Справа № 375/3073/25
Провадження № 1-кп/375/213/25
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

26 грудня 2025 року селище Рокитне Білоцерківського району Київської області

Рокитнянський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області клопотання про зміну запобіжного заходу захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000266 від 02.10.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений, не депутат, не адвокат, пенсіонер, особа з інвалідністю 2 групи, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25.12.2025 захисник обвинуваченого звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на домашньй арешт (цілодобовий або у певний час доби).

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що ризики, які були підставою для обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на сьогоднішній день не існують.

На переконання захисника, наданий час відсутнє будь яке підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Під час затримання ОСОБА_4 не намагався втекти від працівників поліції, не чинив опору, сумлінно виконував обов`язки, покладені Законом на затриманого та підозрюваного. ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, де мешкає з дружиною та малолітніми дітьми.

Сторона захисту переконана, що наданий час припинив існування ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КГ1К України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Від дня повідомлення ОСОБА_7 про підозру минуло більше 2 місяців. Вказаного часу було достатньо для того, щоб вилучити речі та документи, які на думку сторони обвинувачення, мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому переконаний, що вказаний ризик наданий час не актуальний.

Крім того, на даний час відсутнє будь-яке підтвердження наявності ризику, передбаченого п. З ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Матеріали кримінального провадження не містять заяви від будь-якої особи, про те, що ОСОБА_4 або інші особи, які діють в його інтересах, здійснюють на неї вплив з метою змінити показання.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст. 263 КК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 19.11.2025 застосовано відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Так, слідчий суддя при постановленні ухвали врахував наявність ризику можливості переховування підозрюваного ОСОБА_4 як цілком ймовірний, з огляду на те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Останній усвідомлює тяжкість покарання при можливому визнанні його винним, у вчиненні кримінального правопорушення у якому він підозрюється, що може спонукати ОСОБА_4 до вчинення спроби ухилитися від явки до органу досудового розслідування, суду.

Слідчим суддею також враховано, що покази свідків у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Також слідчий суддя вважав доведеним ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, слідчий суддя вважав доведеним наявність ризику знищення, сховання, спотворення останнім речей чи документів, що мають значення для кримінального провадження, оскільки органом досудового розслідування не було проведено всіх необхідних слідчих дій для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Щодо обгрунтованості підозри у вчиненні нового кримінального правопорушення, під час дії запобіжного заходу

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На даний час у провадженні суду перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 02.10.2025. Відповідно до вказаних матеріалів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст. 263 КК України.

Під час судового засідання прокурором також надано до суду угоду про визнання винуватості, укладену із ОСОБА_4 .

Крім цього, судом установлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, покарання відповідає санкціям ч.4 ст.185, ч. 1 ст. 263 КК України, в редакції статті станом на час вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до умов вказаної угоди сторони узгодили покарання за:

за ч. 4. ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України;

Як передбачено ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За усталеною практикою ЄСПЛ «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження. Це пов`язано з тим, що на ранніх етапах кримінального провадження такі докази ще неможливо було здобути.

Матеріали кримінального провадження, на які посилається прокурор, при розгляді клопотання дають підстави вважати підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Щодо наявності ризиків

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від органу досудового розслідування, суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, санкцією яких передбачено позбавлення волі на строк до 8 років, що може бути мотивом для обвинувачуваного переховуватися від органу досудового розслідування і суду.

Слідчим суддею також враховано, що в силу ст. 89 КК України ОСОБА_4 раніше не судимий, є особою з інвалідністю 2 групи, має сім`ю.

Вказані обставини у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження дають підстави обґрунтовано припускати можливість переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду.

Однак вказаний ризик на переконання суду можливо усунути шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Водночас у даному кримінальному провадженні судом розглядається питання про затвердження угоди про визнання винуватості.

Факт беззаперечного визнання вини обвинуваченим та укладення ним угоди про визнання винуватості, а також те, що під час затвердження угоди судом свідки не допитуються, свідчить про те, що ризик впливу на свідків з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують обвинуваченого, на даний час відпав.

З урахуванням наявності обвинувачення у вчиненні ряду умисних кримінальних правопорушень, та обгрунтованою підозрою у повторному вчиненні злочину, суд вважає наявним ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Водночас і цей ризик можливо усунути шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, суд вважає, що на даному етапі судового розгляду відсутній ризик знищення, сховання, спотворення обвинуваченим речей чи документів, що мають значення для кримінального провадження, оскільки органом досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, судом враховується: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч ч.4 ст.185, ч. 1 ст. 263 КК України; стан здоров`я обвинуваченого, який є особою з інвалідністю 2 групи; наявність тісних соціальних зв`язків.

Отже, обставини, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даному етапі судового розгляду відпали, а запобігти тим ризикам, які збереглися, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, домашнього арешту із забороною обвинуваченому залишати житло у певний час доби. що є підставою для задоволення клопотання захисника.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий:

1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово;

2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Отже, ОСОБА_4 слід негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, задовольнити.

Змінити запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 19.11.2025 по справі № 375/2560/25 у виді тримання під вартою, на запобіжний захід у виді у вигляді домашнього арешту, із забороною ОСОБА_4 залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 22.00 години по 06.00 годину наступної доби, строком на 2 (два) місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Контроль за виконанням покласти на сектор превентивної діяльності відділення поліції №1 Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області на території обслуговування, якого проживає ОСОБА_4

ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26.12.2025.

Суддя ОСОБА_1