Справа № 202/7312/21
Провадження № 1-кс/202/7999/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування ОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001429 від 19.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України про надання дозволу на затримання з метою приводу:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Маріуполь, Донецької області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.1 ст. 255 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування ОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором групи прокурорі у кримінальному провадженню ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваної ОСОБА_5 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було подане одночасно з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001429 від 19 грудня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, яке було виділено з матеріалів кримінального провадження № 0000063 від 07.11.2016.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у складі злочинної організації створеної ОСОБА_6 розробили злочинний план направлений на заволодіння грошовими коштами фізичних осіб шахрайським шляхом в особливо великих розмірах, який полягав у наступному:

Розповсюдження через оголошення в газетах, мережі Інтернет, ЗМІ та в інший спосіб інформації про діяльність так званих «кредитних установ», зареєстрованих як ПП «НАФТОГАЗ ІНВЄСТ.» (), ПП «ТРАНСГАЗІНВЄСТ.» (), ПП «УКРСТРОЙІНВЄСТ.» () про начебто видачу ними за спрощеним механізмом та на вигідних умовах грошових позик громадянам;

Громадянин України, який виявив намір отримати грошову позику (далі Клієнт), телефонував за вказаними в оголошенні номерами телефонів та в телефонній розмові (всередині злочинної організації дані дії конспіративно називалися «телефонна консультація») окремі учасники злочинної організації або спеціально залучені особи у якості працівників офісів, що діяли від імені вищевказаних підприємств, представляючись так званими «менеджерами» (або «кредитними спеціалістами», «кредитними менеджерами») пояснювали умови видачі грошових позик, вказуючи на наявність спрощеного порядку отримання Клієнтом позики за наявності паспорту громадянина України та ідентифікаційного коду, а також запрошували їх відвідати офіс для укладення відповідних договорів позики;

За результатами так званої «телефонної консультації» після схилення Клієнта відвідати офіс для проведення детальної консультації (всередині злочинної організації дані дії конспіративно називалися «консультація в офісі»), в приміщенні офісу працівник офісу, діючи від імені вищезазначених підприємств, представляючись Клієнтові «менеджером» («кредитним спеціалістом», «кредитним менеджером»), діючи за заздалегідь розробленим алгоритмом дій, вказував про вигідні умови отримання грошової позики, обумовлені, у тому числі, спрощеною процедурою її отримання та низькою відсотковою ставкою;

Після налагодження за результатами так званої «консультації в офісі» психологічного контакту між Клієнтом і так званим «менеджером» останній, зловживаючи довірою першого, яка полягала у його штучному переконанні щодо наявності неіснуючих переваг в отриманні грошових коштів у вигляді позики та можливості їх швидкого отримання саме в цьому офісі, імітуючи процедуру укладення договірних зобов`язань, як необхідну для громадянина умову отримання ним грошових коштів, приймав від нього заяву на видачу позики, консультував під час заповнення заздалегідь розробленої анкети, робив ксерокопії паспорту та ідентифікаційного коду клієнта, повідомляючи йому, що після прийняття зазначених документів вони будуть скеровані до служби безпеки (якої в дійсності не існувало) для начебто перевірки його кредитної історії, та вказував на необхідність здійснення клієнтом телефонного дзвінка до цього офісу через певний проміжок часу для з`ясування результатів цієї так званої «перевірки службою безпеки»;

За результатами наданої «консультації в офісі» після того, як Клієнт виходив з офісного приміщення так званий «менеджер» на підставі наданих Клієнтом документів вносив відомості про нього до спеціального заведеного журналу, та, з урахуванням складеного щодо нього його психологічного портрету, визначав розмір платежу, який він мав сплатити за начебто отримання позики під виглядом укладеного договору добровільного страхування;

Після імітування так званої «перевірки службою безпеки» працівником офісу в якості обов`язкової умови отримання клієнтом грошової позики під приводом гарантії для позикодавця платоспроможності позичальника пропонувалось на вибір укласти договір додаткового страхування або залучити не менше двох поручителів при укладенні договору позики. При цьому сама юридична конструкція договору позики в сукупності із специфікою психологічних особливостей категорії осіб майбутніх Клієнтів наперед унеможливлювала отримання ними грошової позики через неможливість залучення поручителів за критеріями, визначеними у цих договорах, що створювало Клієнтам такий психологічний мікроклімат, за якого останні погоджувались на укладення договору добровільного страхування та проведення оплати за ним як передумову отримання грошової позики.

З урахуванням цього так звані «кредитні менеджери» для створення уявної правомірності укладення договору позики схиляли громадян до необхідності добровільного страхування життя, за яким Клієнти страхувались від 1-2 групи інвалідності та летальних випадків у конкретно визначеній ОСОБА_6 страховій компанії у формі заздалегідь розробленого договору страхування та перерахування клієнтом за ним грошових коштів на розрахункові рахунки ТДВ СК «ПРОМІНВЕСТ» і ТДВ СК «АЛЬТЕРНАТИВА», які в подальшому мали перераховуватись на рахунки та переводитись у готівку через підконтрольні ОСОБА_6 підприємства ТОВ «Фінпосередник-2012», ТОВ «Нетсіс Україна».

Після підписання Клієнтом бланку договору добровільного страхування, проведення за ним відповідної оплати через банківську установу за реквізитами, наданими так званим «менеджером», та долучення громадянином документального підтвердження про здійснення даної операції так званий «кредитний спеціаліст», діючи від імені одного із підприємств ПП «НАФТОГАЗ ІНВЄСТ.» (), ПП «ТРАНСГАЗІНВЄСТ.» (), ПП «УКРСТРОЙІНВЄСТ.» (), укладав із клієнтом договір позики.

Після чого «менеджер», який безпосередньо укладав договір позики із Клієнтом, з метою конспірації протиправної діяльності злочинної організації, відправляв через мобільний додаток «Line» всю наявну інформацію про Клієнта до так званого «Call-Centre», який був розташований в орендованій квартирі у м. Маріуполь Донецької області.

У свою чергу працівник так званого «Call-Centre» (всередині злочинної організації він іменувався як «оператор» «Call-Centre») для штучного створення реальності намірів офісів надавати Клієнтам позики відправляв клієнтові із заздалегідь придбаного мобільного телефону смс-повідомлення про те, що укладений із ним договір позики розглянуто та задоволено, а з метою психологічного урівноваження Клієнта та упередження виникнення у нього будь-яких сумнівів щодо фактичної невидачі йому в подальшому грошових коштів, зазначав про необхідність зателефонувати у конкретно визначений протягом місяця проміжок часу для начебто отримання грошей.

В разі дзвінка Клієнта до так званого «Call-Centre» та постановки ним питання про причини невидачі йому грошових коштів оператор даного центру, отримавши від клієнта відомості про його анкетні дані, а також ідентифікаційні ознаки укладеного договору в телефонному режимі із «кредитним спеціалістом» або шляхом переписки за допомогою мобільного додатку «Line» з`ясовував у нього психологічний портрет Клієнта, у т.ч. щодо можливості повторного його введення в оману шляхом повідомлення про те, що в електронній системі компанії начебто відбувся збій програми, і громадянинові для отримання позики необхідно укласти договір страхування життя та повторно провести відповідну за ним оплату за тими ж самими реквізитами на розрахункові рахунки ТДВ СК «ПРОМІНВЕСТ» або ТДВ СК «АЛЬТЕРНАТИВА».

Після повторного підписання Клієнтом договору добровільного страхування та/або повторного переказу ним грошових коштів за ним на розрахунковий рахунок ТДВ СК «ПРОМІНВЕСТ» або ТДВ СК «АЛЬТЕРНАТИВА» оператор так званого «Call-Centre» повідомляв громадянинові завідомо неправдиві відомості, що найближча видача грошових коштів начебто планується на середину чи кінець поточного місяця, тим самим створюючи умови для відтягування часу, в результаті чого Клієнт так і не отримував грошових коштів за договором позики, але був упевнений в щирості та правомірності дій «менеджера», оператора «Call-Centre» та підприємств, з якими Клієнт укладав договір позики;

Можливість повторного (у т.ч. по декілька разів) схиляння Клієнта працівниками так званого «Call-Centre» до укладення додаткових договорів страхування та стягнення за ними плати для начебто отримання грошових коштів за договором позики.

Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у складі злочинної організації, протягом 2016-2017 років шляхом обману та зловживання довірою заволоділи грошовими коштами 78 громадян на загальну суму 483 450,30, що перевищує 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та становить особливо великий розмір.

27.07.2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Маріуполь, Донецької області, громадянку України, повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст. 255 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого у складі злочинної організації за матеріалами кримінального провадження №0000063.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Проведеними слідчими розшуковими діями встановити місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_5 не виявилось можливим, оскільки остання переховується від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, зв`язку із переховуванням підозрюваної ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та перебуванням її в розшуку, матеріали щодо неї 19.12.2017 виділено в окреме провадження № 0001429, а стосовно інших членів злочинної організації ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 досудове розслідування закінчено в порядку п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України у формі звернення 20.12.2017 прокурора до суду з обвинувальним актом.

Слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, переховується від органу досудового розслідування чим перешкоджає його кримінального провадження.

Переховуючись від органу досудового розслідування, ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки з більшістю допитаних свідків та підозрюваних ОСОБА_5 особисто знайома.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу, оскільки існує обставина, зазначена у п.1 ч.4 ст. 189 КПК України, а саме те, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування та прокурор довів, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання підозрюваного під вартою.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст. ст. 188-190, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась м. Маріуполь, Донецької області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про затримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомити старшого слідчого відділу розслідування ОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 (телефон 097-138-3925).

Відповідно ч.3 ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту:

1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду;

2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній ; або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії;

2-1) добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора;

3) відкликання ухвали прокурором.

Встановити строк дії ухвали до 04 листопада 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1