У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 628/282/19

№ 1-кп/183/593/25

29 грудня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Самар в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до ЄРДР 12.01.2019 року за № 0000100 за обвинуваченням ОСОБА_3 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням про надання дозволу з метою приводу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено, за місцем мешкання останній відсутній.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинуваченого оголошено в розшук.

Враховуючи вищевикладене, на даний існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватися від суду; ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, ризик вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Обставини, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність зазначених ризиків.

На даний час наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки обвинувачений обвинувачується у вчиненні умисного злочину, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину вбачається зазначений ризик;

- здійснювати вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні;

- може вчинити новий злочин, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки, законні джерела існування, характеризується доволі посередньо.

По-перше, наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що перебуваючи на свободі, обвинувачений усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду на території України, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

По-друге, зважаючи, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується у тому числі і показами свідків, відомих обвинуваченому, і, перебуваючи на волі, останній буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких може мати інформацію щодо їх фактичного місця мешкання та місця перебування, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

По-третє, враховуючи обставини вказаного злочину, обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, й надалі вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про соціальну небезпечність особи, яка унеможливлює його перебування в даний час у суспільстві, тому є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України.

На цей час заявлені ризики жодним чином не зменшились, продовжують існувати та підтверджують недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, необхідно застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області подано клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задля розгляду якого виникла необхідність у затриманні останнього з метою приводу до суду.

Під час судового розгляду прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши думку прокурора, суд вважає, що дане клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою приводу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 189 КПК України суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Під час розгляду клопотання судом встановлено доведеним, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою приводу.

При вирішенні питання про затримання обвинуваченого з метою приводу суд враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, обґрунтована. Також вказані під час судового розгляду прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявні.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке віднесено законом до категорії тяжких, санкцією якого передбачене покарання у вигляді тільки позбавлення волі, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого навмисно переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тому суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 , розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на свободі та ухиляючись від суду, може скоїти нові кримінальні правопорушення, а, фактично, продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшла до висновку, що існують обставини, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, що має важливе значення для прийняття рішення про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою приводу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 177, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка Бобринського району Кіровоградської області, громадянина України з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, який буде здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1