У Х В А Л А

про домашній арешт

19 грудня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , затверджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, у кримінальному провадженні № 0000067 від 01 березня 2025 року, стосовно:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області, громадянка України, непрацююча, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

У С Т А Н О В И В:

19 грудня 2025 року до слідчого судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором ОСОБА_3 , про обрання підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, із визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні; прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні та суду на першу вимогу;

- не відлучатися за межі м. Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з особами, які брали участь як поняті під час проведення слідчих дій, були свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_7 , щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу Державної міграційної служби України паспорти громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з території України;

- носити електронний засіб контролю.

Вказане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 358 КК України.

На переконання слідчого та прокурора обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06 березня 2024 року; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину від 27 березня 204 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 28 жовтня 2024 року та від 05 грудня 2025 року; протоколом огляду предмету від 05 грудня 2025 року; протоколом огляду предмету від 11 грудня 2025 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

На даний час, у слідства виникла необхідність в обранні підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Вказана потреба виникла, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 може вчиняти дії, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Сторона обвинувачення переконана, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 може спонукати її переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Сторона обвинувачення стверджувала, що ОСОБА_4 може впливати незаконно впливати на свідків, оскільки вона безпосередньо знайома зі свідком ОСОБА_7 , підтримувала з ним зв`язок, а тому може володіти інформацією про його місце проживання.

Сторона обвинувачення вважала, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть попередити встановлені ризики та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Особисте зобов`язання не забезпечить дієвості кримінального провадження та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Особиста порука не може бути застосована, оскільки відсутні поручителі.

19 грудня 2025 року, в судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання за обставин та підстав зазначених у ньому.

Підозрювана ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти запропонованого запобіжного заходу не заперечували, але просили визначити його за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчим суддею допитаний власник будинку за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , який не заперечував, щоб підозрювана ОСОБА_4 відбувала домашній арешт у належному йому будинку.

Слідчий суддя заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали з кримінального провадження, дійшла висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; (3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; (4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; (5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; (6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; (7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; (8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; (9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; (10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; (11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; (12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК України).

Отже, слідчий суддя, під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний перевірити наявність в особи процесуального статусу підозрюваного; обґрунтованість пред`явленої підозри; наявність підстав вважати, що підозрюваний може вчинити одну з дій, передбачених ст. 177 КПК України і на яку посилається прокурор; недостатність більш м`яких запобіжних заходів, для попередження однієї з дій, передбачених ст. 177 КПК України та врахувати, обставини, перелік яких міститься в ст. 178 КПК України.

У разі доведеності усіх обставин, передбачених у ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя обирає запропонований у клопотанні запобіжний захід.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 набула процесуального статусу підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 затримана - 18 грудня 2025 року, а повідомлення про підозру вручене їй під розписку 19 грудня 2025 року.

У зв`язку з цим, слідчий суддя робить висновок, що ОСОБА_4 набула процесуальний статус підозрюваного.

Слідчий суддя зазначає, що у КПК України не міститься визначення обґрунтованої підозри.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отож, для вирішення питання про обґрунтованість підозри слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини визначив фактичний і юридичний критерії обґрунтованості підозри.

За першим з них, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32).

За другим, окрім фактичної сторони, існування «обґрунтованої підозри» у значенні статті 5 § 1 (c) вимагає, щоб факти, на які посилається, можна було розумно вважати такими, що підпадають під один із розділів, що описують злочинну поведінку в Кримінальному кодексі (див. рішення у справі «Влох проти Польщі» (Wloch v. Poland) від 19 жовтня 2000 року, п.109).

Згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_4 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженої на виконання функцій держави, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а також у підробленні офіційного документа, який видається установою, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою та збут такого документа, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Слідчий суддя вважає, що описані в підозрі обставини та досліджені матеріали з кримінального провадження, підтверджують версію досудового розслідування про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає, що зроблена органом досудового розслідування кваліфікація ґрунтується на вимогах КК України, оскільки обставини зазначені в підозрі об`єктивно вказують на усі ознаки вищевказаного кримінального правопорушення.

Зроблений висновок ґрунтується на досліджених в судовому засіданні копіях з матеріалів кримінального провадження:

- заяви ОСОБА_7 від 23 лютого 2024 року;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 06 березня 2024 року;

- протоколу огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів від 26 березня 2024 року;

- протоколу за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину від 27 березня 2024 року;

- протоколу додаткового допиту свідка від 28 жовтня 2024 року;

- консультативного заключення від 16 квітня 2024 року;

- консультаційного висновку спеціаліста від 13 травня 2024 року;

- виписок амбулаторного хворого ОСОБА_7 ;

- протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 05 лютого 2025 року;

- протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 05 лютого 2025 року;

- протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 05 лютого 2025 року;

- протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 17 лютого 2025 року;

- протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 17 лютого 2025 року;

- протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 06 березня 2025 року;

- протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 20 березня 2025 року;

- протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 05 грудня 2025 року;

- заяви ОСОБА_7 від 05 грудня 2025 року;

- протоколу огляду речей від 05 грудня 2025 року;

- протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 11 грудня 2025 року;

- заяви ОСОБА_7 від 11 грудня 2025 року;

- протоколу огляду речей від 11 грудня 2025 року;

- протоколу затримання ОСОБА_4 від 18 грудня 2025 року;

- протоколу обшуку від 18 грудня 2025 року.

Отож, слідчому судді доведена обґрунтованість врученої ОСОБА_4 підозри, за фактичним та юридичним критеріями.

Варто зауважити, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (стаття 198 КПК України).

Слідчому судді доведена наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може вчиняти спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Той чи інший ризик буде вважатися наявним за умови встановлення ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Процесуальний закон не вимагає наведення доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню. Проте, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності цього.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. v. Switzerland» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Oleksandr Makarov v. russia», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року). Поряд з цим, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (п. 80 рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року).

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя зазначає, що вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України карається штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Слідчий суддя зазначає, що вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Слідчий суддя вважає, що таке покарання є вагомим мотивом для майбутньої втечі та переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на незначний час, який пройшов з моменту вручення підозри, вагомість зібраних доказів, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній ОСОБА_4 , відсутність сталих та міцних соціальних зв`язків, вона може вчинити спроби переховування органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення суворого покарання.

Своєю чергою, слідчим суддею з`ясовано, що підозрювана ОСОБА_4 особисто знайома зі свідком ОСОБА_7 .

Сама підозра ОСОБА_4 ґрунтується, в тому числі і на показаннях вищевказаного свідка.

Отже, з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, вона може незаконно впливати на свідків умовлянням, підкупом чи погрозами, примушуючи їх змінити свідчення.

Окрім цього, слідчому судді доведено, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отож, слідчому судді доведені ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення запропонувала обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчим суддею установлено, що санкція за вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Отже, до неї може бути застосований домашній арешт.

Більш м`якими по відношенню до домашнього арешту є такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання, особиста порука та застава.

Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Отже, такий запобіжний захід, як домашній арешт, на відміну від особистого зобов`язання передбачає: (1) заборону обвинуваченому залишати житло цілодобово чи в певний період доби; (2) виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, які перелічені в ч. 5 ст. 194 КПК України; (3) контроль за поведінкою обвинуваченого та виконанням ним обов`язків з боку працівників правоохоронних органів, за місцем його проживання.

Слідчий суддя вважає, що попередити ризик переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та/або суду, унеможливити вчинення спроб незаконного впливу на свідків, зараз може виключно цілодобовий домашній арешт у належному ОСОБА_8 будинку, оскільки, на відміну від особистого зобов`язання, він передбачає контроль підозрюваного, з боку правоохоронних органів, за місцем проживання останньої та виконання ряду обов`язків.

Слідчий суддя вважає, що тільки такий контроль може забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків, попередити її втечу та незаконний вплив на свідків.

Своєю чергою, особиста порука не може бути застосована, через відсутність поручителів, а застава, через відсутність в підозрюваної підтверджених доходів.

Водночас, обираючи такий запобіжний захід слідчий суддя врахував, обставини передбачені в ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному;

- вік підозрюваної (53 роки) та стан здоров`я (відомості про наявність хвороб не надані);

- міцність соціальних зв`язків підозрюваної (незаміжня, непрацююча, місце реєстрації в м. Почаїв, Тернопільська область);

- відсутність у підозрюваної місця роботи;

- репутацію підозрюваної (раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягалася);

- майновий стан підозрюваної (відомості на надані);

- наявність судимостей у підозрюваної (відсутні);

- раніше запобіжні заходи до підозрюваної не застосовувалися;

- інших повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення немає;

- майнова шкода кримінальним правопорушення не завдана;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (не високий).

Своєю чергою, з огляду на встановлені ризики, слідчий суддя встановлює підозрюваній такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні; прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні та суду на першу вимогу;

- не відлучатися за межі с. Скибинці, Тетіївська територіальна громада, Білоцерківський район, Київська область, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з особами, які брали участь як поняті під час проведення слідчих дій, були свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_7 , щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу Державної міграційної служби України паспорти громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з території України;

- носити електронний засіб контролю.

Отже, за викладених підстав, суд задовольняє клопотання слідчого про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу в повному обсязі.

Керуючись ст. 131, 175, 177, 178, 194, 202, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , затверджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, - задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, строком на 2 (два) місяці, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 лютого 2026 року (включно).

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні; прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні та суду на першу вимогу;

- не відлучатися за межі с. Скибинці, Тетіївська територіальна громада, Білоцерківський район, Київська область, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з особами, які брали участь як поняті під час проведення слідчих дій, були свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_7 , щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу Державної міграційної служби України паспорти громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з території України;

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії покладених обов`язків, в межах строку досудового розслідування, строком на 2 (два) місяці, тобто до 19 лютого 2026 року (включно).

Доставити підозрювану ОСОБА_4 за місцем відбування нею домашнього арешту: АДРЕСА_2 , де звільнити її з-під варти.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на управління поліції за місцем відбування ОСОБА_4 домашнього арешту.

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали проголошений о 08:55 год. 22 грудня 2025 року.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_10