Справа № 686/9128/25
Провадження № 1-кс/686/9187/25
УХВАЛА

24 вересня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000049 від 18.03.2025 року,

встановила:

24.09.2025 року прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчої судді із клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами: №:04:001:0022, розташовану на території Зеленчанської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області загальною площею 1,9997 га; №:04:001:0021, розташовану на території Зеленчанської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області загальною площею 1,9997 га; №:04:001:0020, розташовану на території Зеленчанської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області загальною площею 1,9995 га; №:03:004:0007, розташовану на території Старогутянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області загальною площею 1,9988 га; №:03:004:0006, розташовану на території Старогутянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області загальною площею 1,9988 га, право власності на які належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом заборони відчуження та користування.

У провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області перебувае кримінальне провадження №0000049, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025, попередня правова кваліфікація кримінальних правопорушень - ч. 2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч. 3 ст. 362 КК України.

У обгрунтування клопотання зазначено, що «державний кадастровий реєстратор ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області за попередньою змовою з фізичною особою підприємцем, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для фізичних осіб, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби незаконно вніс недостовірні дані до Державного земельного кадастру, внаслідок чого 5 земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами №№: :03:004:0006, :03:004:0007, :04:001:0020, :04:001:0021, :04:001:0022 загальною площею 9,9965 га, вартістю понад 600 тис. грн, що розташовані на території Кам`янець-Подільського району, незаконно надано у приватну власність фізичним особам, чим спричинено інтересам держави тяжких наслідків.

Також, державний кадастровий реєстратор ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області за попередньою змовою з фізичною особою підприємцем, діючи умисно, вніс недостовірні дані до Державного земельного кадастру, внаслідок чого 5 земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 9,9965 га, вартістю понад 600 тис. грн, що розташовані на території Кам`янець-Подільського району, незаконно надано у приватну власність фізичним особам, чим спричинено інтересам держави тяжких наслідків.

Окрім цього, державний кадастровий реєстратор ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області за попередньою змовою з фізичною особою підприємцем, маючи доступ до автоматизованої системи, вніс несанкціоновані зміни до Державного земельного кадастру щодо відомостей про координати поворотних точок 5 земельних ділянок, внаслідок чого їх незаконно передано у приватну власність , чим спричинено інтересам держави тяжких наслідків.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку було встановлено:

- земельна ділянка, з кадастровим номером №:04:001:0022 розташована на території Зеленчанської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області загальною площею 1,9997 га, належить належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- земельна ділянка, з кадастровим номером №:04:001:0021 розташована на території Зеленчанської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області загальною площею 1,9997 га, належить належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 );

-земельна ділянка, з кадастровим номером №:04:001:0020 розташована на території Зеленчанської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області загальною площею 1,9995 га, належить належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 );

-земельна ділянка, з кадастровим номером №:03:004:0007 розташована на території Старогутянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області загальною площею 1,9988 га, належить належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 );

-земельна ділянка, з кадастровим номером №:03:004:0006 розташована на території Старогутянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області загальною площею 1,9988 га, належить належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 );

Так, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду в межах вказаного кримінального провадження накладено арешт на вищевказані земельні ділянки,без права відчуження.

Під час здійснення досудового розслідування, необхідно забезпечити збереження ресурсу та цінності землі, на вищевказаних земельних ділянках, шляхом заборони користування.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально- протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

07.04.2025 року вищевказані земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:004:0006, :03:004:0007, :04:001:0020, :04:001:0021, :04:001:0022 були визнані речовим доказом.

Під час досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду земельних експертиз із використанням даних земельних ділянок в межах їх координатів, форм та місця розташування».

Відповідно до вимог ст.41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; можливість виконання завдань, для виконання яких слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, клопотання є некоректним за змістом, оскільки містить вимогу накласти арешт на земельні ділянки «без права відчуження та користування» та незрозумілим є, чи вкладено у зміст даного формулювання прохання позбавити власника права відчуження та користування земельними ділянками, чи навпаки, виклавши вимогу таким чином прокурор має намір залишити зазначені правомочності власнику.

При цьому слід врахувати і те, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду 08.04.2025 уже було задоволено клопотання прокурора у вказаному кримінальному провадженні та накладено арешт із тимчасовим позбавленням права розпорядження указаними земельними ділянками, а тому слід обґрунтувати, у чому полягає необхідність повторного звернення із клопотанням та які нові обставини виникли, які не досліджувалися слідчим суддею раніше та у зв`язку із чим є потреба повторного ініціювання заходу забезпечення.

Так ухвалою слідчого суду Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області вказане клопотання поверталося прокурору для доопрацювання, та недоліки, які були зазначені у ухвалі не були виконані.

Окрім того, відповідно до вимог ч.1,2ст.172КПК України клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може бути розглянуте слідчим суддею за участю власника майна. У даному випадку доцільно провести судовий розгляд із повідомленням власника земельних ділянок, проте у клопотанні не зазначено контактні ОСОБА_4 (зокрема, актуального номера мобільного телефону, адреси його електронної пошти тощо), що фактично унеможливлює повідомлення власника майна про судовий розгляд клопотання.

Указане позбавляє слідчого суддю можливості дотриматися вимог ст. 22, 24-28, 172 КПК України та суперечить п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідча суддя

постановив:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000049 повернути прокурору.

Установити строк у сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення у межах установленого суддею строку із клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови у його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя