Справа № 152/1453/25
Провадження №11-сс/801/903/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Роздорожна
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

із секретарем ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

захисника-адвоката ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за клопотанням старшого слідчого СВ ВП №2 Жмеринського відділу поліції ГУНП в Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та зареєстрованої мешканки АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, особи з інвалідністю 1 групи, раніше не судимої,

яка підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

за апеляційною скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.10.2025, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту затримання, тобто з 24 жовтня 2025 року 15-00 год., визначено строк дії ухвали до 23 грудня 2025 року до 15:00 год., з одночасним визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) -

в с т а н о в и в :

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також Правил перетину державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, в період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 23 до 60 років обмежено виїзд за межі України. Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено комплекс заходів щодо здійснення мобілізаційної підготовки Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Змістом мобілізаційної підготовки є: створення мобілізаційного резерву, підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу. У разі ведення на території України воєнного стану Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження правил перетину державного кордону України» не передбачено дозвіл на право перетину державного кордону України військовозобов`язаним чоловіками за виключенням переліку осіб вказаних у п.п. 2-1, 2-2, 2-3 цієї постанови. Так, у вересні 2025 року ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_7 , за грошову винагороду, сприяти незаконному переправленню його через державний кордон України, на що ОСОБА_7 погодилася. При цьому, у ОСОБА_7 з корисливих мотивів виник умисел, спрямований на сприяння незаконному переправленню громадян України через державний кордон України. Так, ОСОБА_7 , будучи особою, якій встановлено І групу інвалідності (акт про непрацездатність серії 12 ААГ №812287 від 29 жовтня 2024 року) усвідомлюючи, що у ОСОБА_9 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах дії правого режиму воєнного стану, введеного Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», із подальшими змінами та доповненнями та у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження правил перетину державного кордону України» із подальшими змінами і доповненнями (далі - Правила перетину державного кордону України), військовозобов`язаним громадянам України віком від 23 до 60 років виїзд за межі України заборонено, знаючи про те, що укладення шлюбу з особою, якій встановлено І групу інвалідності та перетин військовозобов`язаним громадянином України державного кордону в супроводі дружини із І групою інвалідності, відповідно до п. 2-1 Правил перетину державного кордону України, надасть ОСОБА_9 право на безперешкодний перетин державного кордону України та виїзд за межі території України, діючи умисно, маючи умисел на незаконне переправлення особи через державний кордон України, вирішила незаконно переправити військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_9 через державний кордон України, шляхом укладення з ним фіктивного шлюбу та супроводжувати його під час перетину державного кордону України, за шо ОСОБА_9 повинен передати їй грошові кошти в сумі 15000 тисяч доларів США.

З цією метою, 24 жовтня 2025 року ОСОБА_7 вступила в шлюб з ОСОБА_9 , який зареєстровано Шаргородському відділі Жмеринського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

В подальшому, цього ж дня приблизно о 14-50 год ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 прибула на автомобілі марки ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_2 , на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський - Отач», що розташований в прикордонному населеному пункті - м. Могилів-Подільський Могилів-Подільського району Вінницької області, де отримала від ОСОБА_9 обумовлену грошову винагороду у сумі 15000 тисяч доларів США та в подальшому вони мали намір перетнути державний кордон України в напрямку Республіки Молдова. Однак, цього ж дня, тобто 24 жовтня 2025 року близько 15-00 год по вул. Грецька, 6, в м. Могилів-Подільський Могилів-Подільського району Вінницької області ОСОБА_7 затримана працівниками поліції.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.10.2025, до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, до 23 грудня 2025 року до 15:00 год., з одночасним визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме підозрювана ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на свідків в цьому та іншому кримінальному провадженні, може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. А також слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 загрожує покарання у разі визнання її вини, а саме позбавлення волі до 9 років з конфіскацією майна; ОСОБА_7 має інвалідність першої групи загального захворювання; не має постійного місця роботи/навчання; має на утриманні двох неповнолітніх дітей; має постійний офіційний дохід у вигляді пенсії по інвалідності; раніше не судима.

Захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №2 Жмеринського відділу поліції ГУНП в Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 задовольнити частково та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вимоги мотивує тим, що безпідставним та необґрунтованим є посилання слідчого судді на існування ризиків. Такі висновки слідчого судді не доводяться ніякими фактичним даними. Підозрювана ОСОБА_7 раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою з інвалідністю, має постійне місце проживання, на утриманні має двох неповнолітніх дітей., за місцем проживання характеризується позитивно.

Заслухавши головуючого суддю - доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 та підозрювану ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги сторони захисту та просили її задовольнити,думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши судові матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження, в повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З урахуванням наведених у клопотанні прокурора доказів встановлено наявність достатніх підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного вище кримінального правопорушення.

При цьому, у клопотанні слідчого наведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити свою злочинну діяльність.

Слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, є особою з інвалідність, має на утриманні неповнолітніх дітей.

Щодо розміру визначеної слідчим суддею застави, то на думку суду апеляційної інстанції її розмір відповідає вимогам КПК України, та визначений в межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги захисника, що обраний щодо підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою є надто суворим та достатнім для забезпечення кримінального провадження було б обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та обраний розмір застави є надто обтяжливим для підозрюваного, є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, на які наголошував у своєму клопотанні слідчий, з боку підозрюваного відсутні, та крім того, слідчим суддею не було належним чином враховано, що підозрювана має на утриманні двох неповнолітніх, є інвалідом І-ї групи, також не мають під собою підґрунтя, оскільки наведені вище обставини не стали підозрюваній на заваді вчинення інкримінованого злочину, були враховані слідчим суддею при визначенні розміру застави.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що передбачена ч. 3 ст. 332 КК України санкція не передбачає застосування вимог ст. 75 КК України, а тому ризик переховування підозрюваної з метою ухилення від покарання, яке може бути їй призначено у разі визнання його винуватості є істотним.

ЄСПЛ справі «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, п. 80, від 26.07.2001р., зазначив, що тяжкість покарання, яке загрожувало заявнику, було суттєвим елементом для оцінки ризику переховування. Тому суд вважав недоведеним, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційним.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу».

Суд апеляційної інстанції у даному кримінальному провадженні бере до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи є суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинності, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, і врахувати це у рішеннях щодо клопотань про звільнення, а саме, вчинення протиправних дій підозрюваним, за які йому оголошено підозру, в умовах воєнного стану, та існуючих загроз спроможності захисту Держави.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для його скасування або зміні, а доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді скасувати, та постановлення нової ухвали, якою обрати щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.10.2025, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту затримання, тобто з 24 жовтня 2025 року 15-00 год., визначено строк дії ухвали до 23 грудня 2025 року до 15:00 год., з одночасним визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3