Справа № 545/2255/22
Провадження № 1-кп/635/428/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000619 від 03.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить передати йому як користувачу та особі, у якої було вилучено транспортний засіб УАЗ 3303 д.н.з. НОМЕР_1 , під особисте зобов`язання. В обгрунтування клопотання посилався на те, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль УАЗ 3303 д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ВП № 2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, територія якого не обладнана для безпечного зберігання, автомобіль стоїть під відкритим небом та руйнується. На даний час він мобілізований до лав ЗСУ і виникла потреба у використанні вказаного автомобіля.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання.

Прокурор заперечував проти зміни місця зберігання речового доказу у даному кримінальному провадженні, посилаючись на те, що автомобіль має значення речового доказу, кримінальне провадження не розглянуто.

Суд, розглянувши заявлене клопотання, заслухавши учасників розгляду, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07.09.2021 року був накладений арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на дерев`яні опилки; стовбури та вітки дерев (відокремлені) у кількості 0,3 м кубічних; бензопилу марки New Generation з корпусом червоного кольору; рукояткою чорного кольору та лезом чорного кольору; транспортний засіб зеленого кольору УАЗ 3303 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Положеннями ст.131 КПК України встановлено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заявляючи вимогу про зміну місця зберігання речового доказу, заявник фактично просить слідчого суддю частково скасувати ухвалу слідчого судді від 07.09.2021 року про накладення арешту на майно, хоча такого клопотання не подавалось та не зазначались підстави для частково скасування арешту майна.

Водночас, зміна місця знаходження арештованого майна чи передача його на відповідальне зберігання третім особам, власнику або володільцю, буде порушенням процесуального порядку накладення та скасування арешту на майно, оскільки тим самим будуть порушені заборони користування чи володіння.

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170, 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 року № 1104 (далі - Порядок), цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Зі змісту зазначеного вище вбачається, що відповідальними за зберігання речових доказів є сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ.

Суд зазначає, що обвинуваченим ОСОБА_3 до клопотання не додано будь-яких доказів, що саме він є власником або користувачем автомобіля, в той час власник майна ОСОБА_6 не звертався до суду із клопотанням про скасування арешту майна або передачу йому арештованого майна на зберігання.

При цьому ОСОБА_3 у клопотанні просить суд змінити місце зберігання автомобіля і передати йому автомобіль у користування, тобто фактично просить частково скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, хоча такого клопотання в цій справі не подавалось та не зазначались підстави для частково скасування арешту майна.

В той час він зазначає, що мобілізований до лав ЗСУ, на підтвердження чого надав відповідну довідку, а отже передача йому у користування автомобіля, який визнаний речовим доказом у справі, може призвести до його пошкодження або знищення.

Враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.131 - 132,174 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання обвинуваченого про зміну місця зберігання майна (речового доказу) у кримінальному провадженні №0000619 від 03 серпня 2021 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 23 грудня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1