Провадження № 1-кс/344/6701/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000549 від 02.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч.1 ст. 263 КК України, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 , та просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у разі визначення застави визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що досудовим розслідуванням установлено, що на початку січня 2025 року ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , з метою доведення до кінця злочинного умислу направленого на незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 , якому в умовах дії правового режиму військового стану заборонено виїзд за межі держави, шляхом фіктивного його працевлаштування водієм та внесення перевізником до автоматизованої системи «Шлях», вступили з злочинну змову через невстановлених осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , які також прагнули збагатитися за рахунок вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Так, на початку січня 2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , та через невстановлених осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів та з метою їх особистого збагачення, для усунення перешкод у виїзді через пункти пропуску державного кордону України, при невстановлених на даний час досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, забезпечив виготовлення ОСОБА_10 документів із недостовірними даними про працевлаштування його водієм у ТОВ «Франко Тревел Плюс» (), що має ліцензію на міжнародні перевезення та доступ до автоматизованої системи «Шлях», а саме наказу № 2-к про прийняття ОСОБА_10 на роботу водієм з 09.01.2025, трудового договору №2 від 09.01.2025, дорожнього листа №11/01 автомобіля міжнародного сполучення, повідомлення про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу/укладання rir-контракту, квитанції №2, а також роздрукування витягу Державної служби з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), які для ОСОБА_13 передав ОСОБА_4 .

Окрім цього, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 та через невстановлених осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , отримавши від ОСОБА_8 особисті персональні дані ОСОБА_10 необхідні для внесення до автоматизованої системи «Шлях», при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, використовуючи можливість доступу до електронного кабінету перевізника ТОВ «Франко Тревел Плюс» (), яке має ліцензію на міжнародні перевезення та доступ до автоматизованої системи «Шлях», усвідомлюючи, що ОСОБА_10 не працевлаштований водієм вказаного товариства, 10.01.2025 внесли його дані до автоматизованої системи «Шлях», в електронному кабінеті названого перевізника, адміністратором якої є Державна служба України з безпеки на транспорті, як водія ТОВ «Франко Тревел Плюс» (), чим усунули перешкоди останньому в перетині державного кордону України під час дії правового режиму воєнного стану.

10 січня 2025 року о 08 год 08 хв, ОСОБА_4 ,діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , та через невстановлених осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів та з метою їх особистого збагачення, прибув на автомобілі «Мерседес Спрінтер», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 на територію АЗС «Стелс», що по вул. Мазепи, 176 в м. Івано-Франківську, де зустрівся із ОСОБА_10 , якому для підписання надав передані ОСОБА_11 документи із недостовірними даними про працевлаштування його водієм в ТОВ «Франко Тревел Плюс» (),а саме наказ № 2-к про прийняття ОСОБА_10 на роботу водієм з 09.01.2025, трудовий договір №2 від 09.01.2025, а також дорожній лист №11/01 автомобіля міжнародного сполучення, повідомлення про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу/укладання rir-контракту, квитанцію №2 та роздрукований витяг державної служби з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), для представлення їх працівникам Державної прикордонної служби України під час перевірки на міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення, з метою усунення перешкод під час незаконного перетину державного кордону України.

Цього ж дня, ОСОБА_4 ,діючи за попередньою змовою ОСОБА_14 та через невстановлених осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з метою незаконного переправлення особи через державний кордон України, автомобілем марки «Мерседес Спрінтер», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 став перевозити ОСОБА_10 з м. Івано-Франківська до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «КПП Красноїльськ», який знаходиться поблизу смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області.

У ході поїздки ОСОБА_4 з відома та згоди ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 провів інструктаж щодо правил поведінки під час перетину державного кордону, щоб в ході спілкування уникнути підозри у працівників Державної прикордонної служби України щодо фіктивного працевлаштування водієм у ТОВ «Франко Тревел Плюс» та дійсних намірів ОСОБА_10 незаконно переправитись через державний кордон для особистих потреб.

10 січня 2025 року, близько 13 год., ОСОБА_4 з відома та згоди ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 та спільно із ОСОБА_13 на автомобілі марки «Мерседес Спрінтер», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 прибули на АЗС «ANP», що в с. Берегомет Чернівецького району Чернівецької області, де на них очікував ОСОБА_15 на автомобілі марки «Фольксваген Пасат», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Цього ж дня, близько 13 год., ОСОБА_10 перебуваючи на території АЗС «ANP», що в с. Берегомет Чернівецького району Чернівецької області по вказівці ОСОБА_8 , який діяв з відома та згоди ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , в автомобілі марки «Фольксваген Пасат», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , передав для них ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 10 500 доларів США,які згідно курсу НБУ становлять 443966,25 грн., як решту оплати за незаконне його переправлення через державний кордон України.

У подальшому, ОСОБА_4 ,діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з метою незаконного переправлення особи через державний кордон України, автомобілем «Мерседес Спрінтер», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 перевіз ОСОБА_10 до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «КПП Красноїльськ», який знаходиться поблизу смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області, де у подальшому надав йому у керування вказаний транспортний засіб.

У ході поїздки, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 здійснюючи дзвінки по телефону проводили ОСОБА_10 інструктаж щодо правил поведінки під час перетину державного кордону, щоб в ході спілкування уникнути підозри у працівників Державної прикордонної служби України щодо фіктивного працевлаштування водієм у ТОВ «Франко Тревел Плюс» та дійсних намірів ОСОБА_10 незаконно переправитись через державний кордон для особистих потреб.

10 січня 2025 року о 18 год 30 хв, ОСОБА_10 , виконуючи вказівки ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на автомобілі «Мерседес Спрінтер», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «КПП Красноїльськ», який знаходиться поблизу смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області, будучи внесеним до системи «Шлях», у якості водія ТОВ «Франко Тревел Плюс» незаконно перетнув державний кордон України.

У результаті вчинених злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та отримали від ОСОБА_10 грошові кошти в загальній сумі 13500 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 567860,55 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 діючи умисно, будучи об`єднаним з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та єдиним злочинним умислом на сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів та з метою їх незаконного збагачення, наданим ОСОБА_11 автомобілем марки «Мерседес Спрінтер», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 за кермом якого перебував перевіз ОСОБА_10 із м. Івано-Франківськ до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення на державному кордоні України «КПП Красноїльськ», який знаходиться поблизу смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області, де, достовірно знаючи про забезпечення внесення ОСОБА_10 до інформаційної системи «Шлях» даних про запланований перетин державного кордону провів інструктаж та надав поради і вказівки останньому щодо його поведінки під час незаконного перетину державного кордону України, та передав документи,в яких містилися недостовірні відомості про працевлаштування ОСОБА_10 водієм у ТОВ «Франко Тревел Тур», того ж дня, о 18 год 30 хв, ОСОБА_10 , виконуючи вказівки ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на автомобілі «Мерседес Спрінтер», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «КПП Красноїльськ», який знаходиться поблизу смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області, будучи внесеним до системи «Шлях», у якості водія ТОВ «Франко Тревел Плюс» незаконно перетнув державний кордон України. У результаті вчинених злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 отримали від ОСОБА_10 грошові кошти в загальній сумі 13 500 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 567860,55 грн.

Окрім цього, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці та у невстановлений час, придбав предмет зовні схожий на пістолет із надписом на ньому ZORAKI 925 номер НОМЕР_3 , один корпус гранати ДМ 51А2 із запалом до неї ДМ 82 А3, один корпус гранати РГН із запалом до неї УДЗ, три корпуси гранати РГД-5 із двома запалами до них УЗРГМ-2, один запал УЗРГМ, імітаційний піропатрон 2651 предмет схожий на патрон калібру 7,62 та 82 патрони калібру 9х18мм.

Усвідомлюючи, що ним придбані ним предмет зовні схожий на пістолет із надписом на ньому ZORAKI 925 номер НОМЕР_3 , бойові припаси та вибухові пристрої, ОСОБА_4 у встановленому законом порядку органам поліції їх не здав, а помістив та закрив у своєму нежитловому приміщенні, яке розташоване на території домоволодіння будинку АДРЕСА_1 , де зберігав їх, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, зберігав предмет зовні схожий на пістолет із надписом на ньому ZORAKI 925 номер НОМЕР_3 , бойові припаси та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу по місцю свого проживання, а саме в нежитловому приміщенні, яке розташоване на території домоволодіння будинку АДРЕСА_1 .

23 вересня 2025 року працівниками правоохоронних органів, відповідно до ували слідчого судді Івано-Франківського міського суду, в нежитловому приміщенні, яке розташоване на території домоволодіння будинку АДРЕСА_1 проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено предмет зовні схожий на пістолет із надписом на ньому ZORAKI 925 номер НОМЕР_3 , один корпус гранати ДМ 51А2 із запалом до неї ДМ 82 А3, один корпус гранати РГН із запалом до неї УДЗ, три корпуси гранати РГД-5 із двома запалами до них УЗРГМ-2, один запал УЗРГМ, імітаційний піропатрон 2651 предмет схожий на патрон калібру 7,62 та 82 патрони калібру 9х18мм, які ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу.

24 вересня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тернопіль, зареєстрованому та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, раніше не судимому, - військовослужбовцю військової частини НОМЕР_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та придбання, зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу. Застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція

ч. 3 ст. 332 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєні ним кримінальні правопорушення;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їхні анкетні дані;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні ніби то форс мажорні чи поважні обставини, а також може симулювати хворобу;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, , оскільки у разі незастосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту, підозрюваний зобов`язаний з`явитися до військової частини та продовжити військову службу; або продовжити займатися незаконною діяльністю щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного (корисливого) злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років, на думку сторони обвинувачення, застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задоволити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання. Просив зменшити розмір застави, врахувати, що його підзахисний брав участь у бойових діях стосовно захисту територіальної цілісності держави в 2017 році, внаслідок чого отримав поранення.

Підозрюваний позицію захисника, просив не застосовувати запобіжний захід пов`язаний з позбавленням волі. Він не має наміру ухилятися від слідства.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим відділом СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000549 від 02.09.2024 за ч. 3 ст. 332 ч. 1 ст. 263 КК України.

23 вересня 2025 року ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КПК України.

24 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення: передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у тому, що він підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразилися у організації незаконного перенаправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів; передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в тому, що він підозрюється у зберіганні бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання: протоколі допиту свідка від 13.01.2025, проколі допиту свідка від 12.06.2025, протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 09.03.2025, протоколу за результатами проведення НСД «спостереження за особою» від 09.03.2025, протоколу обшуку від 23.09.2025.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їхні анкетні дані; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні ніби то форс мажорні чи поважні обставини, а також може симулювати хворобу; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище особи не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали під час досудового розслідування.

Відтак, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Одні лише доводи підозрюваного про застосування запобіжного заходу не повзяаного з позбавленням волі, не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, та гарантією того, що він буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінального правопорушення з урахуванням встановлених конкретних обставин саме даного кримінального провадження.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови», заява №9190/03).

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_4 , його вік, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 , службову характеристику старшого солдата ОСОБА_4 , відзнаки, медалі, якими нагороджений ОСОБА_4 у період 2017-2019 р.р., а також те, що в період з 18.06.2016 по 21.04.2027 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведені і захисті незалежності та територіальної цілісності України ( довідка від 22.04.2017 №3600, посвідчення серії УБД №052729), внаслідок чого отримав травму ( довідка від 03.01.2017 за №21 в/ч ).

Суд також бере до уваги те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, зокрема за ч. 3 ст. 332 КК України, зумовлений корисливими інтересами, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 263 КК України за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, характер інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, за підозрою у вчиненні ним в умовах воєнного стану, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує ймовірність його свідомої непроцесуальної поведінки. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

У справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання для підозрюваного та визнає за реальну небезпеку можливість здійснення ним перешкод слідству у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінальних правопорушень (характером кримінального правопорушення згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк: від трьох до семи років (ч. 1 ст. 263 КК України), від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна (ч. 3 ст. 332 КК України).

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 та інкриміновані кримінальні правопорушення, характер та обставини його вчинення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 листопада 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави у 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. А розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 листопада 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Строк дії ухвали до 20 листопада 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211 960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят ) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк : ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 20 листопада 2025 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування:

- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання, місця служби;

- не відлучатися із населеного пункту, відповідної військової частини без дозволу уповноваженої особи;

- утримуватись від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні, а також особами в інтересах яких були виготовлені військово-облікові документи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Повний текст ухвали - 26.09.2025.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1