УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький клопотання слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001113 від 06.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

25.11.2025 року слідчий ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,3 кв.м., яка перебуває у спільній частковій власності в розмірі частки у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання із позбавлення праа на відчуження, користування та розпорядженням вказаним майном.

Слідчий в судове засідання не з`явився, суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі та участі власника майна, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, повинен був поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 68 Конституції України, згідно яких кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, а також вимог ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Окрім цього, відповідно до п.п. 1-4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якого особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Так, відповідно наказу № 289 від 28.12.2024 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 , майора ОСОБА_5 , військовослужбовця військової служби за призовом осіб офіцерського складу, командира роти 2 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового загону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 26 листопада 2024 року № 299, призначено на посаду командира НОМЕР_4 резервної роти в/ч НОМЕР_1 НОМЕР_5 окремого центру спеціальних операцій «Рейнджер», а тому відповідно до примітки 1 ст. 425 КК України (військові службові особи) та ст. 18 КК України та положень п. 1 примітки до ст. 364 КК України обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто є службовою особою.

Так, майор ОСОБА_5 , будучи на посаді командира НОМЕР_4 резервної роти в/ч НОМЕР_1 НОМЕР_5 окремого центру спеціальних операцій « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вирішив незаконно збагатитися шляхом вимагання та отримання неправомірної вигоди від військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 за забезпечення безперешкодної відсутності останнього у розташуванні військової частини, під час проходження військової служби.

В подальшому, у точно невідомий час 03 листопада 2025 року, командир НОМЕР_4 резервної роти в/ч НОМЕР_1 НОМЕР_5 окремого центру спеціальних операцій «Рейнджер» майор ОСОБА_5 , в ході спілкування з військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , на питання останнього про можливість відпустити його в м. Хмельницький до кінця тижня по особистим питанням, висловив вимогу підлеглому ОСОБА_7 надати йому грошові кошти, в якості неправомірної винагороди як оплату за безперешкодну відсутність останнього у розташуванні військової частини, без наявних на те законних підстав та дозволу на тимчасове увільнення від виконання обов`язків військової служби з правом виїзду за межі військової частини, при цьому зазначив, що грошові кошти необхідно надати після повернення у розташування військової частини.

Розуміючи, що це єдина можливість залишити військову частину задля вирішення особистих питань, ОСОБА_7 вимушено погодився на вимогу ОСОБА_5 .

Вважаючи вимогу командира НОМЕР_4 резервної роти в/ч НОМЕР_1 НОМЕР_5 окремого центру спеціальних операцій «Рейнджер» ОСОБА_5 про надання йому неправомірної вигоди кримінально-протиправними, ОСОБА_7 того ж дня звернувся до правоохоронних органів із письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення, та у подальшому діяв під їх контролем, з метою перевірки дійсності намірів останнього на отримання неправомірної вигоди.

10 листопада 2025 року, близько 11 год. 20 хв., під час зустрічі на території в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 з ОСОБА_5 , останній підтвердив свої дійсні наміри у вимаганні та отриманні неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за час його відсутності у розташуванні військової частини, після чого домовились про наступну відсутність ОСОБА_7 у розташуванні військової частини, під час несення військової служби, за для вирішення особистих питань.

В подальшому, 14 листопада 2025 року, близько 10 год. 30 хв. під час спілкування ОСОБА_7 по мобільному телефону з ОСОБА_5 , на запитання ОСОБА_7 про можливість перерахунку грошових коштів на банківську картку ОСОБА_5 погодився, та надіслав у месенджері «WhatsApp» номер банківської картки АТ «УніверсалБанк» (Монобанк) № НОМЕР_6 на яку потрібно перерахувати грошові кошти.

На виконання вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_7 того ж дня о 11 год. 11 хв., перебуваючи у приміщенні ТЦ «Гетьман» по вул. Гетьмана Мазепи, 17 в м. Хмельницький, використовуючи банківський термінал перерахував грошові кошти в сумі 4000 грн. на банківський рахунок АТ «УніверсалБанк» (Монобанк) № НОМЕР_6 , відкритого на ім`я ОСОБА_5 , а останній в свою чергу у мессенджері «WhatsApp» відзвітував ОСОБА_7 про зарахування грошових коштів.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи службовою особою командиром НОМЕР_4 резервної роти в/ч НОМЕР_1 НОМЕР_5 окремого центру спеціальних операцій «Рейнджер», отримав неправомірну вигоду за вчинення ним в інтересах того, хто надає таку вигоду дій, з використанням службового становища, що полягали у забезпеченні безперешкодної відсутності військовослужбовця ОСОБА_7 у розташуванні військової частини, без наявних на те законних підстав та дозволу на тимчасове увільнення від виконання обов`язків військової служби з правом виїзду за межі військової частини.

Своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданих їй повноважень та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Окрім цього, 17 листопада 2025 року (точний час досудовим розслідуванням на даний час не встановлено), під час спілкування ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону з ОСОБА_5 , знову домовились про наступну відсутність ОСОБА_7 у розташуванні військової частини, за для вирішення особистих питань за грошову винагороду, тим самим підтвердив свої дійсні наміри у повторному вимаганні та отриманні неправомірної вигоди від ОСОБА_7 як оплату за забезпечення відсутності останнього у розташуванні військової частини, без наявних на те законних підстав та дозволу на тимчасове увільнення від виконання обов`язків військової служби з правом виїзду за межі військової частини.

На виконання вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_7 того ж дня о 09 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні ТЦ «Гетьман» по вул. Гетьмана Мазепи, 17 в м. Хмельницький, використовуючи банківський термінал повторно перерахував грошові кошти в сумі 2000 грн. на банківський рахунок АТ «УніверсалБанк» (Монобанк) № НОМЕР_6 , відкритого на ім`я ОСОБА_5 , а останній в свою чергу у мессенджері «WhatsApp» відзвітував ОСОБА_7 про зарахування грошових коштів., після чого був затриманий працівниками правоохоронного органу.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи службовою особою командиром НОМЕР_4 резервної роти в/ч НОМЕР_1 НОМЕР_5 окремого центру спеціальних операцій «Рейнджер», повторно отримав неправомірну вигоду за вчинення ним в інтересах того, хто надає таку вигоду дій, з використанням службового становища, що полягали у забезпеченні безперешкодної відсутності ОСОБА_7 у розташуванні військової частини, без наявних на те законних підстав та дозволу на тимчасове увільнення від виконання обов`язків військової служби з правом виїзду за межі військової частини.

Своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою

особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданих їй повноважень та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Запсілля, Кременчуцького району, Полтавської області, українець, громадянин України, із середньою-спеціальною освітою, одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , командир НОМЕР_4 резервної роти в/ч НОМЕР_1 НОМЕР_5 окремого центру спеціальних операцій «Рейнджер», майор, раніше не судимий.

19.11.2025 о 11 год. 41 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

19.11.2025 відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у спільній частковій власності в розмірі частки перебуває квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 66,3 кв.м.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна - ч.1 ст.170 КПК України.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилучені у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК України.

Керуючись ст.ст.59, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,3 кв.м., яка перебуває у спільній частковій власності в розмірі частки у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання із позбавлення праа на відчуження, користування та розпорядженням вказаним майном.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1