Провадження №1-кп/127/867/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

законних представників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представник ювенальної превенції ОСОБА_12 ,

дослідивши у закритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000140 від 06.08.2025,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які мотивовані тим, що вони обвинувачуються у вчинені особливо тяжкого умисного злочину, що становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України, в обвинувачених відсутні соціальні зв`язки. Також, продовжують існувати ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу та його продовження, тому просила продовжити строк їх утримання під вартою ще на шістдесят діб.

Захисник ОСОБА_7 щодо заявленого клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечувала, зазначила, що її підзахисна є неповнолітньою, визнала свою провину в повному обсязі, тому відсутні будь які ризики вказані прокурором, тому просила обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання бабусі, якого буде цілком достатньо для виконання нею обов`язків, як обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала думку свого захисника.

Законний представник ОСОБА_11 підтримала клопотання прокурора в повному обсязі, оскільки бабуся не зацікавлена в подальшій долі своєї онуки, у ОСОБА_6 немає підтримки, не було будь яких звернень щодо її подальшого виховання.

Захисник ОСОБА_9 з приводу заявленого клопотання про продовження запобіжного заходу заперечував, просив не задовольняти клопотання прокурора та обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.

Законний представник ОСОБА_10 підтримала клопотання прокурора в повному обсязі.

Представник ювенальної превенції ОСОБА_12 підтримав думку прокурора.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою, суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення, що становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, вона може спробувати переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Крім того, вона може перешкоджати розгляду кримінального правопорушення, а також, здійснювати вплив на учасників процесу. Наявні у ОСОБА_6 соціальні зв`язки не є для неї достатнім стримуючим фактором, вона проживала в м. Харкові, окремо від своєї сім`ї, за рахунок вчинення протиправної діяльності, тому у разі зміни запобіжного заходу, вона може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Будь яких документів, які б підтверджували неможливість утримання ОСОБА_6 під вартою, суду надано не було.

З врахуванням вищевикладеного, вимог ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд приходить до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може запобігти існуючим в кримінальному провадженні ризикам, визначених ст. 177 КПК України, тому клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а ОСОБА_6 слід продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Також, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення, що становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, вона може спробувати переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Крім того, у разі зміни запобіжного захожу зможе перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, шляхом затягування розгляду. Обвинуваченим та його захисником не надано належних обґрунтувань та доказів, які б спростовували обставини викладені прокурором у клопотанні.

З врахуванням вищевикладеного, вимог ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд приходить до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може запобігти існуючим в кримінальному провадженні ризикам, визначених ст. 177 КПК України, тому клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а ОСОБА_8 слід продовжити застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 8 Конституції України, ст. ст. 7, 132, 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196-199, 331, 370, 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити на шістдесят днів, - з 16 жовтня 2025 року до 14 грудня 2025 року включно.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою, продовжити на шістдесят днів, - з 16 жовтня 2025 року до 14 грудня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя-доповідач:

Судді: