У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 квітня 2025 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000010, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайську Миколаївської області, зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 квітня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000010, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, повернуто прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор не погоджується з ухвалою суду першої інстанції про повернення обвинувального акту та вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На думку апелянта, підстави, покладені судом в основу прийнятого рішення, є формальними та не свідчать про наявність таких недоліків обвинувального акта, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду. Зокрема, прокурор звертає увагу на те, що в обвинувальному акті міститься належне формулювання обвинувачення, зазначено конкретну особу потерпілого - Міністерство охорони здоров`я України, відомості про якого внесено з урахуванням фактичних обставин справи та матеріалів досудового розслідування. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на норми КПК України, які регламентують вимоги до форми та змісту обвинувального акта, а також на відповідні висновки Верховного Суду щодо меж перегляду цього процесуального документа на підготовчій стадії

На переконання апелянта, суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі своїх повноважень, встановлених ч. 3 ст. 314 КПК України, та фактично здійснив оцінку змісту обвинувального акта по суті, що є неприпустимим на цій стадії провадження. У зв`язку з наведеним прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження призначити до судового розгляду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

26.06.2024 р. до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000010 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Дослідивши обвинувальний акт, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору, оскільки не дотримано вимог п. 3 ч. 2 зазначеної статті щодо формулювання обвинувачення та зазначення потерпілого.

Обвинуваченій ОСОБА_6 інкриміновано заподіяння збитків на загальну суму 1 702 666,97 грн., які, за твердженням сторони обвинувачення, настали внаслідок її недбалих дій, як головного бухгалтера КНП «Первомайська ЦРЛ». При цьому прокурор в обвинувальному акті прямо зазначає, що шкоди завдано саме КНП «Первомайська ЦРЛ» - комунальному некомерційному підприємству.

Разом із тим, потерпілим у кримінальному провадженні в обвинувальному акті зазначено Міністерство охорони здоров`я України. Відомості про КНП «Первомайська ЦРЛ» як потерпілого в обвинувальному акті відсутні, так само як і будь-які анкетні чи юридичні дані цього підприємства, його процесуальний статус, реквізити або представник. В обвинувальному акті не вказано, що КНП «Первомайська ЦРЛ» визнано потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України, і немає посилання на відповідну постанову чи інший процесуальний документ. Аналогічні відомості відсутні й у доданому до справи реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Крім того, з обвинувального акту не вбачається, що Міністерству охорони здоров`я України, тобто особі, яка зазначена потерпілою, фактично завдано шкоди. Посилання на причетність цього міністерства до заподіяної шкоди у формулюванні обвинувачення відсутні. Навпаки, зі змісту цивільного позову, поданого Міністерством охорони здоров`я, убачається, що кошти, за які проводились відповідні доплати у 2020 році, були підконтрольні МОЗ як головному розпоряднику, а у 2021 році - Міністерству фінансів України. При цьому Міністерство фінансів України у матеріалах кримінального провадження як потерпілий або учасник не зазначене, доказів визнання його потерпілим не подано.

Суд дійшов висновку, що обвинувальний акт містить суперечності щодо особи потерпілого: у формулюванні обвинувачення йдеться про завдання шкоди КНП «Первомайська ЦРЛ», яке в провадженні не наділене процесуальним статусом; водночас потерпілим зазначено Міністерство охорони здоров`я України, щодо якого відсутні конкретні дані про заподіяння шкоди. Питання про можливу участь у справі третьої особи - Міністерства фінансів України, також не вирішено. Це створює перешкоду для виклику зазначених осіб до суду, реалізації ними своїх прав та належного здійснення судового розгляду.

На думку суду, відсутність належного формулювання обвинувачення та чіткого визначення потерпілого, як і процесуального статусу причетних юридичних осіб, унеможливлює проведення повноцінного судового розгляду, створює перешкоди для забезпечення права на захист, а також порушує загальні засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, зокрема принцип законності, змагальності та рівності сторін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт.

Зокрема, п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України зобов`язує викласти в обвинувальному акті анкетні відомості кожного потерпілого, а п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи, що зміст фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, відповідно до вимог ст. 91 КК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні і є необхідними та достатніми для його вирішення по суті, то обвинувальний акт в цій частині не повинен містити положення, які суперечать одне одному, тобто фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, і формулювання обвинувачення повинні узгоджуватися між собою та з положеннями тієї частини статті закону України про кримінальну відповідальність, посилання на які наведені в обвинувальному акті, бо в протилежному випадку не буде дотримана одна з основних засад кримінального провадження - забезпечення права на захист.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції зазначив, що цей процесуальний документ не відповідає вимогам п. 3 ч.2 ст. 291 КПК України.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, вважаючи їх достатньо обґрунтованими, з огляду на наступне.

Обвинуваченій ОСОБА_6 інкриміновано заподіяння збитків на загальну суму 1 702 666,97 грн., які, за твердженням сторони обвинувачення, настали внаслідок її недбалих дій, як головного бухгалтера КНП «Первомайська ЦРЛ». При цьому прокурор в обвинувальному акті прямо зазначає, що шкоди завдано саме КНП «Первомайська ЦРЛ» комунальному некомерційному підприємству.

Разом із тим, потерпілим у кримінальному провадженні в обвинувальному акті зазначено Міністерство охорони здоров`я України. Відомості про КНП «Первомайська ЦРЛ» як потерпілого в обвинувальному акті відсутні, так само як і будь-які анкетні чи юридичні дані цього підприємства, його процесуальний статус, реквізити або представник. В обвинувальному акті не вказано, що КНП «Первомайська ЦРЛ» визнано потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України, і немає посилання на відповідну постанову чи інший процесуальний документ. Аналогічні відомості відсутні й у доданому до справи реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Крім того, з обвинувального акту не вбачається, що Міністерству охорони здоров`я України, тобто особі, яка зазначена потерпілою, фактично завдано шкоди. Посилання на причетність цього міністерства до заподіяної шкоди у формулюванні обвинувачення відсутні. Навпаки, зі змісту цивільного позову, поданого Міністерством охорони здоров`я, убачається, що кошти, за які проводились відповідні доплати у 2020 році, були підконтрольні МОЗ як головному розпоряднику, а у 2021 році Міністерству фінансів України. При цьому Міністерство фінансів України у матеріалах кримінального провадження як потерпілий або учасник не зазначене, доказів визнання його потерпілим не подано.

За такого, суд дійшов вірного висновку про те, що обвинувальний акт містить суперечності щодо особи потерпілого: оскільки у формулюванні обвинувачення йдеться про завдання шкоди КНП «Первомайська ЦРЛ», яке в провадженні не наділене процесуальним статусом; водночас потерпілим зазначено Міністерство охорони здоров`я України, щодо якого відсутні конкретні дані про заподіяння шкоди. Крім того, питання про можливу участь у справі третьої особи Міністерства фінансів України, також не вирішено. Що в свою чергу створює перешкоду для виклику зазначених осіб до суду, реалізації ними своїх прав та належного здійснення судового розгляду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність належного формулювання обвинувачення та чіткого визначення потерпілого, як і процесуального статусу причетних юридичних осіб, унеможливлює проведення повноцінного судового розгляду, створює перешкоди для забезпечення права на захист, а також порушує загальні засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, зокрема принцип законності, змагальності та рівності сторін.

Кримінальним процесуальним законом встановлено чіткі вимоги до обвинувального акта, а тому доводи прокурора, який вказує, що в обвинувальному акті міститься належне формулювання обвинувачення, зазначено конкретну особу потерпілого Міністерство охорони здоров`я України, відомості про якого внесено з урахуванням фактичних обставин справи та матеріалів досудового розслідування, є безпідставними. Суд не повинен самостійно з`ясовувати будь-які відомості щодо потерпілого, які положення ст. 291 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора окремо викласти в обвинувальному акті.

При цьому колегія суддів зауважує, що вказаний недолік обвинувального акта і став перешкодою для належного повідомлення судом зазначених вище осіб та їх представників, щодо прав та обов`язків яких фактично буде вирішуватися питання в наданому кримінальному провадженні, про дату, час і місце підготовчого судового засідання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до об`єктивного, законного та вмотивованого висновку, про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до розгляду при обставинах наведених вище.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору, а тому ухвала суду є законною та мотивованою, у зв`язку з чим її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 409, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні апеляційної скарги прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_5 відмовити, ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 квітня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3