Справа № 336/3074/25
Пр. 1-кс/336/762/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 05.09.2025, подану в порядку ст.303 КПК України, -

за участі особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И Л А:

16.09.2025 заявниця ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеною скаргою, просить скасувати постанову слідчої СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 05.09.2025 та зобов`язати слідчу винести постанову про визнання заявниці потерпілою у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №0000386.

За змістом скарги в провадженні ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, внесені до ЄРДР 12.03.2025 за №000386 на виконання ухвали слідчого судді, постановленої в порядку ст.303 КПК України. 11.08.2025 заявниця звернулась до слідчого із заявою про визнання її потерпілою, оскільки внаслідок вчиненого злочину їй завдано матеріальну шкоду, надала відповідні підтвердження. 11.09.2025 відповідно до постанови слідчої ОСОБА_4 ОСОБА_3 відмовлено у визнанні її потерпілою, адже кваліфікація діяння не передбачає наявність потерпілої сторони.

Особа, яка звернулась зі скаргою до слідчого судді, вважає вказану постанову протиправною із посиланням на зміст ст.55, 303, 304 КПК України. Загальна сума завданої шкоди, як стверджує ОСОБА_3 , становить 2 404,80 гривень.

На підставі наведеного, враховуючи протиправність дій слідчого відділу поліції, заявниця просить задовольнити скаргу у визначений неюм спосіб.

Ухвалою слідчого судді від 16.09.2025 постановлено відкрити провадження за скаргою, призначено судовий розгляд скарги. Постановлено витребувати з відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000386 від 12.03.2025, зокрема, що стосуються заяви ОСОБА_3 від 11.08.2025 про залучення її як потерпілої. Ухвала слідчого судді в частині надання матеріалів провадження виконана 26.09.2025.

В судовому засіданні особа, яка звернулась зі скаргою, підтримала доводи скарги, просила її задовольнити.

Слідча ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, обізнана про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З урахуванням думки особи, яка звернулась зі скаргою, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд справи за даної явки.

Розглянувши скаргу, дослідивши наявні письмові докази, слідчий суддя дійшла висновку про часткову обґрунтованість скарги та наявність у зв`язку із цим підстав для її часткового задоволення, враховуючи таке.

Відповідно до ст.24-26 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За приписами ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (ч.1). Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч.3). Зміст постанови слідчого врегульований ч.5 ст.110 КПК України. Зокрема, у мотивувальній частині зазначаються зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; а у резолютивній - зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Разом з цим, згідно з ч.6 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою. Проте, наявність відмови у визнанні потерпілим та представником потерпілого під час розгляду скарги не було встановлено.

Так, на переконання слідчого судді, є застосованими саме положення п.5 ч.1 ст.303 КПК України, якими передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою. З урахуванням наведеного, у ОСОБА_3 дійсно виникло право на звернення із відповідною скаргою.

Слідчий суддя зауважує, що за змістом ч.1 ст.304, ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду. Таким чином, враховуючи дату винесення постанови слідчої (05.09.2025, скерована ОСОБА_3 11.09.2025 за вих.№ 5416/48/-/04-2025) наведені вимоги щодо строку звернення до слідчого судді та підсудності скарги заявницею дотримані, тому підстав стверджувати про пропуск строку на звернення зі скаргою до слідчого судді не встановлено.

За нормою ч.2 ст.305 КПК України слідчий, дізнавач чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені, зокрема, п.1 ч.1 ст.303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою. Відповідних підстав слідчим суддею не встановлено.

За приписами ч.1,2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію.

Слідчим суддею встановлено, що відділом поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 0000386 від 12.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

11.08.2025 ОСОБА_3 просила згідно з клопотанням визнати її потерпілою у даному кримінальному провадженні, надавши докази, які, на її переконання, підтверджують завдання їй матеріальної шкоди. Таким чином, факт звернення заявниці із заявою в порядку ст.55 КПК України підтверджений.

Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14.12.2011 №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

За приписами ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав (ч.1).

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч.2).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постановою слідчої СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 05.09.2025 відмовлено ОСОБА_3 у залученні до кримінального провадження як потерпілої. В обґрунтування слідча зазначає, що кваліфікація правопорушення за ч.1 ст.366 КК України не передбачає наявність потерпілої сторони, оскільки дії особи, причетної до злочину, спрямовані не на завдання шкоди будь-якій особі, а на складання та видачу підроблених документів. Крім того, слідчою наведено посилання на норму ч.5 ст.55 КПК України дійшла висновку про відсутність даних про завдання шкоди заявниці, без аналізу наданих ОСОБА_3 до клопотання доказів.

Разом з цим, згідно із ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із вимогами ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч.1 ст.55 КПК України). За змістом ч.2 ст.55 КПК права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, відповідно до ч.3 ст.55 КПК потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Дійсно, ч.5 ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

На переконання слідчого судді, очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на прийняття відповідного рішення.

Проте, в даному випадку належне обґрунтування застосовності даної норми оскаржувана постанова (її мотивувальна частина) не містить (зокрема, аналізу наданих доказів копії рахунка, акту звірки взаємних розрахунків), відповідно, скарга в частині вимоги скасувати постанову слідчої СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 05.09.2025 підлягає задоволенню.

Разом з тим, чинним КПК України не передбачене право слідчого судді зобов`язувати слідчого визнавати особу в якості потерпілого, тому слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати уповноважених слідчих розглянути заяву ОСОБА_3 від 11.08.2025 про визнання її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні у строк, передбачений ст.220 КПК України.

Так, згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Ухвалення слідчим суддею рішення, яким зобов`язано слідчого вчинити конкретну дію - залучити особу в якості потерпілої у кримінальному провадженні, надати їй пам`ятку про права й обов`язки потерпілої та допитати її в якості потерпілої вказує на втручання в процесуальні повноваження слідчого, визначені ст.40 КПК України, про що зазначено також у постанові Верховного Суду у справі № 522/7836/21 від 01.12.2022.

Відповідно, в іншій частині у задоволенні скарги слід відмовити, враховуючи зміст ч.2 ст.307 КПК України, яка врегульовує перелік рішень, можливих для прийняття слідчим суддею за результатами розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України.

Так, слідчий суддя наголошує, що рішення про визнання або невизнання певної фізичної / юридичної особи потерпілим є дискрецією слідчого за приписами ч.5 ст.40 КПК України, що входить до групи слідчих з розслідування даного кримінального провадження, відповідно, суд не може впливати на його прийняття.

Задоволення скарги у визначений слідчим суддею спосіб є достатнім для захисту прав та інтересів особи, яка звернулась зі скаргою.

Слід також наголосити, що у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформулювати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондували нормам ч.5 ст.55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є фактично кінцевим для особи у кримінальному провадженні, відповідно, має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Відповідно до положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

Таким чином, на підставі викладеного вище, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 2, 9, 24-26, 40, 55, 107, 110, 216-218, 220, 303-304, 306-307, 309-310, 369-372, 392 КПК України, слідча суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчої СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 05.09.2025, винесену під час досудового розслідування кримінального провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000386 від 12.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Зобов`язати уповноважених слідчих відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області у кримінальному провадженні, які входять до складу слідчої групи, що здійснює досудове розслідування кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000386 від 12.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.366 КК України, розглянути заяву ОСОБА_3 від 11.08.2025 про визнання її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні у строк, передбачений ст.220 КПК України.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1