справа № 462/477/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0001001, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2025, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ранішене судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 24 вересня 2025 у м.Львові вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, вчинене за наступних обставин.

Так, постановою Шевченківського районного суду Львівської області від 30.05.2025 у справі №466/3165/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років. 09.06.2025 вказана постанова набрала законної сили.

Окрім цього, встановлено, що постановою Залізничного районного суду Львівської області від 10.09.2025 у справі №462/4413/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років. 21.09.2025 вказана постанова набрала законної сили.

Так, статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» заборонено керування транспортними засобами особам, до яких застосовано, зокрема, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_4 , будучи повідомленим у встановленому законом порядку про постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, які набрали законної сили, та якими його позбавлено права керування транспортними засобами, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішень судів, о 23:35 год 24 вересня 2025 року, перебуваючи по вул. Патона, 27 у м.Львові, керував автомобілем марки «Skoda Octavia» із д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , та перебуває в його користуванні, та відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками поліції УПП у Львівській області ДПП, якими відносно ОСОБА_4 було винесено протокол за ч.5 ст. 126 КУпАП, та надалі останній притягнутий до встановленої законодавством адміністративної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.382 КК України, при вищезазначених обставинах визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, при цьому суду показав, що дійсно він був позбавлений права керування транспортними засобами, однак незважаючи на це продовжував керувати такими. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За викладених вище обставин суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.382 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, яка набрала законної сили.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», однак перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України.

На думку суду, призначене судом покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід на стадії досудового розслідування ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного та керуючсь ст.ст. 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази по справі: DVD-R диск, на якому міститься відеозапис із нагрудної камери відеоспостереження працівників патрульної поліції за 24.09.2025, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: