Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

селище Покотилівка Харківської області

Справа №635/7712/25

Провадження №1-в/635/72/2026

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання- ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання засудженого щодо умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

УСТАНОВИВ:

19 вересня 2025 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування клопотання зазначив, що відбув половину строку призначеного покарання у державній установі «Хролівський виправний центр(№140)». Вважає, що є правові підстави для застосування до нього статті 81 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 вересня 2025 року вищевказане клопотання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України(далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням(поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень частини 4 статті 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання(подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Вироком Дзержинським районним судом м. Харкова від 26.04.2024 за часиною 1 статті 309 КК України ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання цього покарання та покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.08.2023, остаточно 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.10.2024 на підставі за частини 2 статті 74 КК України звільнено від відбування покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.04.2021 у зв?язку з усуненням каранності.

За вироком від 26.04.2024 Дзержинского районного суду м. Харкова вважати засудженим за частиною 1 статі 309 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі статті 70 частини 4 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11.08.2023, остаточно 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 30 січня 2025 року, кінець строку відбування покарання 16 квітня 2026 року.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений частиною 3 статті 81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (частина 3 статті 81 КК України).

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Так, з матеріалів справи стосовно умовно-дострокового звільнення та особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_4 перебуває у місцях позбавлення волі з 30 січня 2025 року. Під час перебування в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, порушень вимог відбування покарання не допускав, має одне стягнення та одне заохочення , до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

З характеристики від 30.12.2025 за підписом начальника відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_6 , яка була наявна в матеріалах справи на момент розгляду клопотання, встановлено, що з 30 січня 2025 року засуджений відбуває строк покарання у державній установі «Хролівський виправний центр(№140). По прибуттю до УВП засуджений був працевлаштований в майстерні установи. До праці ставиться позитивно, старанно.

До виконання робіт з благоустрою установи відноситься посередньо, не проявляє ініціативу.

Рішенням комісії державної установи від 19 лютого 2025 року засудженому відмовлено у застосуванні статті 82 КК України у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

Також рішенням комісії державної установи від 19 лютого 2025 року засудженому відмовлено у застосуванні статті 81 КК України у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

За час відбування покарання має одне стягнення у вигляді попередження за відмову від праці на контрагентському об`єкті. Заохочувався адміністрацією установи один раз. Засуджений приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення».

Разом з тим, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення щодо засудженого оцінюється як середній. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженоговбачається, що засуджений має заборгованість по процесуальним витратам у розмірі 653,80 гривень. Виконавчі листи щодо стягнення з засудженого ОСОБА_7 не надходили.

Доказів, щодо погашення суми витрат, пов`язаних із залученням до участі у справі експертів в добровільному порядку матеріали справи також не містять.

При вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, окрім вищевказаних обставин, суд враховує дані про особу засудженого. Так, засуджений ОСОБА_4 має декілька судимостей, зокрема за злочини проти власності, а саме був засуджений:

- 13 грудня 2012 року Комінтернівським районним м.Харкова за статтями 15 частиною 2, 185 частиною 3 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно статті 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

- 23 квітня 2021 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за статтею 185 частиною 3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно статті 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

Таким чином, засуджений до кримінальної відповідальності притягається вже третій раз, що на думку суду свідчить про стійке небажання ставати на шлях перевиховування та виправлення.

Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого ОСОБА_4 до систематичного вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

Згідно статті 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

На даному етапі відбування покарання доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_4 судом не встановлена, оскільки до моменту звільнення мета покарання ще не досягнута, особа не виправилася і не довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Судом також враховується аргументи прокурора щодо недоведеності виправлення засудженого ОСОБА_4 та відсутності підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку за весь час відбуття покарання, відношення до праці, суд констатує відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, тому дійшов висновку що засуджений не довів своє виправлення.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_8