У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі Солом`янського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області капітан юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 21.06.2025 до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 00000744 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Згурівка Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000744 від 21.06.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 258 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування, 22.06.2025, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 258 КК України, тобто у вчиненні терористичного акту, а саме: вчиненні вибуху, який створив небезпеку для життя людини, з метою порушення громадської безпеки, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки, 24.08.1991, схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам, 24.02.2024, Президент РФ ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2737 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували та розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ) на територію України.

Надалі, на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державний кордон України в Автономній республіці Крим, Київській, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви, інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022, указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102 - IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб на всій території України. В подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до змін внесеними Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3654-ІХ, Указом від 06.05.2024№ 271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 року № 3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 3891-ІХ, Указом Президента України від 28.10.2024 № 740/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 № 4024-ІХ, Указом Президента України від 16.04.2025 № 13172 продовжено до 07.08.2025.

Крім того, 24.02.2024, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Розуміючи вище наведені обставини, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте, не пізніше, 21.06.2025, громадянин України ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, знаходячись в м. Київ, більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою месенджеру «Телеграм», який прив`язаний до його особистого номеру мобільного телефону НОМЕР_1 вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, що підписана як « ОСОБА_8 » із ідентифікатором « ОСОБА_9 », з метою вчинення кримінального правопорушення проти громадської безпеки, внаслідок чого виник злочинний умисел на вчинення терористичного акту.

Так, встановлено, що не пізніше 20.06.2026, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 прибув до м. Києва, з метою підготовки до вчинення терористичного акту на території Дніпровського району м. Києва.

Після цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 20.06.2025 ОСОБА_5 виготовив в Оболонському районі міста Києва точну адресу не встановлено, саморобний вибухових пристрій, який помістив до пристрою, який у подальшому помістив до скутера жовтого кольору "Hunter moto" д.н.з. НОМЕР_2 , де і його залишив, про що повідомив невстановленій досудовим розслідуванням особі, що підписана як « ОСОБА_8 » із ідентифікатором « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У подальшому, 20.06.2025, ОСОБА_5 усвідомлючи, що виготовлений ним саморобний вибуховий пристрій буде використаний для вчинення терористичного акту, а саме: вчинення вибуху, який створить небезпеку для життя людини з метою порушення громадської безпеки за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, що підписана як « ОСОБА_8 » із ідентифікатором « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перемістив скутер жовтого кольору "Hunter moto" д.н.з. НОМЕР_2 . до будинку АДРЕСА_3 .

Надалі, 21.06.2025, приблизно о 15:00 саморобний вибуховий пристрій, що поміщений ОСОБА_5 до скутеру жовтого кольору "Hunter moto" д.н.з. НОМЕР_2 дистанційно приведено в дію, що призвело до його підриву та вибуху, який створив небезпеку для життя людини з метою порушення громадської безпеки.

22.06.2025 громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, тобто вчиненні терористичного акту, а саме: вчиненні вибуху, який створив небезпеку для життя людини з метою порушення громадської безпеки, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 19.08.2025, який у подальшому продовжено до 22.12.2025.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними в ході розслідування доказами в їх сукупності.

12.12.2025, в порядку ст. 290 КПК України, сторонам кримінального провадження повідомлено про завершення досудового розслідування та здійснено відкриття матеріалів досудового розслідування для надання доступу сторона кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.

На даний час у вказаному кримінальному провадженні, необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, а саме ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадження.

Вказані обставини свідчать про те, що закінчення досудового розслідування на даному етапі є неможливим, оскільки відповідно до положень ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

На теперішній час ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме підозрюваний спроможний.

Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що згідно зі ст. 12 КК України обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, тому підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до чинного законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, окупованої території або держави агресора, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком.

Також існує ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто речі, які можуть бути знайдені та визнані у встановленим законом порядку речовими доказами у справі, або стосовно злочинів про які органами досудового розслідування не розпочато досудове розслідування.

У разі не продовження відносно підозрюваного строку дії запобіжного заходу запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде в змозі знищити (видалити дистанційно з іншого пристрою відомості щодо вчинення кримінального правопорушення), сховати та спотворити будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для у кримінального провадження.

Крім цього, під час подальшого досудового розслідування вказаного кримінального провадження підозрюваний для ухилення від можливої кримінальної відповідальності може впливати у будь-який спосіб на свідків адже враховуючи те, що в ході проведення оглядів місця події були залучені поняті та підозрюваному надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних на думку сторони обвинувачення підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою зміни показів останніми в ході досудового розслідування та судового розгляду, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком.

Водночас, існує ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В обґрунтування вказаного ризику слід зазначити, що перебування підозрюваного не в умовах ізоляції може перешкодити викриттю інших осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі на даний час невстановлених досудовим розслідуванням осіб, що здійснюються замовлення вчинення терористичних актів.

Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування та подальшого судового розгляду.

Також, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, враховуючи характер та спосіб вчинених підозрюваним дій, специфіку кримінального правопорушення слід вважати, що без застосування до підозрюваного запобіжного заходу останній зможе продовжити вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, а також інші кримінальні правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 178 КПК України в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

1. зібрані у ході досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

2. тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є достатньою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

3. вік та стан підозрюваного дозволяє йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи зазначене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України, а тому необхідним є продовження відносно підозрюваного строку дії запобіжного заходу, у у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з відповідним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та доводи викладені в ньому та пояснив, що підозра, пред`явлена ОСОБА_5 , обґрунтована і підтверджується належними доказами. З метою запобігання наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, просив продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки необхідно виконати процесуальні дії, що потребують додаткового часу, зокрема: виконати вимоги ст. 290 КПК України, тобто завершити ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, скерувати його до суду та, у визначений ст. 314 КПК України строк, провести підготовче судове засідання, і, вказані дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення даного клопотання та просили суд застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, враховуючи відомості про особу підозрюваного, який має батьків похилого віку.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Вимогами ч.1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені даною статтею.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 199 КПК зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також встановити обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184, 199 КПК України, а вручення копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 184, ч. 1 ст.199 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21.06.2025 до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 00000744 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 178 КПК України слідчий суддя перевіряє вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

22.06.2025, відповідно до вимог ст. ст. 111, 276-278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 21.06.2025, протоколом обшуку від 22.06.2025, протоколом допиту потерпілого від 22.06.2025, відеозаписами із камер відеоспостереження, протокол затримання підозрюваного, протоколом слідчого експерименту та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даній стадії кримінального провадження та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, з огляду на викладене слідчий суддя не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настільки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні слідчим надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, тобто терористичного акту, а саме: вчиненні вибуху, який створив небезпеку для життя людини з метою порушення громадської безпеки, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя пересвідчився у тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, оскільки санкція ч. 2 ст. 258 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя зауважує, що підозрюваний має молодий вік та задовільний стан здоров`я.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя встановив, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, а саме має постійне місце проживання, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей.

Встановлюючи обставини, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя визначив, що підозрюваний має неповну середню освіту, не працевлаштований.

Щодо репутації підозрюваного, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя зазначає, що даних про негативну репутацію підозрюваного в ході судового розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Щодо майнового стану підозрюваного, в дотримання вимог п. 7 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя відзначає, що ані стороною захисту, ані стороною обвинувачення не надано відомостей щодо майнового стану підозрюваного.

На виконання вимог п. 8, 9, 10 ч.1 ст. 178 КПК України встановлено, що підозрюваний раніше не судимий. Відомостей про наявність у підозрюваного судимостей не встановлено. Даних про застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів не надано, як і відомостей про повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відомості щодо розміру майнової шкоди у даному кримінальному провадженні, на момент розгляду клопотання, у матеріалах кримінального провадження відсутні, відповідно до вимог, визначених п. 11 ч. 1 ст. 178 КПК України.

На виконання вимог п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя зазначає, що відсутні ризики продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризику летальності, що створює підозрюваний, у зв`язку з його доступом до зброї.

Стороною обвинувачення доведено існування ризику, передбаченого п. п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, визначеного до п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів; характер та зухвалість інкримінованого злочину, який вчинено в умовах воєнного стану. Не можна залишити поза увагою і відомості щодо особи підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, оскільки підозрюваний не одружений та не має на утриманні неповнолітніх дітей та має право виїзду за межі території України у період дії воєнного стану.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризику, передбаченого п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вказані ризики належним чином не обґрунтовані у клопотанні, не віднайшли об`єктивного підтвердження у судовому засіданні та ґрунтуються на припущеннях слідчого, прокурора, особливо враховуючи стадію відкриття матеріалів досудового розслідування кримінального провадження.

Слідчий суддя, також, враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_10 та вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні особливо тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуального ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.

27.06.2025, ухвалою слідчого судді слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 серпня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Постановою заступника керівника Київської міської прокуратури, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 22 вересня 2025 року включно.

18.09.2025, ухвалою слідчого судді слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 22 вересня 2025 року включно без визначення розміру застави.

17.09.2025, ухвалою слідчого судді слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 22 листопада 2025 року включно.

18.09.2025, ухвалою слідчого судді слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 вересня 2025 року включно без визначення розміру застави.

13.11.2025, ухвалою слідчого судді слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 22 грудня 2025 року включно.

14.11.2025, ухвалою слідчого судді слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2025 року включно без визначення розміру застави.

12.12.2025, в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та здійснено відкриття матеріалів досудового розслідування для надання доступу сторонам кримінального провадження.

Досудове розслідування до цього часу не закінчено у зв`язку з тим, що слід виконати процесуальні дії, що потребують додаткового часу, зокрема: виконати вимоги ст. 290 КПК України, тобто завершити ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, скерувати його до суду та, у визначений ст. 314 КПК України строк, провести підготовче судове засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування крім дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Отже, загальний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з урахуванням зупинення його перебігу з моменту повідомлення про завершення досудового розслідування і відкриття матеріалів досудового розслідування для надання доступу сторонам кримінального провадження, тобто з 13.12.2025 по 22.12.2025, становить десять днів.

Дані твердження не оспорюються сторонами по справі.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що в термін дії попередньої ухвали про продовження строку обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 завершити досудове розслідування неможливо, оскільки не виконано ряд процесуальних дій, і вказані дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин, але при цьому наявність обґрунтованої підозри щодо нього залишається.

Слідчий суддя зазначає, що відкриття матеріалів досудового розслідування для надання доступу сторонам кримінального провадження та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування є реалізацією основоположного права на захист і не може бути обмежено, окрім як у встановленому ч. 10 ст. 290 КПК України порядку.

Сторони із клопотанням в порядку ч. 10 ст. 290 КПК України не звертались, отже встановити точний період ознайомлення сторін із матеріалами досудового розслідування неможливо.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України та продовжується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючому ризику, який продовжує існувати, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеному під час розгляду ризику, враховуючи, що прокурором доведено, що обставини, визначені ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою та не перевищують встановлений ст. 197 КПК України сукупний строк.

Слідчий суддя зазначає, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6 ст. 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

Дане твердження узгоджується із рішенням КСУ (Другий сенат) № 7-р(ІІ)/2024 від 20 червня 2024 року.

Разом із тим, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи встановлені у судовому підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, в даному випадку, під час дії воєнного стану слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб по 16 лютого 2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді діє по 16 лютого 2026 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1