Справа № 748/394/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/759/25
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.187 КК України, до 10 листопада 2025 року. Місцевий суд вказав, що передбачені ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, тому строк тримання під вартою необхідно продовжити.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу місцевого суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Вказує, що місцевим судом було взято до уваги лише доводи сторони обвинувачення, а доводам сторони захисту не надано належної правової оцінки, серед іншого, щодо недопустимості досліджених доказів, виклику свідків та порушення права ОСОБА_10 на захист у зв`язку з проведенням судового засідання у режимі відеоконференції. Посилається на відсутність переконливих доказів, які б вказували на обґрунтованість пред`явленого його підзахисному обвинувачення та існування заявлених прокурором ризиків. ОСОБА_9 вважає, що кримінальне провадження щодо нього сфальсифіковано, так як умислу та корисливого мотиву на вчинення кримінальних правопорушень у нього не було. Він має постійне місце проживання, сім`ю, має можливість працевлаштуватись, що свідчить про відсутність ризику переховування від суду. Обвинувачений не має наміру вчиняти тиск щодо потерпілого, який не має претензій до ОСОБА_9 , про що заявив офіційно. Також обвинувачений не має наміру вчиняти будь-які інші кримінальні правопорушення.

Заслухавши доповідь судді; захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, на розгляді Чернігівського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження, внесене 01 серпня 2019 року до ЄРДР за №0000048, по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.187 КК України.

16 грудня 2024 року, на виконання ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.01.2023, ОСОБА_9 було затримано з подальшим утриманням його в ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)».

17.12.2024 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався, у тому числі й судом.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , місцевий суд, ураховуючи, що ризики, які полягають у можливості обвинуваченого переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення не зменшились; зважаючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання останнім процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, а також те, що ОСОБА_9 оголошувався у міжнародний розшук, був затриманий на території Чеської Республіки та виданий на територію України в порядку екстрадиції, офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, у провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження №0000229 від 09.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на необґрунтованість ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, та на відсутність доказів, які обґрунтовують обрання запобіжного заходу та подальше тримання його підзахисного під вартою, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та обрання ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.

Дані про особу обвинуваченого, на які посилається апелянт, не спростовують правильності висновків суду з урахуванням вищевказаних обставин.

Отже, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_9 , місцевий суд правильно зазначив, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають скасування цього запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу, як про це просить захисник.

Доводи сторони захисту, що зібрані у провадженні докази не доводять винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, апеляційним судом не розглядаються, так як на даному етапі кримінального провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, встановлювати факт наявності чи відсутності в діях обвинуваченого складу того чи іншого кримінального правопорушення.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2025 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4