ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1123/25
Провадження №1-кс/477/1131/25
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

21 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000588 від 26 червня 2024 року, про продовження дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився та зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , з вищою освітою, пенсіонера, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою, третьою статті 307 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2025 року старший слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000588 від 26 червня 2024 року в строком на 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській, за матеріалами УСР в Миколаївській області ДСР НП України про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним збутом наркотичних речовин групою осіб на території Миколаївської області, 26 червня 2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0000588 та розпочато досудове розслідування за частиною першою, другою та третьою статті 307 КК України.

Проведеними першочерговими слідчими діями, встановлено, що до вчинення протиправних дій можуть причетні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , які, діючи за попередньою змовою між собою, вчинили низку заходів, направлених на придбання, зберігання, пересилання з метою збуту та збутом особливо небезпечних психотропних речовин та наркотичних засобів.

У цьому кримінальному провадженні 22 липня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 307 КК України КК України, а ухвалою слідчого судді від 23 липня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів на строк до 19 вересня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді від 17 вересня 2025 року підозрюваному продовжено строк дії запобіжного заходу на строк до 22 жовтня 2025 року.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає 22 жовтня 2025 року.

У свою чергу, як вказує слідчий у поданому клопотанні досудове розслідування неможливо закінчити до дати закінчення терміну дії запобіжного заходу, так як для цього необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на збирання доказів та проведення повного, всебічного та об`єктивного розслідування усіх обставин справи, а саме отримати висновки експерта за призначеними у цьому кримінальному провадженні експертизами, встановити осіб власників крипто гаманців, на які підозрювані отримували кошти від своєї незаконної діяльності та здійснити аналіз отриманої в результаті вказаних слідчих дій інформації.

Оскільки встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, а обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за змістом клопотання, повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, перелік яких наведений у клопотанні, слідча ОСОБА_3 просить продовжити строк дії запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою.

Наявність указаних ризиків слідчою обґрунтовується тим, що на даний час продовжує існує ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик незаконного впливу на свідків та ризик вчинення іншого правопорушення.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повністю підтримав подане клопотання слідчої ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 та просив його задовольнити; указував про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчої та з урахуванням його позитивної характеристики, віку та стану здоров`я, наявність на утриманні матері похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду, просив застосувати до нього менш тяжкий запобіжний захід, не пов`язаний з утримання під вартою, зокрема, домашній арешт.

Захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні по розгляду клопотання слідчої також заперечувала проти задоволення клопотання слідчої про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та посилаючись на недоведеність ризиків, що зазначені слідчою у поданому клопотанні, просили застосувати до ОСОБА_5 менш тяжкий запобіжний захід.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000588 від 26 червня 2024 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною першою, другою, третьою статті 307, частиною першою статті 263 КК України за фактом вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним збутом наркотичних речовин групою осіб на території Миколаївської області, що вбачається зі змісту витягу з ЄРДР від 12 вересня 2025 року.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що непрацюючі мешканці м. Кам`янське, Дніпропетровської області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , володіючи злочинними зв`язками з особами, які займаються незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного, швидкого збагачення, попередньо домовившись між собою, всупереч врегульованих законами суспільних відносин у сфері обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, достовірно знаючи про те, що збут на території України наркотичних засобів та психотропних речовин заборонено, обрали в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним придбанням, зберіганням, пересиланням з метою збуту та збутом особливо небезпечних психотропних речовин та наркотичних засобів.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залучили до розробленого ними злочинного плану ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , розподіливши між собою ролі.

На виконання свого злочинного плану, 18 листопада 2024 року приблизно о 13.07 годині ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 відповідно до спільного з ОСОБА_5 злочинного плану, знаходячись на території АЗК мережі «UPG» №136, отримали від останнього для подальшого збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс у невстановленій кількості у двох поліетиленових пакетах, замотаних в клейку стрічку сірого кольору та поміщених до тканинної сумки червоного кольору (типу косметичка).

Того ж дня, зберігаючи при собі отриманий від ОСОБА_5 наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс у невстановленій кількості, упакований до червоної тканинної сумки, керуючись корисливим умислом, направленим на незаконний збут наркотичних засобів, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за допомогою мобільного додатку ТОВ «Нова Пошта» створили ТТН 5025 на відправлення посилки через поштомат ТОВ «Нова Пошта» №36965, розташований в м. Миколаїв, вказавши у даних відправника вигадані анкетні дані ОСОБА_11 та абонентський номер НОМЕР_1 , який перебував у їх спільному володінні та користуванні, а отримувачем посилки зазначили ОСОБА_12 , абонентський номер НОМЕР_2 з кінцевою точкою отримання посилки у м. Рахів до відділення ТОВ «Нова Пошта» №2 по вул. Івана Франка, 1а.

Пізніше цього ж дня, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 прибули до поштомату ТОВ «Нова Пошта» №36965, який розташований у м. Миколаєві, за адресою: пр. Центральний, 154 та здійснили фактичну відправку посилки за вищевказаною накладною, яка містила в собі невідому кількість наркотичного засобу канабіс, масою не менше 0,690 г. (за відібраними в ході санкціонованої судом негласної слідчої (розшукової) дії зразками, при загальній вазі відправленої речовини 301,94 грамів), який конспіративно приховали косметичці червоного кольору, розфасовану у два пакети обмотані клейкою стрічкою сірого кольору.

Крім того, 22 липня 2025 року під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля, марки «RENAULT MEGANE», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_5 та фактично перебував у користуванні ОСОБА_8 , в якому на момент обшуку перебували ОСОБА_5 , ОСОБА_8 (за кермом) та ОСОБА_9 , виявлено та вилучено пластикове відро із речовиною кристалічного походження всередині, приблизною вагою 1,5 кілограми, в складі якої, відповідно до експрес тесту «Identa» General Screening Drugs LOT: 9031024АТ, EXP: 03/2027 міститься наркотична речовина; 132 згортки, обмотаних клейкою стрічкою, 4 зіп-пакета з речовиною рослинного походження та ін., що вказує на те, що обсяг виявленої та вилученої наркотичної речовини є особливо великим розміром, яку ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , керуючись спільним злочинним умислом, незаконно придбали та зберігали з метою збуту.

Тим самим, ОСОБА_5 вчинив дії, які охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою та третьою статті 307 КК України.

22 липня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КК України, безпосередньо після вчинення злочину.

Цього ж дня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та пересиланні наркотичного засобу, вчинених за попередньою змовою групою осіб та у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту наркотичного засобу в особливо великому розмірі, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Постановою керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_13 від 16 вересня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000588 від 26 червня 2024 року продовжений до 22 жовтня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді від 17 вересня 2025 року ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22 жовтня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді від 21 жовтня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000588 від 26 червня 2024 року продовжений до 22 грудня 2025 року.

Оскільки строк дії запобіжного заходу визначений ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2025 року закінчується 22 жовтня 2025 року, а кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення дії ухвали слідчого судді, слідча ОСОБА_3 звернулася з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу.

Зі змісту ухвали слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року про обрання та застосування запобіжного заходу та ухвали слідчого судді від 17 вересня 2025 року про його продовження, вбачається, що слідчим суддею було досліджено надані стороною обвинувачення докази, які свідчили про наявність як і обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинення інкримінованих йому діянь, так і наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України. Крім того, слідчим суддею оцінено неможливість застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів.

За приписами частини четвертої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у статті 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів): наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи статті 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини.

З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, пункт 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28 жовтня 1994 року, пункт 55).

Зі змісту поданого клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається причетність ОСОБА_5 до вчинення дій, пов`язаних із придбанням, зберіганням та збутом наркотичних засобів, що вчинено за попередньою змовою групою осіб, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою та третьою статті 307 КК України.

Описана у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою та третьою статті 307 КК України.

Долучені до клопотання прокурором докази, зібрані у ході досудового розслідування, зокрема: інформація оперативного підрозділу УСР в Миколаївській області ДСР НПУ про ймовірну причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 ; протоколи про результати проведення негласних слідчих розшукових дій накладення арешту на кореспонденцію (відібрання зразків для дослідження) щодо ОСОБА_9 №8306/55/115-2024 від 22 листопада 2024 року, №8400/55/115-2024 від 22 листопада 2024 року, №698/55/115-2025 від 04 лютого 2025 року та іншими; висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) №СЕ19/115-25/2035-НЗПРАП від 11 лютого 2025 року; висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) №СЕ19/115-25/2006-НЗПРАП від 10 лютого 2025 року; висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) №СЕ19/115-25/2002-НЗПРАП від 11 лютого 2025 року; висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) №СЕ19/115-25/2006-НЗПРАП від 10 лютого 2025 року; висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) №CE 19/115-25/2040-НЗПРАП від 06 лютого 2025 року; висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) №CE 19/115-25/5578-НЗПРАП від 14 квітня 2025 року; висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) №CE 19/115-25/5579-НЗПРАП від 14 квітня 2025 року; висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) № СЕ 19/115-25/9559-НЗПРАП від 17 червня 2025 року; висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) № СЕ 19/115-25/9558-НЗПРАП від 17 червня 2025 року; висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) № СЕ 19/115-25/9560-НЗПРАП від 17 червня 2025 року; протокол проведення негласної слідчої розшукової дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж стосовно ОСОБА_8 ; протоколи огляду відеозаписів з камер відеоспостереження, встановлених у відділеннях ТОВ «Нова Пошта» та з території АЗК мережі «UPG» №136; протоколи огляду місця події від 19 жовтня 2024 року; протокол обшуку від 22 липня 2025 року автомобіля, марки «RENAULT MEGANE», в ході якого виявлено та вилучено пластикове відро із речовиною кристалічного походження всередині, приблизною вагою 1,5 кг, в складі якої, відповідно до експрес тесту «Identa» General Screening Drugs міститься наркотична речовина; 131 згорток, обмотаних клейкою стрічкою, 4 зіп-пакета з речовиною рослинного походження у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення дій, які можуть охоплюватися складом злочину передбаченого частиною другою та третьою статті 307 КК України, що в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

Досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про продовження строку дії запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

На даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, тому заперечення сторони захисту щодо необґрунтованості підозри слідчим суддею відхиляються.

При цьому, з огляду на заперечення захисників, що надані ними слідчому судді під час розгляду клопотання слідчого, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Під час розгляду клопотання слідчої ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу слідчим суддею досліджено сукупність об`єктивних даних, які пов`язують особу підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, пов`язаного із придбанням, зберіганням та збутом наркотичних засобів, що вчинено за попередньою змовою групою осіб, які не повинні бути достатніми для засудження особи, а повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, з урахуванням положень національного законодавства.

Також, слідчим суддею враховується і те, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває та в його межах триває збір доказів, у зв`язку з чим можуть призначатися експертизи, обстеження, проводитися слідчі дії, тощо, за наслідками яких може бути повідомлено про підозру й інших осіб, та/або про зміну підозри осіб, які вже повідомлені про підозру у цьому кримінальному провадженні.

В межах даного клопотання, досліджених матеріалів, що долучені слідчою ОСОБА_3 до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про обрання запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Щодо ризиків кримінального провадження то слідча у поданому клопотанні зазначає про продовження існування ризику переховування, ризику знищення, спотворення будь-якої із речей чи документів, ризику незаконного впливу на потерпілого чи свідків та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з частиною 2 даної статті, є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як свідчить судова практика, яка складалась в Україні, найбільш вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість підозрюваного, адже саме за їх сукупного аналізу можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

Співставляючи доводи клопотання органу досудового розслідування з долученими до клопотання матеріалами через призму заперечень сторони захисту, на предмет наявності ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про його наявність, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою та третьою статті 307 КК України, санкція якої відносить цей злочин до особливо тяжких, та за нього передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за його вчинення у разі доведення вини, останній може переховуватися від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З приводу ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то такий ризик також продовжує існувати і на даний час, так органом досудового розслідування здійснюється низка слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій підозрюваного, а ОСОБА_5 з метою перешкоджання досудовому розслідуванню може мати можливість вчинити дії направленні на знищенні чи спотворення документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що на думку слідчого судді вказує про продовження існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що додані до клопотання матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані свідків та осіб, яким прямо чи опосередковано відомо про обставини вчинення кримінального правопорушення, що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляння до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на користь підозрюваного, тому зазначений ризик продовжує існувати і на даний час.

Також підтверджується і заявлений слідчим ризик, щодо можливості підозрюваного вчинити інше кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , оскільки дії останнього мають систематичний, триваючий характер з метою отримання незаконного прибутку, що вказує на досить низький рівень його громадянської свідомості. А оскільки з наданих органом досудового розслідування матеріалів вбачається, що підозрюваний офіційних джерел доходу не має, та єдиним джерелом його доходу протягом тривалого періоду була лише протиправна діяльність, тому і ризик продовження вчинення таких дій є досить ймовірним.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженою ту обставину, що й на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема, ризики переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Оцінюючи вказані ризики, через призму положень статті 178 КПК України, та заперечень, що зазначені захистом у судовому засіданні слідчим суддею, також враховується і те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше не судимий, є пенсіонером за віком, що свідчить про наявність у підозрюваного певних соціальних зв`язків та з урахуванням тієї обставини, що в цьому кримінальному провадженні проведено основний спектр слідчих дій, дані обставини знижують ймовірність настання указаних ризиків.

З урахуванням сукупності відомостей, що характеризують ОСОБА_5 з позитивної сторони, слідчим суддею також враховується і те, що підозрюваний не має у власності вкладів на рахунках у фінансових установах, цінних паперів, транспортних засобів, тобто не має фінансів та засобів, які б надавали йому можливість переховуватись від слідства та суду за рахунок таких засобів.

Стандарт, за яким ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою, запроваджений і використовується також Європейським судом, зокрема, рішення у справах:«Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), § 10; «Мамедова проти Росії»; «Олександр Макаров проти Росії», «Доронін проти України». Як вбачається з практики ЄСПЛ, навіть спроба заявника втекти після затримання через певний час перестає бути достатньою підставою для тримання під вартою.

Тобто ризики, установлені слідчим суддею хоча і продовжують існувати на даний час, однак за перебігом часу досудового розслідування, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин щодо підозрюваного ОСОБА_5 , є значно слабшим ніж під час обрання йому запобіжного заходу.

Відповідно до частини першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим частиною четвертою статті 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджена вище та за встановлених обставин така підозра є вочевидь обґрунтованою.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених частиною першою статті 177 КПК України ризиків, слідчий суддя визнав також доведеними обставинами те, що існує передбачений статтею 177 КПК України ризик, зокрема, того, що підозрюваний, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Частиною третьою статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а саме: його похилий вік та соціальний статус пенсіонера за віком; стан здоров`я, який з часу затримання значно погіршився; соціальні зв`язки; спосіб життя взагалі, зокрема й те, що останній має зареєстроване постійне місце проживання; має на утриманні мачуху похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду, який до затримання надавав безпосередньо підозрюваний та відсутність близьких осіб, які можуть на даний час здійснювати такий догляд; позитивну характеристику за місцем проживання; численні нагороди підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу неможливо.

Тягар доведення ризиків та необхідності застосування тримання під вартою завжди залишається на обвинувачу, оскільки на боці захисту завжди діє презумпція свободи, сформульована в статті 29 Конституції та статті 5 Конвенції.

Будь-яких інших обставин, які б підтвердили доводи клопотання, або виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права ОСОБА_5 на свободу та свідчили про недостатність застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, слідчим у клопотанні не вказано.

Застосовуючи запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя враховує і характер інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, з огляду на що дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В силу вимог частини першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , наявність постійного місця проживання, обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення, характеризуючих дані підозрюваного, слідчий суддя вважає, що, не зважаючи на підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою, на більш м`який, застосувавши до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, із встановленням заборони залишати житло протягом доби, що забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

За таких обставин, клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу підлягає до часткового задоволення.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України

Керуючись статтями 176-178, 181, 193-194, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати квартиру АДРЕСА_3 , строком до 19 грудня 2025 року включно.

Відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на строк до 19 грудня 2025 року включно на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

не відлучатися із м. Кам`янське Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування із підозрюваними, свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального провадження;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

Попередити підозрюваного про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області, набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_14