Справа № 727/280/26
Провадження № 1-кс/727/146/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави (матеріали кримінального провадження №0000090 від 24.05.2024 року) відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шипинці Кіцманського р-ну Чернівецької обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України,-

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного ОСОБА_4 . Дане клопотання погоджене із прокурором відділу Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Посилається на те, що у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 12.11.2024 і по 16.07.2025 ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме: піщано-гравійної суміші, вчинив злочин проти довкілля за таких обставин:

Так, відповідно до статей 13 та 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 1 Кодексу України про надра ( введеного в дію Постановою ВР № 133/94-ВР від 27.07.94) визначено, що надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Положеннями статті 19 цього ж Кодексу визначено, що право користування надрами надається шляхом надання спеціального дозволу на користування надрами, який згідно статті 16 Кодексу надається за результатами аукціону (електронних торгів), а за наявності підстав, визначених частиною першою статті 16-2 цього Кодексу, - без проведення аукціону (електронних торгів).

Стороною обвинувачення встановлено, що ОСОБА_4 , у проміжок часу з 01.11.2017 по 13.11.2020 внаслідок купівлі-продажу отримав право власності на суміжні земельні ділянки, розташовані в с. Шипинці Чернівецького р-ну Чернівецької обл. кадастровими номерами: :01:003:0851 площею 0.1243 га., :01:003:0852 площею 0.1243 га., :01:003:0853 площею 0.1243 га., :01:003:1004 площею 0.1 га., а також користувався суміжними земельними ділянками кадастровими номерами :01:003:1015 площею 0.0999 га., що належить його дочці ОСОБА_7 та :01:003:1036 площею 0.101 га., що належить йог онуці ОСОБА_8 , які цільовим призначенням визначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Разом з тим, ОСОБА_4 , в порушенні вимог ст.35 Закону України «Про охорону земель» від 19.06.2003, відповідно до якої власники і землекористувачі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням, не отримавши спеціального дозволу на користування надрами, зокрема для видобування корисних копалин, тобто всупереч положенням ст.ст.14,16 Кодексу України про надра, а також ст. 56 цього ж Кодексу якою передбачено, що основними вимогами в галузі охорони надр є додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами, ст.38 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища», введеного в дію Постановою Верховної Ради України № 1268-XII від 26.06.91 згідно якої в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, ст.252 Податкового кодексу України, введеного в дію 01.01.2011 відповідно до якої платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, вирішив незаконно збагатитися за рахунок незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення та їх подальший збут за грошові кошти.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, однак маючи намір отримати незаконний дохід, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , починаючи з 12.11.2024, використовуючи належні йому екскаватор «Mersedes-Benz ATLAS 1404 WEYHAUSEN GMBH 2870 s/n НОМЕР_1 », реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1991 року випуску та вантажний транспортний засіб (самоскид) марки «КАМАЗ», модель 5511, номер та серія знака НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 на земельних ділянках кадастровими номерами :01:003:0852, :01:003:0853, :01:003:1000:01:003:1015 та :01:003:1036 загальною площею 0,5495 га незаконно видобув піщано-гравійну суміш об`ємом 8746,3 куб.м. до поки 16.07.2025 його протиправна діяльність була припинена співробітниками правоохоронних органів, а незаконно видобута корисна копалина та спеціальна техніка вилучені.

Внаслідок незаконного користування надрами, а саме: незаконного видобування піщано-гравійної сировини з кількісним вмістом гравію понад 65,79%, що згідно Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827 на підставі ст.6 Кодексу України про надра належить до корисних копалин загальнодержавного значення, ОСОБА_4 заподіяв довкіллю екологічної шкоди (збитків) у розмірі 15152190 грн. 74 коп., спричинивши тяжкі наслідки.

26.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

14.11.2025 постановою першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури строк досудового розслідування кримінального правопорушення продовжений до трьох місяців, тобто по 18.12.2025.

15.12.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці строк досудового розслідування кримінального правопорушення продовжений до чотирьох місяців, тобто по 18.01.2026.

06.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення. Тому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 15 152 190, 74 грн., з покладенням відповідних обов*язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ознайомившись з клопотанням та доказами, якими воно обґрунтовується, заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що 24.05.2025 року до ЄРДР внесено відомості №0000090 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

26.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

14.11.2025 постановою першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури строк досудового розслідування кримінального правопорушення продовжений до трьох місяців, тобто по 18.12.2025.

15.12.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці строк досудового розслідування кримінального правопорушення продовжений до чотирьох місяців, тобто по 18.01.2026.

06.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України.

14.01.2026 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці строк досудового розслідування кримінального правопорушення продовжений до п`яти місяців, тобто до 18.02.2026.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Вважаю, що органом досудового розслідування в клопотанні наведено докази наявності обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Згідно з п.9 ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Під час досудового розслідування, встановлено наявність ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Стосовно інших ризиків наведених слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити кримінальне правопорушення, то вони обмежуються лише загальними припущеннями без посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конституційний суд посилався на своє рішення у справі Поліція проти ОСОБА_9 від 25 жовтня 2013 року, в якому він визнав, що повинна бути пропорційність між сумою, яку заявник повинен внести для його звільнення під заставу та його фінансовими можливостями. Розмір застави не повинен бути занадто високим і повинен забезпечити присутність обвинуваченого на різних етапах кримінального провадження (рішення Суду в Mонгурас проти Іспанії ([ВП], №. 12050/04, § 79, ЄСПЛ 2010), рішення Конституційного Суду з справі Сальваторе Гаучі проти Генерального прокурора від 31 липня 1998 року) Крім того, в даних рішеннях було визнано, що під час встановлення суми, яка повинна бути внесена як гарантія суд також повинен розглянути інші обставини, такі як серйозність правопорушення та небезпеку для суспільства.

Гарантія, передбачена статтею 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява № 54335/14, пункт 70, від 22 травня 2018 року). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява № 60859/00, пункт 111, від 07 грудня 2006 року).

Визначаючи розмір застави слідчий та прокурор відштовхувалися виключно із можливої заподіяної шкоди, без врахування особи підозрюваного, його матеріального та сімейного стану, що суперечить вищевказаним нормам.

Крім того, прокурором в судовому засіданні не надано обґрунтування, щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ч.1 ст.176 КПК України.

На думку слідчого судді тільки та обставина, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину не може слугувати підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Як встановлено в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 одружений, проживає разом з онуками, одна з яких є дитиною з інвалідністю, є меценатом громадських заходів, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, має міцні соціальні зв*язки, є особою похилого віку, в червні 2025 року переніс операцію на серце.

З огляду на вищевикладене та встановлені обставини справи, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Крім цього вважаю, за необхідне зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 виконати ряд обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 181, 193, 194, 196, 205-206, 309, 370-371 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави (матеріали кримінального провадження №0000090 від 24.05.2024 року) відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання терміном до 18.02.2026 року, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки до 18.02.2026 року:

- прибувати за кожною вимогою до слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі Чернівецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернівецького апеляційногго суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали виготовлений 14.01.2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1