Справа № 159/5652/25
Провадження № 1-кп/159/210/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про продовження строків тримання обвинуваченої під вартою

29 січня 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

обвинуваченої ОСОБА_4 (дистанційно)

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000425 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ковеля Волинської області, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України,

у с т а н о в и в:

У провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

Під час судового розгляду справи прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження щодо обвинуваченої ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки та уникнення раніше визначених судом ризиків.

На думку прокурора суворість покарання за вчинення умисного тяжкого та особливо тяжкого злочинів у сфері обігу психотропних речовин можуть спонукати обвинувачену до втечі та незаконно впливати на свідків для зміни показів, а відсутність у обвинуваченої офіційного доходу і постійного місця роботи може бути приводом для вчинення іншого кримінального правопорушення пов`язаного із збутом психотропних речовин.

Адвокат ОСОБА_5 повідомила про можливість укладення між ОСОБА_4 та прокурором угоди про визнання винуватості. Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник - адвокат ОСОБА_5 не заперечили проти продовження строків дії запобіжного заходу.

Заслухавши учасників, перевіривши надані матеріали, суд дійшов такого висновку.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Однією із основних засад кримінального процесу є розумні строки розгляду справи (ст.28 КПК України).

Суд вживає усіх можливих заходів для своєчасного розгляду справи, де до обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на позицію обвинуваченої, судом встановлений такий порядок дослідження доказів, який передбачає дослідження усіх зібраних стороною обвинувачення доказів. Обвинувачена надала показання і суд вправі розпочати дослідження письмових доказів. Проте сторони просять обмежитися вирішенням клопотання по запобіжному заходу, оскільки триває процедура укладення угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно із ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

Відповідно до ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений за умови доведення прокурором в клопотанні, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа, дані про особу, а з`ясувати чи зменшились раніше визначені ризики та чи не з`явились нові.

За змістом обвинувального акту, який надійшов до суду 14.08.2025, ОСОБА_4 обвинувачується у восьми епізодах незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини (ч.2 ст.307 КК України), а такожобвинувачується у двох епізодах незаконного придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини та наркотичних засобів, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини та в особливо великих розмірах (ч.3 ст.307 КК України).

20 лютого 2025 року о 15.58 годині ОСОБА_4 затримана в порядку ст.208 КПК України.

22 лютого 2025 року ухвалою слідчого судді ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави, який неодноразово продовжувався на стадії досудового розслідування, а подальшому судом, останній раз до 06 лютого 2026 року.

Суд, продовжуючи строк тримання обвинуваченої під вартою, у попередній ухвалі від 09 грудня 2025 року мотивував існуванням ризику втечі.

На час розгляду цього клопотання обставини, які слугували приводом для тримання особи під вартою та його продовження, не змінилися.

На думку суду ризик втечі на сьогодні продовжує існувати та є досить високим.

Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Триває стадія судового розгляду, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливого тяжкого злочину, не обмежена у праві виїзду за кордон, тому враховуючи суворість покарання може вдатися до втечі. В умовах воєнного стану контроль за поведінкою обвинуваченої, яка має право виїзду за межі країни, набуває обмежених можливостей.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним продовжити утримувати обвинувачену під вартою. Інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої, оскільки ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та сталого доходу, не проживає разом із дітьми, вихованням яких займається бабуся.

Розмір раніше визначеної застави залишити без змін.

Керуючись статтями 177-183, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на 60 днів - до 29 березня 2026 включно з правом внесення застави в розмірі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень (реквізити для внесення застави: Одержувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26276277; банк отримувача - ДКСУ, м.Київ; рахунок отримувача - UA0002504).

У разі внесення застави у вказаній сумі обвинувачену ОСОБА_4 звільнити з-під варти, вважати, що до неї застосований запобіжний захід у виді застави, зобов`язати обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду та на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на неї строком на 2 місяці з дня внесення застави обов`язок не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем або обвинуваченою застава звертається в доход держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 29.01.2026.

ГоловуючийОСОБА_1