Справа № 344/9701/19
Провадження № 1-кп/346/44/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 секретар судового засідання: ОСОБА_4 , за участю прокурора: ОСОБА_5 , обвинуваченого: ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , здійснюючи судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000143, в якому ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Секретарка Кривоозерського району Миколаївської області, та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, середня спеціальна освіта, пенсіонер, раніше не судимий) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України,

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , з боку захисту обвинувачений: ОСОБА_6 та його захисник: ОСОБА_7 , потерпілі: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и в :

На розгляді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження № 0000143, в якому ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2026 року клопотання прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_8 про надання дозволу на затримання обвинуваченого, з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було задоволено та дозволено затримання ОСОБА_6 , з метою його приводу для розгляду клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с.102-104).

А 03 лютого 2026 року ОСОБА_6 було доставлено до Коломийського міськрайонного суду для розгляду клопотання про обрання обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 діб.

Тож колегія суддів вирішувала це питання з ініціативи прокурора.

Позиції учасників провадження.

Позиція прокурора. Обвинувальний акт та зібрані у кримінальному провадженні докази підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, передбачений частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.

Зокрема, він обвинувачується у тому, що: 06 лютого 2019 оку у нічний період часу, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 під час розпивання спиртних напоїв, на побутовому грунті виник конфлікт, який переріс у бійку, під час якої у ОСОБА_6 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 , ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, взявши із приміщення коридору дерев`яну биту наніс ОСОБА_10 удари по голові та тулубу, спричинивши останньому крововиливи над та під оболонки головного мозку, перелом основи та склепіння черепа, відкриту черепно-мозкову траву, від яких наступила смерть ОСОБА_10 .

Отже, за твердженням сторони обвинувачення, своїми умисними діями, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті особи - вбивстві ОСОБА_10 - ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Також, за твердженням сторони обвинувачення, продовжують існувати ризики того, що: обвинувачений буде переховуватись від суду (зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його вини та відсутність міцних соціальних зв`язків, які не змінились), незаконно впливати на свідків (оскільки дослідження доказів тільки почалось, а одним з доказів сторони обвинувачення є покази свідки, які ще не допитані, а обвинувачений знає де саме вони проживають), перешкоджати кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тож підставами для обрання строку тримання під вартою обвинуваченому, прокурор вважає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим, який вважається несудимим, вказаного вище злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі більше 5 років (зокрема, 15 років) та наявність вказаних вище ризиків, які продовжують існувати.

Позиція захисника та обвинуваченого. Заперечили проти запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати цілодобовий домашній арешт.

Оцінка суду.

Положення частини 1 статті 131 КПК України передбачають, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Колегія суддів відзначає, що за положеннями частини 1 статті 177 КПК України метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжного заходу, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (на які вказував прокурор): переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

При цьому колегія суддів враховує, що частина 2 статті 177 КПК України вказує на те, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. І ці ризики, в тому числі й те, що вони не зменшились, в силу положень частини 2 статті 183 та частини 3 статті 199 КПК України повинен довести саме прокурор, на чому наполягав обвинувачений і суд згоден із цим.

За положеннями частини 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: b) законний арешт для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт, здійснений з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому колегія суддів враховує і практику застосування цієї норми права Європейським судом з прав людини, зокрема висновок цього суду з рішення у справі «Ассанідзе проти Грузії» (Assanidze v. Georgia), заява № 71503/01, п. 171, ECHR 2004-II) за яким Суд повторив, що слово «законний» і словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом» у пункті 1 статті 5 Конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм.

Тому колегія суддів застосовує положення КПК України, напряму.

Суд згоден із тим, що прокурор довів наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, оскільки обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років; обвинувачений є дієздатним, а тому не може не усвідомлювати особливу тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку призначення судом такого покарання, і ті невідворотні наслідки, які можуть настати особисто для нього, якщо суд визнає його вину і призначить таке покарання. Також суд згоден із тим, що все-таки обвинувачений продовжує не мати міцних соціальних зв`язків, що також може спонукати обвинуваченого переховуватись від суду, що теж доведено прокурором.

Суд згоден також із тим, що прокурор довів наявність ризику впливу обвинуваченим на свідків, оскільки вони є частиною доказової бази обвинувачення і оскільки під час розгляду справи їх допит повинен відбутись, обвинувачений може спробувати вплинути на них щодо надання ними своїх показів, а їх анкетні дані та місце проживання обвинуваченому відомі. Тож ризик впливу обвинуваченим на свідків, з метою зміни їх показів на свою користь, зберігається.

Також суд згоден із тим, що прокурор довів існування ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень якщо він буде перебувати на свободі.

Отже колегія суддів погоджується із тим, що прокурор довів, що ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України є і вони продовжують існувати.

Проте колегія суддів враховує, що за положеннями частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому на виконання частини 1 статті 178 КПК України суд також враховує, що: докази про вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 статті 115 Кримінального кодексу України є вагомими; йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 15 років ; підозрюваному 77 повних років; одружений, середня спеціальна освіта, пенсіонер, раніше не судимий.

Тож враховуючи викладене, надані прокурором докази у їх сукупності, а також доведені прокурором ризики і особу обвинуваченого, суд вважає, що прокурор не довів, що жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання підозрюваного під вартою, не можуть запобігти доведеним ним ризикам, зокрема домашній цілодобовий арешт.

Суд ще раз підкреслює, що він згоден із доведеними прокурором ризиками, але відзначає, що запобігти їх настанню може і цілодобовий домашній арешт.

Хоча суд згоден із тим, що доведеним прокурором ризикам не зможуть запобігти особисте зобов`язання (стаття 179 КПК України), особиста порука (стаття 180 КПК України) чи застава (стаття 182 КПК України), з огляду на суть цих запобіжних заходів та суть ризиків, які довів прокурор.

А от цілодобовий домашній арешт, на переконання суду зможе запобігти цим ризикам. Оскільки за положеннями частини 1 та частини 2 статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. А запобігти настанню доведеним прокурором ризикам може тільки цілодобовий арешт, а не нічний.

Отже, клопотання прокурора у частині застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволенню не підлягає. Але до обвинуваченого слід застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці.

Оцінка суду щодо обов`язків обвинуваченого.

За положеннями частини 5 статті 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід та зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, передбачених частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Тож зважаючи на те, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики; але суд застосував більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, на обвинуваченого слід покласти такі обов`язки:

- прибувати за судовим викликом до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- не відлучатися за межі міста Івано-Франківськ без дозволу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Отже, керуючись статтями 2,7-29, 30-33, 36, 37, 42, 45-47, 55-57, 73, 75-83, 84-117, 131-132, 133-146, 176-206, 276-279, 291-293, 314-372, 376, 392-395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою розташування його житла: АДРЕСА_1 , який полягає у забороні залишати це житло з 22 години однієї доби по 06 годину наступної доби, протягом всіх днів строку дії цієї ухвали, а саме: з 03 лютого 2026 року до 03 квітня 2026 року.

Зобов`язати ОСОБА_6 невідкладно прибути до 23 години 03 лютого 2026 року у житло домашнього арешту.

Покласти на ОСОБА_6 , на строк з 03 лютого 2026 року до 03 квітня 2026 року, такі обов`язки: прибувати за судовим викликом до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області; не відлучатися за межі міста Івано-Франківськ без дозволу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Звільнити ОСОБА_6 з під-варти в залі суду.

У задоволенні клопотання прокурора в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, але її оскарження не зупиняє її виконання.

Копію цієї ухвали невідкладно вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику, а також направити до Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області для контролю за поведінкою ОСОБА_6 . Виконання ухвали покласти на Головне управління національної поліції в Івано-Франківській області, а контроль за її виконанням покласти на Івано-Франківську обласну прокуратуру.

Повний текст ухвали оголошено 09 лютого 2026 року.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3