ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3177/25 Справа № 214/9825/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_8 ,-

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 383 КК України.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків втечі, знищення речових доказів, впливу на свідків та вчинення іншого злочину, які на теперішній час не зменшились. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України.

На вказане рішення захисником ОСОБА_9 подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити Білостоцькій запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначає, що суддя підійшов формально до розгляду клопотання прокурора про продовження Білостоцькій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики визначені ст. 177 КПК України є недоведеними. Вказує, що обвинувачена Білостоцька має міцні соціальні зв`язки, є колишньою військовою та має позитивні характеристики з місця служби, під час проходження військової служби отримала поранення, контузію та потребує постійного нагляду лікарів. Крім того наголошує, що стороні захисту не було надано клопотання про продовження запобіжного заходу, що є порушенням чинного КПК України.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів провадження, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 продовжено під час судового провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, при продовженні обвинуваченій обраного запобіжного заходу суд належним чином оцінив вагомість існуючих ризиків, які на даний час не зменшились, особу винної, її стан здоров`я, репутацію та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи апелянта про зворотнє є безпідставними, оскаржувана ухвала містить вичерпну відповідь на кожний з них.

Фактично подана апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді звільнення з під варти обвинуваченої, що в жодному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

При цьому, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства малолітньої дитини та нетяжкого правопорушення проти правосуддя.

Тяжкість, характер та обставини кримінального правопорушення свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Слід зауважити, що відсутність, на даний час, фактів втечі обвинуваченої чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення нею цих дій в подальшому. Фактично, її належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не її високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

При цьому, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченої будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_8 під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками її звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченої під вартою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що сторона захисту як на підставу звільнення з під варти посилається на те, що обвинувачена ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки.

Вказані обставини існували і на момент вчинення інкримінованих злочинів, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченою моделі поведінки, а тому не здатні перешкодити їм у разі звільнення з під варти, втекти від слідства та суду чи здійснити вплив на свідків або вжити інших дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Обговоривши доводи захисника ОСОБА_9 про несвоєчасне вручення клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2025 р. на окрему процесуальну дію, судом першої інстанції було призначено адвоката ОСОБА_11 для захисту прав обвинуваченої ОСОБА_10 .

Під час вручення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_10 , нею жодних заяв, відводів, заперечень, про не ознайомлення з клопотанням або не своєчасним врученням їй копії не було надано, тому колегія суддів вважає, що вказані доводи не ґрунтуються на вимогах КПК України.

Перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді