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення тяжкого злочину, а також обґрунтованість оголошеної їй підозри підтверджується наступними встановленими доказами:

1)повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 10.09.2025;

2)відповіддю на доручення від 03.10.2025;

3)протоколом огляду від 03.10.2025;

4)відповіддю на доручення від 16.10.2025;

5)відповіддю на доручення від 28.11.2025;

6)протоколом огляду від 28.11.2025;

7)висновком експерта від 06.01.2026;

8)іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у фінансуванні дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, якщо вони призвели до інших тяжких наслідків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України.

Щодо ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, беручи до уваги наявність вищезазначених вагомих доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваної слідчим суддею було встановлено наявність таких ризиків:

1) За вчинення вказаного злочину, що за ступенем тяжкості є тяжким, у разі визнання ОСОБА_6 винуватою в його скоєнні, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Фінансуванні дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, якщо вони призвели до інших тяжких наслідків, вчинене в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, що підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваної, зазначені обставини прямо вказують на те, що ОСОБА_6 є ініціативною та енергійною особою, вміє чітко планувати свою діяльність та дотримуватись певних умов, наслідком яких є власна незаконна вигода.

ОСОБА_6 є громадянкою Російської Федерації та проживає на її території. Вказане свідчить про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 вчинить спроби покинути територію України та уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Отже, соціальні зв`язки підозрюваної на території України не є настільки міцними для того, щоб ОСОБА_6 на час розслідування та судового розгляду не вчинила спроб переховуватися від слідства та суду.

2) Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 є громадянкою Російської Федерації та проживає на її території.

Таким чином, перебуваючи на свободі ОСОБА_6 , маючи можливість вільного пересування та контактів, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення об`єктивних обставин кримінального правопорушення.

3) ОСОБА_6 є громадянкою Російської Федерації та проживає на її території. Фінансуванні дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, якщо вони призвели до інших тяжких наслідків, вчинені ОСОБА_6 з прямим умислом.

Знаходячись на свободі, маючи можливість вільного пересування та контактів, ОСОБА_6 може незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків.

4) ОСОБА_6 за вчинення вказаного злочину, що за ступенем тяжкості є тяжким, у разі визнання винуватою в його скоєнні, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Вказане свідчить про можливість ОСОБА_6 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

5) Підозрювана ОСОБА_6 неодноразово передавала представникам ЗС РФ засоби та знаряддя, які, в подальшому, використовувались останніми під час захоплення території України, убивстві військовослужбовців ЗСУ та цивільного населення. Крім того, ОСОБА_6 здійснювала матеріально-технічне забезпечення підрозділів ЗС РФ, які ведуть бойові дії на території України.

Знаходячись на свободі, вона має можливість вчинювати інші подібні кримінальні правопорушення, а так само інші кримінальні правопорушення, так як підозрювана своїми незаконними діями проявила схильність до скоєння злочинів.

Викладене в сукупності свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження по відношенню до ОСОБА_7 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що: 1) підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчий суддя, суд враховує, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Викладене в сукупності свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження по відношенню до ОСОБА_6 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що остання не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останньої, виконання нею процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення нею незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Таким чином, слідчий суддя, вважає що з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваної покладених на неї процесуальних обов`язків, є необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення слідчим, прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 183, 193, 309 КПК України

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці Російської Федерації, уродженці м. Санкт-Петербург СРСР, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 11.09.2025, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8