Справа №534/3392/25
Провадження №1-кп/534/338/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року місто Горішні Плавні

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Червона Знам`янка Кременчуцького району Полтавської області, громадянину України, українцю, зареєстрованому та такому, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, обвинуваченому

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000456 від 11.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 обрано ухвалою слідчого судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 13.08.2025, надалі продовжено ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави, строк дії останньої ухвали спливає 12 грудня 2025 року включно.

Оскільки в зазначені строки завершити розгляд справи не надається можливим, прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .. Прокурор вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а відтак просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що ризики, визначені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, не зменшилися, наполягав на продовженні відносно ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наголосив, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що ризики, які були наявні на момент обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , на даний час перестали існувати, оскільки останній має захворювання, що позбавляє його можливості вільно пересуватись, він потребує лікування та оперативного хірургічного втручання, має сталі соціальні зв`язки, а свідки у кримінальному провадженні вже допитані ще на стадії досудового розслідування. Крім того, захисник зазначив, що прямих свідків, тобто очевидців події, взагалі немає. Також адвокат ОСОБА_6 зауважив, що розуміє, що злочин, в якому обвинувачується його підзахисний, є особливо тяжким, а отже необхідність у застосуванні запобіжного заході є, проте враховуючи похилий вік обвинуваченого, значне погіршення стану його здоров`я, та необхідність термінового оперативного втручання, яке неможливо провести в умовах СІЗО, просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Підтвердив, що дійсно стан його здоров`я значно погіршився.

Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого, його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження у контексті розгляду зазначеного вище клопотання, суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу встановленого строку запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати, зокрема, на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як убачається з матеріалів справи, 13.08.2025 ухвалою слідчого судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. Ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави було продовжено строк дії запобіжного заходу до 12.12.2025.

Під час обрання запобіжного заходу були встановлені ризики переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Суд вважає, що обставини, що були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились.

Твердження захисника про те, що усі свідки вже допитані, а отже відсутній ризик незаконного впливу на свідків з боку обвинуваченого, спростовується обов`язком суду безпосередньо з`ясовувати обставини справи, у тому числі проводити допит свідків під час судового слідства. Оскільки на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження, свідки у судовому засіданні не допитані, отже ризик незаконно впливати на свідків залишився.

Ризик переховуватись від суду також на даний час наявний, незважаючи на фізичний стан обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність родини та його похилий вік. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вирішуючи питання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд також враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вказані прокурором у клопотанні ризики з моменту обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та до цього часу не перестали існувати.

Таким чином, вказані ризики наразі є реальними та триваючими, тому вони виключають можливість зміни запобіжного заходу, обраного та продовженого обвинуваченому ОСОБА_4 на інший, більш м`який запобіжний захід, оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого.

Доказів неможливості перебування обвинуваченого під вартою за станом здоров`я, суду не надано. Згідно листа Полтавської міської медичної частини №23 №771/23ПММЧ/ПО-25 від 19.09.2025 загальний стан ОСОБА_4 на день надання відповіді характеризується як такий, що відповідає наявному в нього хронічного захворювання, останній перебуває під динамічним наглядом медичного персоналу медичної частини.

Підсумовуючи, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи заперечення сторони захисту та думку обвинуваченого, з метою забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а також за відсутності вагомих підстав для скасування або зміни запобіжного заходу на більш м`який, та відсутності відомостей щодо неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Пунктом 2 частини 4 статті 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 ..

Керуючись ст. 176-178, 183, 184, 194, 197, 199 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Датою закінчення дії ухвали є 06 лютого 2026 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 12.12.2025 об 11 год 05 хв.