ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001633, № 0000240 за апеляційною скаргою прокурора Салтівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 на вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 31 березня 2025 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:

28.03.2024 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.12.2024, вирок Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 змінено, в частині засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185КК України скасовано, кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КК України, в зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Виключено з мотивувальної та резолютивної частин вироку рішення про застосування ч.1 ст. 70 , ст. 71 КК України та визнано ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 357 КК України на 1 рік обмеження волі. ОСОБА_8 звільнено з-під варти, у зв`язку з відбуттям покарання,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 3370 гривень.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

05 березня 2021 року о 20 годині 59 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину «Максбир», що розташований на перехресті вул. Гв. Широнінців та пр. Ювілейного м. Харкова, біля вхідних дверей вказаного магазину, шляхом вільного доступу, сів на велосипед марки «ТМ ХВЗ Рекорд», зеленого кольору, вартістю 5250 гривень та на вказаному велосипеді з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на власну користь. В результаті злочинних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 5250 гривень.

Крім цього, ОСОБА_8 , 21 серпня 2021 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, більш точного часу встановити не виявилось можливим, знаходячись у кафе «Наливайка» за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, 49/8, під час розпиття спиртних напоїв разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шляхом вільного доступу, дістав із залишеної ОСОБА_9 сумки мобільний телефон марки «RedmiNote 8» у корпусі сірого кольору, imel-1: НОМЕР_1 , imel-2: НОМЕР_2 , вартістю 3370 гривень та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 3370 гривень.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині не застосування при призначенні остаточного покарання вимог ч.4 ст. 70 КК України та не зарахування відбутого покарання за попереднім вироком, просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 12.12.2024, більш суворим, призначеним за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Зарахувати в строк покарання повністю відбуте покарання у виді обмеження волі строком 1 рік, призначене за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 12.12.2024.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не врахував, що кримінальні правопорушення у даному кримінальному провадженні вчинив 05.03.2021 та 21.08.2021, тобто до ухвалення попереднього вироку Московським районним судом м. Харкова від 28.03.2024 з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 12.12.2024.

При цьому суд у вироку помилково вказавши про відбуття обвинуваченим покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 12.12.2024, не визначив ОСОБА_8 остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України та відповідно не зарахував у строк призначеного покарання відбуте покарання за попереднім вироком.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Обвинувачений ОСОБА_8 будучи повідомленим про день, час та місце розгляду провадження в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України за обставин, встановлених судом та кваліфікація кримінальних правопорушень, є правильними, учасниками провадження не оскаржується та судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Оскільки обвинувачений під час розгляду провадження в суді першої інстанції визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин висунутого обвинувачення, місцевий суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, тому і з цих підстав апеляційна інстанція вказані обставини не перевіряє.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який неодноразово судимим, зокрема за злочини проти власності, наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання за вчинені кримінальні правопорушення в повній мірі відповідає вимогам кримінального законодавства, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з цим доводи прокурора про безпідставне не застосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, а саме не застосування ст. 70 КК України, є обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи кримінальні правопорушення ОСОБА_8 у даному провадженні вчинив 05.03.2021 та 21.08.2021, тобто до ухвалення попереднього вироку Московським районним судом м. Харкова від 28.03.2024. Висновок суду, що оскільки ОСОБА_8 за попереднім вироком покарання відбуте, тому відсутні підстави для застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, є помилковим.

Судом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.12.2024, вирок Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 змінено, в частині засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185КК України скасовано, кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КК України, в зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Виключено з мотивувальної та резолютивної частин вироку рішення про застосування ч.1 ст. 70 , ст. 71 КК України та визнано ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 357 КК України на 1 рік обмеження волі. ОСОБА_8 звільнено з-під варти, у зв`язку з відбуттям покарання.

Згідно з ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене остаточне покарання ОСОБА_8 необхідно було визначити на підставі ч.4 ст. 70 КК України з урахуванням попереднього вироку, а в даному випадку покарання, яке відбуте повністю.

Крім цього за правилами ч.4 ст. 70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

З огляду на викладене вище вирок місцевого суду підлягає зміні в частині призначення ОСОБА_8 покарання.

Тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Салтівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити.

ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції - на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.12.2024, більш суворим, призначеним за вироком Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 31 березня 2025 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Зарахувати в строк покарання повністю відбуте покарання у виді 1 року обмеження волі, призначене за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.12.2024.

В іншій частині вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 31 березня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4