Справа № 362/6773/25
Провадження № 1-кп/362/691/25
ВИРОК

Іменем України

30.09.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000252, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.08.2024 у справі 362/5428/24 ОСОБА_4 визнано винним за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2024 у справі 362/5586/24 ОСОБА_4 визнано винним за частиною першою статті 130, частиною п`ятою статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім цього, постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2025 у справі 362/184/25 ОСОБА_4 визнано винним за частиною сьомою статті 121, частиною п`ятою статті 126 та частиною другою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Таким чином, суд іменем України, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами постановив щодо ОСОБА_4 судове рішення, яким застосував до останнього адміністративні стягнення у виді штрафу та позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами).

Постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, що визначено положеннями статті 298 КУпАП.

Не зважаючи на наявність вказаних рішень судів, яким ОСОБА_4 тимчасово позбавлено права керування транспортними засобами, достовірно знаючи про наявність таких рішень, останній продовжив керувати транспортними засобами без права на їх керування, вчиняючи адміністративні правопорушення, та таким чином умисно не виконував судові рішення.

Так, 10.06.2025 близько 11 год. 10 хв. всупереч наведеним нормам законодавства України, достовірно знаючи про наявність зазначених постанов суду, які набрали законної сили, та маючи реальну можливість їх виконати, умисно підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог Конституції України та Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, ОСОБА_4 , будучи позбавленим спеціального права (права керування транспортними засобами), не маючи на це життєвої необхідності та не діючи в стані крайньої необхідності та/або необхідної оборони, керував транспортним засобом автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі Т-10-06 2+ км, поблизу населеного пункту Глеваха Фастівського району Київській області, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (село Данилівка) Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Тим самим ОСОБА_4 умисно не виконав постанови суду, яка набрала законної сили та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 382 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та надав показання, відповідно до яких того дня, 10.06.2025 близько 11 години він дійсно керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , всупереч судовим рішенням, яким його було позбавлено права керування транспортними засобами та про які йому було відомо. Пояснив це необхідністю поїздки в робочих справах. ОСОБА_4 розуміє неправомірність своїх дій, усвідомлює, що він позбавлений права керування включно до лютого 2030 року, запевнив суд, що в майбутньому побудує свою роботу без необхідності керування транспортними засобами. Просив суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого та вивчення даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини справи підтверджені доказами, що знаходяться в матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини справи доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, а тому суд кваліфікує його дії за частиною першою статті 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина друга статті 50 КК України). Суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 382 КК України, в силу статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд установив, що він має вищу освіту, працює неофіційно на будівництві, неодружений, не має утриманців, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, ступеня тяжкості вчиненого злочину, відсутність завданої шкоди, щирого каяття обвинуваченого, відсутності обставин, які обтяжують покарання, особи обвинуваченого, його матеріального стану, те, що він неофіційно працює на будівництві, а отже, має відповідне джерело доходу, не має утриманців, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та/або нарколога не перебуває, зважаючи на позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, виходячи з принципів законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, беручи до уваги обумовлену статтею 50 КК України мету покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції частини першої статті 382 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме меті покарання, принципам гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування статей 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись статтями 368 371, 373, 374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1