Номер провадження 1-кс/754/233/26
Справа № 754/1234/26
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003251 від 16.12.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, офіційно працевлаштований, розлучений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,

сторона захисту: підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 30.01.2026 надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0003251 від 16.12.2024 про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0003251 від 16.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 153 ч. 4 КК України, де досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2020 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав разом з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, щодо ОСОБА_8 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення насильницьких дії сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 , яка на момент вчинення проти неї протиправних дій, не досягла чотирнадцяти років, ОСОБА_4 на початку 2020 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за вищевказаною адресою, та скориставшись відсутністю інших дорослих осіб з метою задоволення своїх статевих потреб та статевої пристрасті, використовуючи свою фізичну та вікову перевагу, а також свій авторитет близької людини її родини, усвідомлюючи, що малолітня ОСОБА_8 не розуміє характер та значення вчинюваних стосовно неї протиправних дій, через свій вік, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 , які полягали в непристойних дотиках до її жіночих статевих органів своїми руками, засовуючи руку під її нижню білизну та одяг малолітньої, торкаючись рукою її грудей, здійснюючи мастурбаційні рухи своєю рукою в області її статевих органів посягаючи при цьому на нормальний моральний та фізичний розвиток малолітньої ОСОБА_8 , негативно впливаючи на її психіку, порушуючи нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток та статеву недоторканість останньої.

Вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 153 ч. 4 КК України - вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

29.01.2026, ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 153 ч. 4 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- даними повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої;

- даними свідоцтва про народження ОСОБА_8 ;

- даними допита потерпілої ОСОБА_8 , від 18.12.2024;

- даними протоколу огляду (стенограма допиту потерпілої) від 18.12.2024;

- даними допиту свідка ОСОБА_9 від 19.12.2024;

- даними допиту свідка ОСОБА_10 від 19.12.2024;

- даними електронного рапорта від 05.10.2023;

- даними висновку експерта судової-психологічної експертизи №СЕ-19/111-25/71684-ПС від 08.01.2026.

При цьому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

В обґрунтування клопотання про необхідність застосування запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, зокрема:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 зважаючи на тяжкість вчинених кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання, усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинене кримінальне правопорушення;

2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваному відомо місце проживання малолітньої потерпілої та останній має обізнаність хто саме є потерпілою, її законним представником та свідками у даному кримінальному провадженні.

Так, потерпілою є малолітня особа, стосовно якої підозрюваним вчинено кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості. Крім того, малолітня потерпіла апріорі перебуває у залежному стані від підозрюваного, який є повнолітньою особою, як дитина від дорослої особи, оскільки вона є більш психологічно вразливою та психологічно залежною, ніж звичайні повнолітні громадяни.

Тобто, вищевказаний фактор свідчить про те, що перебуваючи на волі та відповідно маючи доступ до малолітньої потерпілої, підозрюваний ОСОБА_4 буде мати можливість незаконно впливати на неї з метою ненадання показань, які мають важливе значення для викриття всіх обставин кримінального правопорушення, повною відмовою від прийняття участі у процесуальних діях, які є необхідними при розслідуванні даної категорії кримінальних правопорушень, або викривлення інформації на користь підозрюваного, яку необхідно отримати під час проведення слідчих дій за участю дитини, яка є потерпілою. Підозрюваний ОСОБА_4 шляхом навіювання, прохання, обіцянок винагород для дитини, або шляхом погроз застосувати покарання, буде здійснювати незаконний вплив на останню з метою ухилення від викриття злочинних діянь, у якому останній обґрунтовано підозрюється.

Крім того, перебуваючи на волі без певних обмежень підозрюваний ОСОБА_4 може здійснювати вплив на законного представника малолітньої потерпілої. Підозрюваний ОСОБА_4 шляхом умовлянь, прохання та маніпуляцій або підкупу може впливати на законного представника малолітньої потерпілої з метою не надання показань, їй самостійного впливу на дитину або ненадання доступу до дитини для проведення слідчих та процесуальних дій за її участю, а також може отримати доступ до потерпілої та свідків з метою впливу на останніх.

Також, перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може здійснювати вплив й на свідків у даному кримінальному провадженні. Підозрюваний ОСОБА_4 шляхом навіювання, прохання, обіцянок винагород для свідків, або шляхом погроз застосувати покарання, буде здійснювати незаконний вплив на останніх з метою ухилення від викриття злочинного діяння, у якому останній обґрунтовано підозрюється;

3) продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 5 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що характеризуються особливою суспільною небезпекою та зухвалістю. Більше того, вказане кримінальне правопорушення він вчиняв щодо малолітньої особи, яка в силу свого малолітства не могла протистояти протиправним діям.

Вказане свідчить про низький рівень правової свідомості та соціальної відповідальності підозрюваного, а також про схильність до злочинних дій проти статевої свободи та статевої недоторканості стосовно дітей.

Слід також врахувати, що дії підозрюваного чітко сплановані, які вчинялися стосовно дитини. Умисел підозрюваного був сформований заздалегідь, а його реалізація мала послідовний, цілеспрямований характер, що свідчить про усвідомлену протиправну поведінку. Підозрюваний повністю усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливі наслідки та бажав їх настання, що свідчить про особливий цинізм і байдужість до прав, свобод та безпеки дітей.

На підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів, а також з урахуванням характеру інкримінованого кримінального правопорушення, його тяжкості, способу вчинення, спрямованості на малолітню особу та наявної сексуальної девіації у поведінці підозрюваного, існує реальний ризик того, що, перебуваючи на волі, він може продовжити вчинення аналогічних злочинних дій, у тому числі щодо потерпілої чи інших малолітніх осіб.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як домашній арешт, особиста порука, особисте зобов`язання, орган досудового розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти здійснення останнім впливу на потерпілу, її законного представника, свідків у даному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по кримінальному провадженню.

Отже, продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного не суперечить ст. 132 п. п. 1, 2 ч. 3 КПК України та правовим позиціям ЄСПЛ, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків.

Прокурор в судовому засіданні, підтримала клопотання за викладених в ньому підстав. Просила клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні, заперечив щодо задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою. Просив застосувати підозрюваному більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні, зазначив, що він не вчиняв злочинів. В іншій частині підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному копії клопотання та матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи, загальні положення про які, передбачені ст. 176 КПК України.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто, явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (№9627/81 від 14.03.1984) суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (№14310/88 від 23.10.1994) «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 153 ч. 4 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (№ 33977/96 від 26.07.2001) ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення - ст. 153 ч. 4 КК України, де санкція частини статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, може вдатися до відповідних дій.

Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на малолітню потерпілу, її законного представника чи свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом спонукання їх до відмови від раніше наданих показань.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, оскільки малолітня потерпіла перебуває у залежному стані від підозрюваного, який є повнолітньою особою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 153 ч. 4 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також данні щодо особи підозрюваного.

Достовірних даних про те, що стан здоров`я підозрюваного перешкоджає його утриманню в місцях попереднього ув`язнення слідчому судді відсутні.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Таким чином, слідчий суддя, за результатами розгляду клопотання прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

За таких обставин, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Відповідно до положень ст. 183 ч. 4 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи викладену норму КПК України та суть пред`явленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 153 ч. 4 КК України, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-179,183,184,193,194,196,309,376 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

клопотання слідчого- задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 153 ч. 4 КК України, у кримінальному провадженні №0003251 від 16.12.2024 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 30 березня 2026 року, включно.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі судового засідання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена, безпосередньо, до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошений 02.02.2026 о 17:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1