ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представників потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000927 від 23.06.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянина України, із вищою освітою, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачуваного у вчиненні правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України), -

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1. 22.06.2024 року приблизно о 21:15 год. у вечірній час доби, в умовах необмеженої видимості і сухого дорожнього покриття, без опадів, водій ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Sonata», р.н. НОМЕР_2 , здійснював рух по правій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Жуковського у Приморському районі м. Одеси з боку вул. Польський спуск в напрямку вул. Пушкінська.

2. Під?їжджаючи до регульованого перехрестя вул. Пушкінська - вул. Жуковського, водій ОСОБА_11 зменшив швидкість керованого ним автомобіля і зупинився на проїзній частині вул. Жуковського перед регульованим світлофором пішохідним переходом, на червоний сигнал світлофору, відзначеним дорожньою розміткою 1.14.1, який призначений для переходу пішоходами проїзної частини вул. Жуковського на даному перехресті, з метою подальшого здійснення повороту праворуч на вул. Пушкінська.

3. Після ввімкнення зеленого сигналу світлофору, перед відновленням свого руху та проїзду через пішохідний перехід, що розташований праворуч по вул. Пушкінській, водій ОСОБА_11 проявив злочинну недбалість, не в повному обсязі переконався в безпеці маневру, був не уважним і не стежив за дорожньою обстановкою, що позбавило його можливості безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну для нього дорожньої обстановки, в тому числі на пішохідному переході, відновив свій рух та виконуючи маневр правого повороту з вул. Жуковського на вул. Пушкінська почав проїжджати вище вказаний регульований пішохідний перехід не надавши переваги в русі пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину на яку він повертав, тобто перетинала проїзну частину вул. Пушкінська, по вказаному регульованому пішохідному переході на дозвільний зелений сигнал світлофору у своєму напрямку руху, рухаючись з права наліво по ходу напрямку руху автомобіля «Hyundai Sonata», р.н. НОМЕР_2 в спокійному темпі руху, в результаті чого на пішохідному переході передньою частиною кузову автомобіля «Hyundai Sonata», р.н. НОМЕР_2 здійснив на неї наїзд.

4. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, з якими була доставлена до багатопрофільної клініки «Odrex Медичний дім».

5. ОСОБА_7 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забою м?яких тканин потилиці, забою лівого ліктьового суглобу - підшкірна гематома, садно в ділянці лівого ліктьового суглобу, закритого внутрішньо-суглобового перелому верхньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, підшкірної гематоми в проекції правого колінного суглобу.

6. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузову автомобіля та дорожнє покриття в умовах ДТП (наїзд автомобіля на пішохода) 22.06.2024 року, складають єдиний морфологічний комплекс, оцінюються разом спричиняють тривалий розлад здоров?я понад 21 день та відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

7. У цій дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Hyundai Sonata», р.н. НОМЕР_2 регламентувалися вимогами п. п. 10.1, 16.2, 18.2 Правил дорожнього руху України.

8. Водій автомобіля «Hyundai Sonata», р.н. НОМЕР_2 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода належним чином виконуючи вимоги п. п. 10.1, 16.2, 18.2 Правил дорожнього руху України.

9. Дії водія автомобіля «Hyundai Sonata», р.н. НОМЕР_2 не відповідали вимогам п. п. 10.1, 16.2, 18.2 Правил дорожнього руху України та знаходяться у причинному зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

10. Отже, водій ОСОБА_11 своїми необережними діями у формі злочинної недбалості допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б); 4.16 (а), 10.1; 16.2, 18.2, Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 4.16 ПДР «Пішохід має право:

а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;

п. 10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 16.2 ПДР «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку»;

п. 18.2 ПДР «На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека», - чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

ІІ. Позиція обвинуваченого

11. Обвинувачений ОСОБА_11 , допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з всіма фактичними обставинами справи. Зазначив, що у скоєному розкаюється. Водночас цивільний позов не визнав. Пояснив, що сплатив потерпілій 40 000 грн добровільно. У судових дебатах повідомив, що визнає цивільний позов частково в сумі 150 000 грн.

ІІІ. Позиція потерпілої

12. Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні 16.06.2025 підтвердила фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, пояснила, що ОСОБА_11 не надавав їй необхідну допомогу після ДТП, не відшкодував завдану їй моральну шкоду, постійно затягував розгляд справи. Проcила призначити суворе покарання обвинуваченому за те, що він скоїв та наполягала на задоволенні її цивільного позову в повному обсязі.

ІV. Оцінка Суду

13. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

14. Враховуючи показання обвинуваченого, потерпілого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд знаходить, що в цій дорожній обстановці водій ОСОБА_11 , порушив вимоги пунктів п.п. 2.3.б, п. 4.16.а, п.10.1, п.16.2, п.18.2. Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання цієї дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з її наслідками.

15. Його дії слід кваліфікувати за частиною першою статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

16. Вина ОСОБА_11 у скоєному доведена у повному обсязі.

V. Призначення покарання

17. До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , відповідно до статті 66 КК України, Суд відносить - щире каяття.

18. Обставин, які відповідно до ст.67 КПК України обтяжують покарання ОСОБА_11 , Суд не встановив.

19. Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_11 , Суд виходить із принципів верховенства права, законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і відповідно до статті 65 КК бере до уваги:

19.1. класифікацію кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК є нетяжким злочином та характеризується необережною формою вини щодо наслідків;

19.2. враховує характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину;

19.3. особу винного: його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та наявність позитивної характеристики;

19.4. наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання;

19.5 позицію потерпілої щодо призначення покарання;

19.6 добровільне відшкодування обвинуваченим потерпілій моральної шкоди у сумі 40 000 грн.

19.7 зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації від 03.10.2024, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого у якій вказано, що виправлення ОСОБА_11 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеку для суспільства.

20. У зв`язку із чим, Суд доходить висновку, про можливість виправлення ОСОБА_11 з обранням покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

21. У такому випадку, Суд вважає, що виправлення ОСОБА_11 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

22. При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

23. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

24. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

25. Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.

26. Так, в цьому конкретному випадку судом враховуються індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, позиція потерпілої щодо призначення покарання, а також, те що застосування статті 75 КК не забороняється кримінальним законом в цій конкретній ситуації.

27. Також, обґрунтовуючи можливість застосування статті 75 КК України до обвинуваченого Суд звертає увагу на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК України).

28. У цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК України в правовідносинах, що розглядаються.

29. Також згідно із досудовою доповіддю органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, наявний низький рівень вчинення повторних кримінальних правопорушень і виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства.

30. Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_11 статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

31. У зв`язку зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

32. Враховуючи індивідуальні особливості вчиненого діяння та те, що санкція частини першої статті 286 КК передбачає безальтернативне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, Суд знаходить підстави для його призначення у цьому випадку.

33. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань Суд не знаходить.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

34. Відповідно до цивільного позову потерпіла ОСОБА_7 просить стягнути з ОСОБА_11 на свою користь 460 000 грн моральної шкоди. Як вказано вище, обвинувачений цивільний позов в судових дебатах визнав в сумі 150 000 грн, потерпіла та її представник наполягали на його задоволенні.

35. Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушеннямабо іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

36. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

37. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

38. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК).

39. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

40. Однією з обов`язкових умов настання відповідальності є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діянням особи та заподіянням шкоди, який полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

41. Розмір відшкодування моральної шкоди, Суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала потерпілі (береться до уваги те, що шкода заподіяна злочинними діями, які порівняно з іншими видами правопорушень є найбільш суспільно небезпечними), тривалістю відновлювального періоду, стану здоров`я потерпілої, тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану (оскільки шкода була заподіяна здоров`ю особи, яке відповідно до статті 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю), а також виходячи із принципу справедливості та розумності.

42. За обставинами справи моральна шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до статей 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України.

43. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_12 150000 грн. 00 коп. (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) на відшкодування моральної шкоди.

44. Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК.

45. Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

46. Оскільки Суд частково задовольнив цивільний позов до обвинуваченого, згідно вимог частини 4 ст. 174 КПК України підстав для скасування арешту, що накладений на автомобіль «Hyundai Sonata» реєстраційний номер НОМЕР_2 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2024 не вбачається.

45. Процесуальні витрати по справі в розмірі 9 844 грн. 64 коп. (дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири гривень шістдесят чотири копійки) за проведення експертиз покладаються на ОСОБА_11 відповідно до статті 124 КПК.

46. Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

Із цих підстав,

керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 382 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

2. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину.

3. Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_11 :

3.1. періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3.3 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

3.4 виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

4. Початок іспитового строку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту проголошення вироку.

5. Речові докази:

5.1. Автомобіль «Hyundai Sonata» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що переданий згідно розписки на відповідальне зберігання ОСОБА_11 - залишити останньому.

5.2. CD-R диск з відеозаписами з камер зовнішнього відеоспостереження розташованих на перехресті вул. Пушкінська та Жуковського за 22.06.2024, які були надані КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоналітики міста Одеси (Центр - «077») - залишити в матеріалах кримінального провадження.

6. Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_7 , заподіяну моральну шкоду в розмірі 150000 грн. 00 коп.(сто п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

7. Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 9 844 грн. 64 коп. (дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири гривень 64 коп.) процесуальних витрат на користь держави за проведення експертиз.

8. Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1