Справа № 571/244/25 Провадження №11-кп/802/524/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000667 за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_14 на вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий, пенсіонер, одружений, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки та покладено на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Вироком вирішено питання речових доказів, процесуальні витрати та цивільних позовів.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 28 вересня 2024 року, приблизно о 08 год. 20 хв., в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 10.1, підпункту б) пункту 12.9, дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості (70, 50, 20)», дорожнього знаку 3.41 «Контроль» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), керуючи технічно справним спеціалізованим сідловим тягачем «DAF ХF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом-цистерною «HENDRICKS TS34», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись на 246 км + 016 м. автодороги М07 Київ-Ковель-Ягодин, зі сторони м. Сарни Рівненської області в напрямку до м.Коростень Житомирської області, зі швидкістю приблизно 80-85 км/год., що перевищує допустиму швидкість руху, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості (70, 50, 20 км/год.)», з моменту виявлення дорожнього знаку 3.41 «Контроль» та бетонної конструкції (блокпосту), які знаходились попереду транспортного засобу, які він міг об`єктивно виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки на вимогу дорожнього знаку, під час руху змінив напрямок руху транспортного засобу вліво, перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (осьової), яку перетинати заборонено та допустив наїзд сідлового тягача на бетонні конструкції, з подальшим виїздом за межі смуги руху вліво, де в некерованому стані транспортний засіб здійснив наїзд на автомобіль «ТОYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який стояв в місці для огляду транспортних засобів та на працівників Національної поліції України ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_18 , які знаходились в приміщенні блокпосту, хоча мав можливість уникнути наїзду шляхом виконання вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди:

- ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події;

- ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої щелепи по Ле-Фор II (тип 2), без зміщення відламків і прикусу ускладнений гемосинусом лівої верхньощелепної пазухи, закритого перелому кісток носа зі зміщенням уламків, забійної рваної рани лобної ділянки, лівої щоки, гематоми повік лівого ока, постравматичного кон`юктивіту лівого ока, закритого багатоуламкового перелому середніх третин обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням, уламкового перелому тіла лівої лопатки зі зміщенням, перелому основної фаланги 4-го пальця лівої кисті, забійної рани лівої кисті, гематоми в ділянці лівого плеча, садна в ділянці лівого плеча, передпліччя та кисті, закритого перелому 2-ї п`ястої кістки без зміщення, крайового перелому основи нігтьової фаланги 5-го пальця лівої ступні без зміщення, пошкодження медіальної головки чотирьохголового м`язу правого стегна, розриву передньої малої гомілково-таранної зв`язки, лівого гомілково-ступневого суглобу, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_18 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку з осадненою раною лівої скроневої ділянки, перелому лівої лонної, сідничної клубової, крижової кісток, перелому поперечних відростку L2-L3 (2-3 поперекових) хребців зліва, забійної-рваної рани лівого передпліччя, осаднення рани лівої половини грудної клітки, лівої стопи, лівого колінного суглобу, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Порушення ОСОБА_8 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, який вимагає від водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

В поданій апеляційній скарзі представник цивільного відповідача вважає вирок суду незаконним в частині вирішення цивільних позовів потерпілих осіб. Вказує, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим є явно завищений. Посилається на те, що ДТП трапилась за участю двох застрахованих транспортних засобів сідлового тягача та напівпричепа-цистерни, тобто страховик зобов`язаний сплатити відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_10 смертю сина внаслідок настання ДТП і за другим Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності внаслідок наземних транспортних засобів, тобто ще 48 000 гривень. Зазначає, що суд незаконно стягнув з ФОП ОСОБА_15 судовий збір на користь держави в сумі 15780,37 гривень. Просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову змінити, зменшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_15 на користь потерпілих: ОСОБА_10 з 652 000 грн. до 100 000 грн., ОСОБА_9 з 200 000 грн. до 50 000 грн., ОСОБА_18 з 200 000 грн. до 50 000 грн. Вирок в частині стягнення з ФОП ОСОБА_15 на користь держави судового збору у розмірі 15 780,37 грн. скасувати. У решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, представника цивільного відповідача, який підтримував апеляційну скаргу та просив змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову, думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілих та їх представників, які заперечували апеляційну скаргу та просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст.349 КПК України після з`ясування думки обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Посилання представника цивільного відповідача ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_14 на неправильність вирішення судом цивільних позовів в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілих є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває в трудових відносинах, а останній відповідає перед нею у порядку регресу.

Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданих злочином збитків або усунення заподіяної шкоди.

Згідно із ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому (ч.1 ст.129 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 грудня 2018 (справа № 426/16825/16-ц) на підставі аналізу норм статей 1187 та 1172 ЦК України прийшла до висновку, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Так, потерпілою ОСОБА_10 подано до суду цивільний позов до фізичної особи підприємця ОСОБА_15 про стягнення моральної шкоди, у якому моральну шкоду оцінено в 1000000 (один мільйон) гривень і обґрунтовано тим, що після повідомлення про смерть сина, вона отримала шок та продовжує болісно переживати втрату рідної людини. Її постійно почали тривожити безсоння. Заподіяна моральна шкода полягає також у постійних душевних переживаннях, моральних стражданнях, втрачений звичайний спосіб життя, пережила шок та неодноразові стресові ситуації після загибелі єдиної рідної людини. Син був для неї єдиним рідним, з яким вона могла ділитися своїми позитивними подіями у власному житті та розраховувати на підтримку в складних життєвих ситуаціях. Смерть сина, заподіяла важку психологічну травму, яка «не загоїться» для неї ніколи. Важкого психологічного болю для завдано і тим, що смерть сина настала без жодного шансу на життя. Їй важко усвідомити та уявляти, кожного разу, коли вона про це згадує.

Так, департаментом обслуговування збитків ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплачено відшкодування в розмірі 160000 гривень, яке складається з: 48000,0 гривень відшкодування моральної шкоди та 112000,0 гривень відшкодування по втраті годувальника.

Таким чином, оскільки, частину моральної шкоди забезпечено страховою виплатою ПрАТ СК «ПЗУ Україна», а саме 48 000 гривень то різниця буде становити 952 000 (дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі) гривень завданої моральної шкоди.

Потерпілим ОСОБА_18 подано до суду цивільний позов до фізичної особи підприємця ОСОБА_15 про стягнення моральної шкоди у сумі 250 000 гривень та обґрунтовано тим, що він був вимушений проходити лікування, приймати заспокійливі ліки. Впродовж всього періоду лікування почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов. Наслідки перенесеної психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, тривоги. В нього були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних головних болів, болі тіла, верхніх та нижніх кінцівок тощо. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, завжди переслідують одні і ті ж думки, що будь-якого моменту може стати потерпілим), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Він перебуває у шлюбі з ОСОБА_19 на утриманні має двоє малолітніх синів: ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тривала непрацездатність унеможливлює фінансове та матеріальне забезпечення сім`ї, викликає напругу та непорозуміння у спілкуванні з рідними.

Потерпілим ОСОБА_9 подано до суду цивільний позов до фізичної особи підприємця ОСОБА_15 про стягнення моральної шкоди у сумі 250 000 гривень та обґрунтовано тим, що він З приводу даної події був вимушений проходити лікування, приймати заспокійливі ліки. Впродовж всього періоду лікування почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов. Наслідки перенесеної психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, тривоги. В нього були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізацїї. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних головних болів, болі тіла, верхніх та нижніх кінцівок тощо. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, завжди переслідують одні і ті ж думки, що будь-якого моменту можу стати потерпілим), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Крім того, він перебуває у шлюбі з ОСОБА_22 , на утриманні маю неповнолітню дитину ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тривала непрацездатність унеможливлює фінансове та матеріальне забезпечення сім`ї, що викликає напругу та непорозуміння у спілкуванні з рідними.

Місцевий суд дійшов беззаперечного висновку, що заподіяна моральна шкода потерпілим є очевидною, що не заперечується і у поданій апеляційній скарзі апелянтом.

Разом з тим, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди потерпілим, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував, глибину фізичних і душевних страждань потерпілих і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з дотриманням вище зазначених вимог закону прийняв обґрунтоване рішення щодо часткового задоволення цивільних позовів потерпілих, і з таким його висновком погоджується і апеляційний суд.

Суд апеляційної інстанції вважає законним та належним чином мотивованим у вироку суду визначення сум моральної шкоди та їх відшкодування і приходить до висновку, що такі, всупереч доводам апеляційної скарги представника цивільного відповідача, з огляду на обсяг моральних страждань потерпілої ОСОБА_10 та неповнолітній потерпілого ОСОБА_24 , які вони зазнали у зв`язку втратою сина та батька ОСОБА_17 , також потерпілого ОСОБА_18 та ОСОБА_9 , які під час виконання свого службового обов`язку та бойового завдання отримали тілесні ушкодження, тривалий час лікувалися та продовжують лікуватися, що викликало тривалу непрацездатність, призвело до моральних та душевних страждань, порушено життєві та трудові плани, створено моральний, побутовий та психологічний дискомфорт, відновлення якого потребувало певного часу, за своїм розміром є виправданими, відповідають вимогам розумності і справедливості цивільного судочинства та на переконання апеляційного суду є достатньою компенсацією завданої шкоди потерпілим.

Доводи представника цивільного відповідача про те, що страховик зобов`язаний сплатити відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілій і за другим Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності внаслідок наземних транспортних засобів є помилковим та не відповідає ч.6 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Що ж стосується доводів апелянта про те, що стягнутий з цивільного відповідача судовий збір на користь держави є незаконним, то вони суперечать положенням ЗУ «Про судовий збір», оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст.5 даного Закону позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви про відшкодування моральної шкоди встановлено в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на час звернення до суду - 3028 грн.).

Тобто суд вірно поклав на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог сплату судового збору та стягнув з нього на користь держави 15780,37 гривень, в тому числі : за позовом ОСОБА_10 - 9780,37 гривень (14280.47*68,49%), оскільки позовні вимоги задоволені судом на 68,49 відсотків; за позовом ОСОБА_18 - 3000,00 гривень (3750.00 *80%), оскільки позовні вимоги задоволені судом на 80 відсотків; за позовом ОСОБА_9 - 3000,00 гривень (3750.00 *80%), оскільки позовні вимоги задоволені судом на 80 відсотків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, чи могли бути безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_14 залишити без задоволення, а вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: