СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/2131/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003303 від 12.11.2025 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-30.04.2020 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна; 17.02.2025 ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області звільнений від відбування покарання умовно-достроковим з невідбутою частиною покарання 1 рік 2 місяці 8 днів;

- 03.10.2025 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 10.11.2025 у період часу з 20 год. 48 хв. по 20 год. 53 хв., за адресою: м. Київ, пр. Берестейський 131, ОСОБА_3 , таємно, в умовах воєнного стану, повторно, шляхом вільного доступу, викрав чуже майно, а саме мобільний телефон «Samsung Galaxy A05» imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 4899 грн. 00 коп.

Не маючи офіційного місця роботи та інших джерел доходів, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_3 , усвідомлюючи що в країні введено воєнний стан, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.

Так, приблизно о 20 год. 48 хв. зайшов до приміщення торговельного кіоску «SMART 9», що розташований за адресою: м. Київ, пр-т Берестейський 131. Перебуваючи в останньому, ОСОБА_3 звернув увагу на мобільний телефон, який знаходився на одній з вітрин магазину.

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись у приміщенні торговельного кіоску «SMART 9», що розташований за адресою: м. Київ, пр-т Берестейський 131, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій та користуючись тим, що його дії не викликають підозри в оточуючих, а продавець магазину в цей час відволікся, взяв з вітрини мобільний телефон «Samsung Galaxy A05» imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 4899 грн. 00 коп.

В подальшому, о 20 годині 53 хвилин, ОСОБА_3 , покинув приміщення торговельного кіоску «SMART 9» та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4899 грн. 00 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та надав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам, встановленим судом. Пояснив, що злочин вчинив з корисливим мотивом, викрадений телефон здав в ломбард. Просив суд суворо його не карати, про скоєне шкодує.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , показання якого є логічними та послідовними, та не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 усвідомлював, що посягає на чужі речі, таємно вилучив з корисливим мотивом для себе чуже майно, на яке він не має ніякого права, передбачав спричинення матеріальної шкоди потерпілому і бажав завдати шкоду.

Також варто зазначити, що під кваліфікуючою ознакою повторності згідно ст. 32 КК України, розуміють вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Водночас, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Таким чином, при кваліфікації його дій за злочин, скоєний у даному кримінальному провадженні, судимість за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.04.2020 року, яка наразі не погашена та не знята, утворює повторність.

Окрім цього, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався, та який діє на даний час. Відтак, правовий режим воєнного стану діяв на момент вчинення вказаного вище діяння.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, розлучений, утриманців не має, непрацевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, також суд бере до уваги розмір завданого збитку.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжуюють покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності всіх обставин справи, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду, 03.10.2025 року ОСОБА_3 засуджено вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, яке не відбуте.

Згідно ч.1, ч.4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відтак, з огляду на викладене, на підставі ст.71 КК України, до покарання за цим вироком суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2025 року, та призначає ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як підсудним, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На стадії досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2025 (ун. № 759/28184/25) до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.01.2026.

З огляду на призначене ОСОБА_3 покарання, беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого та фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинуваченого запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту ОСОБА_3 частину покарання, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2025 року, та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати взяття його під варту у даному кримінальному провадженні, тобто з 25 листопада 2025 року, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити без змін застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Речові докази:

-DVD-R - диски з відеозаписами з камер відеоспостереження, квитанцію від Повне товариство «Найкращий ломбард ОСОБА_6 і компанія, зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-коробку з-під мобільного телефону «Samsung Galaxy A05» imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили,-знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1