ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000149 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зруб Комарівський Сторожинецького району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає в АДРЕСА_2 , громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні

Провадження № 11-кп/822/371/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. 115 КК України Доповідач: ОСОБА_9

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту фактичного затримання з 15 березня 2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишено до набрання вироком законної сили, але не більше як на два місяці.

Вирішено долю речових доказів та розподіл процесуальних витрат.

Згідно з вироком 14 березня 2024 року в період часу з 23:00 до 23:59, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в житлі ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту із власником господарства, що був зумовлений агресивною поведінкою обвинуваченого, яка супроводжувалася вимогою надання йому алкоголю та цигарок, а також його незгодою добровільно покинути будинок ОСОБА_10 , переслідуючи мету, направлену на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з достатньою силою наніс ОСОБА_10 , який, стоячи обличчям до нього, лівою рукою утримувався за інвалідний візок, удар кулаком правої руки в життєво-важливий орган - голову (зокрема, ділянку обличчя), від чого ОСОБА_10 через перекидання колісного крісла впав на підлогу.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_6 з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що останній не в змозі чинити опір насильницьким діям, так як через захворювання ніг був позбавлений можливості самостійно пересуватися, вигукуючи слова «вб`ю» та «підпалю», з великою силою наніс ОСОБА_10 множинні удари кулаками рук та взутими ногами в ділянки розташування життєво необхідних органів, а саме тулубу, голови та шиї (загалом не менше 16), спричинивши останньому різні тілесні ушкодження, серед інших, злами правого ріжка під`язикової кістки, повний косо-поперечний злам в ділянці кута правої пластинки щитоподібного хряща, крововиливи в м`які тканини шиї справа та зліва, крововиливи довкола описаних зламів, синці в ділянці підпідборіддя дещо справа, синці в лівій щічній ділянці, з переходом на ліву бічну поверхню шиї, що призвело до загрозливих для життя явищ у вигляді асфіксії, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» та які перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Смерть ОСОБА_10 настала не виключено в проміжок часу з 23:00 до 23:59 годин 14 березня 2024 року від механічної асфіксії внаслідок перекриття просвіту верхніх дихальних шляхів набряком слизової у результаті закритої тупої травми органів шиї, перелому під`язикової кістки.

Таким чином, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити та перекваліфікувати його дії на «ненавмисне вбивство».

Апеляційні вимоги обґрунтовує відсутністю в нього наміру вбивати ОСОБА_10 .

Стверджує, що він відмовився від пропозиції ОСОБА_10 випити горілки та намагався покинути його житло, однак ОСОБА_10 ударив його в обличчя, на що він відповів. Після цього вони обговорили ситуацію, ОСОБА_10 вибачився, вони помирилися, і останній продовжив уживати спиртне. Коли ОСОБА_6 почав збиратися додому, ОСОБА_10 йому не відповів, тому обвинувачений злякався, розбудив ОСОБА_11 та викликав працівників поліції.

Зазначає, що був тверезим, мотивів для вбивства ОСОБА_10 не мав. Діяв у своєму захисті, завдаючи удари у відповідь. Стверджує, що все сталося випадково, про що щиро жалкує.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів доводи апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити та перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на вбивство з необережності, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 14 березня прийшов до ОСОБА_12 , де вони разом вживали алкоголь, після чого пішли до ОСОБА_13 . Там він випив близько 200 г горілки, решту ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Близько 1819 години вони повернулися до ОСОБА_14 , а згодом він пішов до своєї тітки Родіки, у якої перебував приблизно пів години. Від неї почув, що по селу говорять про стосунки ОСОБА_16 з ОСОБА_17 . Близько 22 години, йдучи купити сигарети, він зайшов до будинку ОСОБА_10 , двері якого були відчинені. ОСОБА_10 запросив його зайти. У кімнаті було темно, тож він підсвітив телефоном. ОСОБА_10 сидів на дивані, поруч лежала накрита ОСОБА_11 . Вони почали розмову, під час якої ОСОБА_6 розповів про загибель брата на війні. ОСОБА_10 налив чарку, однак він частину вилив «за упокій», через що ОСОБА_10 вдарив його у щоку. У відповідь ОСОБА_6 наніс ОСОБА_10 три удари руками по обличчю, стверджуючи, що без значної сили, оскільки подумав, що ОСОБА_10 може вдарити його ножем. Можливо в ході цих трьох ударів випадково спричинив ушкодження, які стали причиною смерті. Після цього ОСОБА_10 нахилився назад і згодом зсунувся на підлогу. ОСОБА_6 намагався його підняти, але той не реагував. Обвинувачений залишався у кімнаті близько 1520 хвилин, після чого, не почувши пульсу в ОСОБА_10 розбудив ОСОБА_11 , повідомив, що викликає поліцію, і вийшов. Стверджує, що ОСОБА_11 він не бив, а тілесні ушкодження потерпілого пояснити не може. За його словами, кров на одязі потрапила від того, що ОСОБА_10 , лежачи, торкався його руками. Вважає, що ОСОБА_11 дала неправдиві показання через особистий конфлікт. ОСОБА_6 зазначив, що на момент події був тверезий, оскільки від часу вживання алкоголю минуло кілька годин, і це підтверджується висновком експертизи. Причин для вбивства ОСОБА_10 він не мав та не розуміє, як сталося, що той помер. Просив виключити обтяжуючу обставину перебування його у стані сп`яніння, а також перекваліфікувати його дії на ст. 119 КК України - ненавмисне вбивство, за якою визнає вину.

Потерпіла ОСОБА_18 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що є сестрою потерпілого ОСОБА_10 , який проживав самостійно, мав інвалідність після перелому руки та ноги, пересувався в основному за допомогою стільців у будинку, а на вулиці у візку. Самостійно без опори ходити не міг. Отримував мінімальну пенсію, тому сім`я потерпілої допомагала йому продуктами. Про спільне проживання брата з жінкою на ім`я ОСОБА_19 потерпіла не знала. Востаннє бачилася з братом за два тижні до його смерті, тоді він був у нормальному стані. За шість днів до події її діти приносили йому продукти та не помітили на ньому жодних тілесних ушкоджень. Зі слів потерпілої, брат був доброї вдачі, допомагав сусідам, конфліктів із обвинуваченим не мав. Після його смерті їй стало відомо, що жінка, з якою він проживав, приїхала з окупованої території. Потерпіла зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, покарання просить визначити на розсуд суду, однак у заяві після зміни обвинувачення просила призначити йому суворе покарання.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні суду першої інстанції надала показання, що вона народилася в с. Давидівка, близько 25 років проживала в м. Вовчанську Харківської області, звідки після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації повернулася навесні 2024 року до с. Давидівка, оскільки її будинок було зруйновано. Тимчасово проживала в сторонніх осіб, а згодом у потерпілого ОСОБА_10 , який дозволив їй залишатися у своєму будинку до пошуку іншого житла. 14 березня 2024 року вона перебувала в будинку потерпілого третій день. Вона випила і лягла спати. Двері були незамкнені. Вона проснулася від крику, щоб дали пити і курити. Це кричав ОСОБА_6 , який стояв біля дверей, ОСОБА_10 останнього виганяв. Припіднявшись, ОСОБА_10 однією рукою тримався за плиту, другою вдарив ОСОБА_6 . Палічук наніс удар ОСОБА_10 , останній впав на коляску, ОСОБА_6 ще раз наніс удар, від якого ОСОБА_10 з коляскою впали на підлогу. ОСОБА_6 відкинув коляску і бив ОСОБА_10 руками й ногами. Удари були сильні, це було чути. Вона намагалася відтягнути ОСОБА_6 за руку, але той її вдарив і вона надалі лежала на ліжку. ОСОБА_6 кричав, що вб`є і спалить. ОСОБА_10 весь цей час мовчав, лежав на підлозі, головою до стола. Від ударів його відкинуло під стілець. Це побиття тривало приблизно 15 хв. ОСОБА_20 бив з різних боків. Вона не бачила, щоб ОСОБА_6 сідав на диван. ОСОБА_10 не налив ОСОБА_6 і останній не пив там горілку. ОСОБА_10 не піднімався з підлоги на ліжко. ОСОБА_6 згинався і бив ОСОБА_10 руками, а коли піднявся, то бив ногами. Коли припинив бити, закурив сигарету і говорив, що вбив його і викликає поліцію. Вона весь час лежала на ліжку до приїзду поліції. ОСОБА_6 був в стані алкогольного сп`яніння, мав запах алкоголю та був агресивний. Після цього ОСОБА_6 закурив сигарету, сказав, що «вбив його» та вийшов з будинку, повідомивши, що викликає поліцію. До приїзду працівників поліції потерпілий не подавав ознак життя.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні показала, що 14 березня 2024 року вранці перебувала у стані після вживання алкоголю. Близько полудня до неї прийшов обвинувачений ОСОБА_6 , з яким вона разом пішла до сусіда ОСОБА_22 . Згодом вона придбала дві пляшки горілки, які вони спільно з ОСОБА_22 та ОСОБА_6 вжили. Близько 19 години вона з ОСОБА_6 повернулися до себе додому, де також вживали алкоголь. Після цього ОСОБА_6 пішов, сказавши, що буде варити борщ, і того вечора більше не повертався. Свідок пояснила, що з ОСОБА_6 проживала як подружжя. Характеризувала їхні стосунки як нестабільні: коли обвинувачений був тверезим поводився спокійно, а в стані алкогольного сп`яніння ставав агресивним, виникали сварки, під час яких міг застосувати фізичну силу. Свідок зазначила, що протягом спільного проживання обвинувачений до ОСОБА_10 не ходив. Зі слів, потерпілий близько 78 років пересувався з допомогою милиць, а згодом у інвалідному візку. З ОСОБА_11 свідок познайомилася 8 березня 2024 року у ОСОБА_6 . Остання повідомила, що є його двоюрідною сестрою та тимчасово проживає у тітки. Під час їхньої зустрічі виник конфлікт, після чого свідок пішла. Інших обставин, які б свідчили про зв`язки ОСОБА_6 з потерпілим, свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні показав, що 14 березня 2024 року близько 17 години до нього прийшли ОСОБА_6 і ОСОБА_21 , принесли дві пляшки горілки, які вони втрьох розпили. У нього вони перебували приблизно півтори-дві години, після чого він провів їх до воріт. Пізніше від ОСОБА_21 дізнався, що ОСОБА_6 пішов до себе додому. Потерпілого ОСОБА_10 свідок знав поверхнево, спілкувалися рідко. Йому було відомо, що ОСОБА_16 пересувався на інвалідному візку, був спокійний. Свідок зазначив, що між ОСОБА_10 і ОСОБА_6 товариських чи конфліктних стосунків не помічав, нічого про це не знає. Як знав свідок, ОСОБА_6 жив разом з ОСОБА_21 , у власному будинку робив ремонт, поводився спокійно, агресії не виявляв.

Крім показань свідків та роз`яснення експерта вина обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого злочину, доводиться наступними письмовими, речовими доказами та висновками експертиз:

З аудіозапису телефонного повідомлення в поліцію на лінію «102», встановлено, що в ході виклику поліції ОСОБА_6 пояснював, де проживав ОСОБА_10 та ідентифікує його як «інваліда». Щодо обставин, за яких останній помер вказував «ми сварились, бились», «він мене ударив і я його ударив», «після удара він живий був…бив я його» (т. 1 а.с. 71);

З протоколу огляду місця події від 15 березня 2024 року, вбачається, що в ході проведення слідчої дії виявлено труп ОСОБА_23 , який знаходиится в кімнаті на підлозі біля дивану, на лівому боці, голова розташована під стільцем. На обох кистях рук, на обличчі та волосяній частині голови відмічається накладання РБК. Гематома синюшно-фіолетового кольору розташовується на правій орбітальній ділянці, яка переходить на праву скроневу ділянку голови та праву щічну ділянку на загальній площі 10 см х 13 см. Аналогічних властивостей гематома з припухлістю та м`якою на дотик розташовується на лівій орбітальній ділянці з переходом на ліку скроневу ділянку голови, ліву щічну ділянку та ліву ділянку нижньої щелепи зліва та носогубний трикутник на площі 15 см х 18 см. Рана з нерівними краями розташовується на зовнішньому краї лівої брівної дуги. Відмічається хрустка крепітація кісток носа та грудної клітки. Синець багрово-синюшного кольору розташований на підборідді з переходом на нижню третину щелепи справа розміром 3,5 см х 8 см. Синці розташовуються в проекції 7 ребра зліва, 6 ребра зліва, в проекції зліва передньо-ключичної лінії. Рана на тильній поверхні лівого передпліччя, на лівій кисті тильної поверхні. Синець на зовнішньому квадраті лівої сідничної ділянки. Сліди РБК були виявлені на рамі дверей кімнати, пластиковій пляшці, що лежала на підлозі біля коляски (№5), та пластиковій пляшці, що стояла на стільці біля дивану (№9), на ручці ковша, що був поряд з пляшкою (№9), на наволочках зеленого та біло-рожевого кольорів, підодіяльнику, які були на дивані (т. 2 а.с. 2-36).

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15 березня 2024 року, вбачається, що у затриманого ОСОБА_6 було вилучено, зокрема, куртку чорно-кремового кольору, штани сірого кольору, взуття з лівої та правої ноги зі слідами речовини бурого кольору (т. 2 а.с. 39-46).

З протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 15 березня 2024 року, вбачається, що свідок вказала на приміщення, в якому відбувався конфлікт між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , їх місцезнаходження, зокрема, що потерпілий стояв, тримаючись за коляску і вдарив обвинуваченого, який у відповідь наніс удар в голову потерпілого, внаслідок чого останній впав у коляску, перекинувся на підлогу, а коляска впала зверху. Свідок вказала, як обвинувачений наносив потерпілому, який лежав на підлозі, удари руками та ногами, як вона намагалася зупинити обвинуваченого і як останній її вдарив в обличчя (т. 1 а.с. 140-146).

Протоколом огляду трупа від 15 березня 2024 року виявлено тілесні ушкодження на останньому (т. 2 а.с. 37).

Відповідно до висновку експерта №238 від 17 квітня 2024 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від механічної асфікції внаслідок перекриття просвіту верхніх дихальних шляхів набряком слизової у результаті закритої тупої травми органів шиї, перелом під`язикової кістки. Смерть ОСОБА_10 настала не виключено в проміжок часу з 23:00 год. до 23:59 год. 14.03.2024. Виявлено наступні тілесні ушкодження: а) синці: на спинці носа, в ділянці кінчика; біля основи спинки носа; в правій параорбітальній ділянці; в лівій параорбіталній ділянці; по зовнішній поверхні лівого плеча в середній його третині; по задній поверхні лівого передпліччя в нижній його третині; на задній поверхні правого передпліччя в нижній та середній його третинах всі вони виникли незадовго до моменту настання смерті від не менше як семикратної дії тупих предметів або ударів об такі та в причинному зв`язку з фактом смерті не перебувають; б) рана на лівій брові, в ділянці зовнішнього кута лівого ока; субарахноїдальний крововилив зліва по міждольовому простору; крововиливи у м`які тканини волосяної частини голови з боку внутрішньої їх поверхні всі вони виникли незадовго до моменту настання смерті від не менше як трикратної дії тупих предметів або ударів об такі, та в причинному зв`язку з фактом настання смерті не перебувають; в) синці по задній поверхні грудної клітки справа, в проекції 10-го ребра по задній підпахвовій лінії, по передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 7-го ребра, по пригрудинній лінії; переломи 2-5 ребер по лівій передньо-підпахвовій лінії (прямі), 6-11 ребер по правій середньо- та задньо-підпахвових лініях (з ознаками повторного травмування, непрямі); крововиливи в м`які тканини з просоченням м`язів грудної клітки: в проекції 2-5 ребер зліва, в проекції 5-10 ребер справа, в проекції тіла грудини на рівні 4-го міжребір`я, з крапковими крововиливами в оточуючі м`які тканини довкола вищеписаних зламів всі вони виникли незадовго до моменту настання смерті одне слід за одним від не менше як чотирикратної дії тупих предметів або при ударах об такі, та у прямому причинному зв`язку з фактом смерті не перебувають; г) синці в ділянці підборіддя дещо справа, в лівій щічній ділянці з переходом на ліву бічну поверхню шиї; злами правого ріжка під`язикової кістки, повний косо-поперечний злам в ділянці кута правої пластинки щитоподібного хряща; крововиливи в м`які тканини шиї справа та зліва, довкола описаних зламів виникли незадовго до моменту настання смерті одне слід за одним не менше як від двократної дії тупих предметів або при ударах об такі, призводять до загрозливих до життя явищ у вигляді асфіксії, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» та перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті. Тілесні ушкодження, описані у пунктах «а-г» виникли у результаті дії тупих предметів, ознаками яких у тому числі володіють руки (кулаки) та ноги людини. Приймаючи до уваги різнобічну локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_10 , слід виключити можливість їх виникнення у результаті одноразового падіння з положення стоячи (з висоти власного зросту) з прискоренням чи без такого (т. 2. а.с. 70-75).

ОСОБА_24 в судовому засіданні суду першої інстанції роз`яснив висновок щодо причини смерті ОСОБА_10 , а саме вказав, що у п. 1 підсумків зазначено діагноз причини смерті ОСОБА_10 , а у пункті 2 «Г» тілесні ушкодження, які призвели до смерті. Вони є тотожні. Малоймовірним є злам під`язикової кістки та пластинки щитоподібного хряща від удару в щічні ділянки предметом, яким є рука. Для цього удари мають наноситися з достатньою силою. Немає даних для визначення як саме були нанесені удари: рукою чи ногою у взутті, але і перше, і друге має ознаки твердого тупого предмета. Набряк слизової, що призвів до перекриття просвіту верхніх дихальних шляхів, розвинувся протягом 15 хвилин і після цього протягом 7 хвилин наступає смерть внаслідок непотрапляння повітря в легені. Тілесні ушкодження виникли в процесі перед смертю, тому можливою є смерть в період з 23:00 до 23:59 год. У потерпілого була виявлена одна рана на брові, в момент її виникнення можуть бути бризки крові, сліди крові на одязі це помарки. Переломи ребер з 2 по 5 виникли не менше як від одного удару, з 6 по 11 не менш двох ударів, також тут є ознаки повторного травмування. Переломи могли бути заподіяні кулаками, взутими ногами, бо вони володіють ознаками твердих тупих предметів. Крововиливи трупа потерпілого вказують на прижиттєвість їх виникнення. Положення потерпілого і нападника змінювалося, про це свідчать злами ребер справа і зліва. Тілесні ушкодження в ділянці ребер не призвели до небезпечних наслідків, дана ділянка життєво важливий орган, а наявні ушкодження не є небезпечними для життя. У того, хто заподіює удари не завжди залишаються тілесні ушкодження. У потерпілого були масивні ушкодження ребер, що призводить до значного фізичного болю, якщо вони були, як зазначає обвинувачений до його приходу, то мав би про це сказати чи іншим способом проявити біль. При одноразовому падінні з інвалідної коляски не могла виникнути сукупність тілесних ушкоджень у потерпілого, що призвела до його смерті, одноразова дія не могла їх спричинити. Найбільш ймовірне виникнення тілесних ушкоджень за умов, вказаних свідком ОСОБА_11 , покази ОСОБА_6 поставив би під сумнів щодо заподіяних ударів.

З висновку експерта №208 від 15 березня 2024 року судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , вбачається, що в останньої виявлено легкі тілесні ушкодження, які виникли в результаті дії твердих тупих предметів, можливо внаслідок ударів кулаками рук, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному у фабулі постанови, де серед іншого зазначено, що зі слів ОСОБА_11 14 березня 2024 року біля 21 год. в будинку знайомого ОСОБА_25 побив малознайомий на ім`я ОСОБА_26 , який бив по голові та по тілу, падала на диван (т. 2 а.с. 77).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №575 від 16 квітня 2024 року, ОСОБА_6 ознак будь-якого психічного захворювання не виявляє, він здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними як на час проведення експертизи, так і на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння (т. 2 а.с. 78-79).

Висновками експертів №СЕ-19/126-24/3971-БД від 22 липня 2024 року, №СЕ-19/126-24/3969-БД від 22 липня 2024 року та №СЕ-19/126-24/3966-БД від 19 липня 2024 року встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 81-89, 93-99, 102-110).

З висновку експерта №СЕ-19/126-24/3973-БД від 24 липня 2024 року, вбачається, що на взутті, яке було вилучено у ОСОБА_6 , генетичні ознаки крові та клітин, виявлених на зовнішніх поверхнях черевиків на ліву та на праву ногу, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 113-123).

Висновком експерта №СЕ-19/126-24/3974-БД від 22 липня 2024 року, встановлено генетичні ознаки крові та клітин, виявлених у змивах з правої та лівої китиць рук ОСОБА_6 , які є змішаними, містять генетичні ознаки більше ніж двох осіб та для подальшої ідентифікації непридатні (т. 2 а.с. 126-137).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-24/3975-БД від 23 липня 2024 року, генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на зрізах та фрагментах зрізів нігтьових пластин правої та лівої руки померлого ОСОБА_10 збігаються з генетичними ознаками його зразка крові та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 та з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 140-151).

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/126-24/3970-БД від 22 липня 2024 року, генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених у змивах з правої та лівої китиць рук померлого ОСОБА_10 збігаються з генетичними ознаками його зразка крові та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 та з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 169-179).

Висновками судово-біологічних експертиз №541548 від 24 квітня 2024 року (т. 2 а. с. 126213) встановлено, що на ряді досліджених об`єктів наволочках, ковдрі, пляшках, змивах з ковша, поверхні дверної рами, за місцем проживання ОСОБА_10 , а також на змивах, відібраних під час затримання обвинуваченого ОСОБА_6 , виявлено кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_10 .

Висновком експерта №СЕ-19/126-24/4917-ТР від 29 квітня 2024 року встановлено, що сліди низу взуття, що виявлені та вилучені під час огляду місця події придатні для порівняльного дослідження (т. 2 а.с. 244-248).

З висновком експерта №СЕ-19/126-24/8391-ТР від 31 липня 2024 року вбачається, що слід низу взуття розміром 258х105 мм, який зафіксований у гіпсовому зліпку розмірами 290х116х36 мм, що виявлений та вилучений під час проведення огляду місця події, залишений низом підошви взуття з узором та розміром аналогічним узору та розміру низу підошви черевика чорного кольору на праву ногу, що вилучений під час особистого огляду у ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 251-259).

Вказані докази суд першої інстанції визнав належними, допустимими і достовірними, безпосередньо дослідив їх, проаналізував кожен окремо і у взаємозв`язку, на підставі чого встановив фактичні обставини кримінального провадження та підстави кримінальної відповідальності в контексті приписів ч. 1 ст. 2 КК, за результатом чого навів мотиви до висновку про достатність доказів для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, з оцінкою яких погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 зводяться до його незгоди з правовою кваліфікацією вчиненого, оскільки він вказує на відсутність в нього умислу на вбивство ОСОБА_10 та вважає себе винним за ст. 119 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вбивство через необережність.

Диспозицією ст. 115 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

На відміну від згаданого злочину, вбивство через необережність (ст. 119 КК України) за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості (ст. 25 КК України). Зокрема, необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, розмежування умисного вбивства (ст. 115 КК України) і вбивства, вчиненого через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України), здійснюється за суб`єктивною стороною цього злочину, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, а також усвідомлення особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбачення його негативних наслідків та ставлення до них.

Колегія суддів зауважує, що питання про умисел необхідно вирішувати з урахуванням сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації поранень та інших тілесних ушкоджень, причин припинення злочинних дій, поведінки винного і потерпілого, що передувала події, їхніх стосунків.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

ОСОБА_6 було достеменно відомо, що ОСОБА_10 є особою з інвалідністю.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечує факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , разом з цим, вказує що наніс останньому тільки три ляпаси.

Вказана обвинуваченим кількість ударів, спосіб і характер спричинення тілесних ушкоджень є неспроможнім та спростовується доказами, наявними у кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 , щонайменше, спричинив ОСОБА_10 шістнадцять ударів в ділянки розташування життєво-важливих органів, а саме тулубу, голови та шиї, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 70-74).

Свідок ОСОБА_11 , як під час проведення з нею слідчого експерименту, так і під час допиту в судовому засіданні, послідовно зазначала про численні удари, завдані ОСОБА_10 обвинуваченим ОСОБА_6 , пояснивши, що останній наносив їх протягом 1520 хвилин, використовуючи як руки (кулаки), так і ноги.

Факт нанесення ОСОБА_6 ударів ногами по ОСОБА_10 також підтверджується висновком експерта №СЕ-19/126-24/3973-БД від 24 липня 2024 року (т. 2 а.с. 113-123), яким виявлено генетичні ознаки клітин та крові ОСОБА_10 на зовнішній сторонні взуття обвинуваченого та висновком експерта № 548 від 24 квітня 2024 року (т. 2 а.с. 205-208), яким виявлено кров, яка може походити від ОСОБА_10 на штанах ОСОБА_6 .

Крім того, допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_27 , який проводив судово-медичне дослідження тіла ОСОБА_10 , пояснив, що на тілі потерпілого виявлено ознаки повторного травмування, при цьому удари наносилися з достатньою силою. Експерт зазначив, що найбільш ймовірним є виникнення виявлених тілесних ушкоджень за обставин, вказаних свідком ОСОБА_11 , а показання обвинуваченого ОСОБА_6 у частині, де він стверджував про нанесення лише кількох ударів, поставив під сумнів.

Наведене виключає можливість настання смерті ОСОБА_10 за обставин, на які посилається ОСОБА_6 , а відтак підтверджує правильність оцінки судом першої інстанції показань обвинуваченого, як обраного ним способу захисту, спрямованого на уникнення кримінальної відповідальності або пом`якшення міри покарання.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду, враховуючи наявний конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_10 , спосіб спричинення тілесних ушкоджень, кількість ударів, нанесених ОСОБА_6 по тілу потерпілого, їх локалізацію у життєво-важливі ділянки тіла, зокрема, тулуба, голови та шиї, а також те, що обвинувачений припинив свої дії лише після спричинення значної кількості тілесних ушкоджень та того, як ОСОБА_10 перестав подавати ознаки життя, дійшла висновку, що наведені обставини поза розумним сумнівом свідчать про наявність у ОСОБА_6 прямого умислу на вбивство ОСОБА_10 та виключають можливість кваліфікації його дій за статтею 119 Кримінального кодексу України, як вбивство через необережність. ОСОБА_6 продовжував наносити ОСОБА_10 тілесні ушкодження вже після того, як останній впав на підлогу з інвалідного візка та не чинив супротив, що підкреслює умисел обвинуваченого, спрямований саме на вбивством ОСОБА_10 .

Крім того, відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 238 від 17 квітня 2024 року та показань експерта ОСОБА_27 , виключається можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень у результаті одноразового падіння з положення стоячи (з висоти власного зросту), як із прискоренням, так і без нього.

Наведені обставини у своїй сукупності підтверджують правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 й за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки наявність прямого умислу останнього на вбивство ОСОБА_10 доведена сукупністю зібраних у справі доказів та не викликає сумнівів в колегії суддів апеляційного суду.

Обвинувачений не перебував у стані необхідної оборони, оскільки потерпілий ОСОБА_10 був особою з інвалідністю, пересувався за допомогою інвалідного візка та не мав фізичної можливості повноцінно переміщатися. Крім того, під час конфлікту він не мав при собі будь-якої зброї чи ножа, що спростовує доводи обвинуваченого про наявність у нього реальних побоювань заподіяння ОСОБА_10 удару ножем та виключає можливість кваліфікації його дій як таких, що пов`язані із станом необхідної оборони.

Неспроможними є й показання обвинуваченого ОСОБА_6 в частині того, що після нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_10 останній спілкувався з ним та продовжував розпивати алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_11 послідовно, як під час її допиту судом так і в ході слідчого експерименту з нею вказала, що після нанесення ударів ОСОБА_6 по тілу ОСОБА_10 , останній не подавав ознак життя.

Крім того, як роз`яснив експерт в судовому засіданні суду першої інстанції, у потерпілого були масивні ушкодження ребер, що призводить до значного фізичного болю та був набряк слизової, що також виключає версію подій, вказану обвинуваченим.

Суд першої інстанції ретельно дослідив та перевірив доводи захисту, у тому числі ті, які зазначені обвинуваченим в поданій ним апеляційній скарзі, і дав їм вичерпну, мотивовану оцінку з посиланням на досліджені докази. За результатами такого дослідження суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Не припустився помилки суд першої інстанції й при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Судом правильно враховано, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 злочин, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є раніше не судимим, за місцем фактичного проживання характеризується посередньо, за час перебування в Чернівецькому СІЗО характеризується належною поведінкою, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом правильно визнано те, що ОСОБА_6 самостійно викликав поліцію після вчинення злочину та залишався на місці злочину до прибуття поліцейських.

Судом першої інстанції, в якості обставини, що обтяжує покарання, правильно, у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, визначено вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину підтверджується сукупністю досліджених доказів, зокрема: показаннями самого обвинуваченого, який під час допиту повідомив про вживання алкогольних напоїв, у будинку ОСОБА_22 , незадовго до подій; показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , які підтвердили факт спільного вживання з обвинуваченим двох пляшок горілки ввечері у день події; показаннями свідка ОСОБА_11 , яка зазначила, що від ОСОБА_6 відчувався запах алкоголю і він перебував у стані сп`яніння; а також аудіозаписом дзвінка обвинуваченого до поліції, на якому зафіксовано характерне для алкогольного сп`яніння порушення мови ОСОБА_6 .

За таких обставин судом першої інстанції належним чином встановлено та враховано вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а твердження обвинуваченого про те, що він нібито був тверезим під час вказаних подій, не відповідають дійсності.

Судом правильно визначено також те, що обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані, так як в ході судового розгляду встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 не міг самостійно ходити, пересувався за допомогою сторонніх предметів, користувався коляскою.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає санкції статті, за якою його засуджено, враховує особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначений судом першої інстанції розмір покарання спрямований не лише на кару ОСОБА_6 за вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 , але й на його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами та є справедливим.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, постановленим у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства та положень Кримінального кодексу України, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 слід відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000149, яким ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий, суддя [підпис] ОСОБА_9

Судді: [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3