ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/620/25 Справа № 707/2421/23 Категорія: ч. 3 ст. 307 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000490 за апеляційною скаргою першого заступника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Звенигородка, Черкаської області, громадянку України, в силу ст.89 Кримінального кодексу України (далі - КК) визнається такою, що не має судимість, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 311 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;

- за ч. 3 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 вирішено обраховувати з моменту її затримання з 24.02.2025.

Зараховано у строк відбуття покарання, строк перебування під вартою з 16.02.2023 по 17.02.2023, з 21.02.2023 по 25.07.2023, з 22.11.2024 по 24.02.2025.

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою в тому, що вона маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення прекурсорів з метою виготовлення наркотичних засобів в особливо великих розмірах, повторно, умисно придбала, зберігала та вчиняла дії щодо перевезення 1-диметиламіно-2-хлорпропану, що є прекурсором, стосовно якого встановлюються заходи контролю. 16.02.2023 о 17.33 год. під час зупинки працівниками поліції в с.Білозір`я Черкаського району Черкаської області, на перехресті вул. Незалежності та вул. Гайдамацька, транспортного засобу ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , у якому ОСОБА_8 перебувала пасажиром, вона повідомила, що має при собі заборонені речовини. У подальшому під час затримання згідно з ст.208 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та проведення обшуку вказаного транспортного засобу, у період з 20.50 год. до 22.21 год. 16.02.2023 виявлено та вилучено картонну коробку, всередині якої знаходився 1 поліетиленовий пакет із речовинами, які містять прекурсор, стосовно якого встановлюються заходи контролю 1-диметиламіно-2-хлорпропан, загальною масою 18167,76 г, що є особливо великим розміром.

Окрім цього, ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту наркотичного засобу «метадон», повторно, у невстановлений період часу та місці, у невстановлений спосіб, незаконно придбала наркотичний засіб «метадон», та з моменту придбання зберігала його при собі в поліетиленовому пакеті до 21.58 год. 21.02.2023, з метою подальшого збуту для особистого матеріального збагачення, до 22.02.2023, коли у період з 00.56 год. до 01.25 год., під час обшуку в ході затримання ОСОБА_8 у порядку, визначеному ст.208 КПК, неподалік будинку № 356, по вул.Гагаріна у с.Білозір`я Черкаського району, з правої руки вилучено поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 2 474,466 г, що є особливо великим розміром.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок відносно ОСОБА_8 , виключивши із вступної частини вироку посилання на засудження ОСОБА_8 вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 01.03.2011 за ч. 2 ст. 307 КК та вважати її не судимою з огляду на положення ст. 89 КК. Виключити із правової кваліфікації дій ОСОБА_8 посилання на кваліфікуючу ознаку кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 та ч.3 ст. 311 КК, - повторність. У решті вказаний вирок просив залишити без змін.

Не заперечуючи доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, прокурор вважає, що цей вирок підлягає зміні через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 32, 35, 88, 89 КК, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 №7 в частині безпідставної правової кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 311 КК за ознакою повторності.

З цього приводу зазначає, що ОСОБА_8 була засуджена вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 01.03.2011 за ч.2 ст.307 КК до позбавлення волі на строк 5 років позбавлення волі та звільнена з місць позбавлення волі 30.04.2014 по відбуттю строку покарання.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 89 КК такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Інкриміновані діяння, за які її засуджено вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 18.06.2025, ОСОБА_8 вчинила 16.02.2023 та 21.02.2023, тобто поза межами визначеного ст. 89 КК строку погашення судимості за попереднім вироком.

Окрім того, враховуючи вищевказане, звертає увагу на безпідставність кваліфікації органом досудового розслідування, а в подальшому і судом, із зазначенням кваліфікуючої ознаки «повторно» з огляду на вчинення ОСОБА_8 єдиного епізоду незаконного поводження з прекурсорами 16.02.2023 вперше, а також за відсутності у обвинуваченої не знятих та непогашених судимостей.

Вважає, що при кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині врахування вказаної кваліфікуючої ознаки

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- захисник та обвинувачена, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, захисника, обвинуваченої, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що висновок суду стосовно доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.3 ст.311 КК, за обставин, наведених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.

В той же час при вирішенні питання щодо визначення обставини, яка обтяжує покарання, суд першої інстанції припустився помилки, про що обґрунтовано зазначається у апеляційній скарзі прокурора, оскільки суд в порушення вимог ст. 67 КК та судової практики з даного питання врахував повторність як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої, тим самим застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Згідно з положеннями із ч. 4 ст. 32 КК повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Відповідно до п. 17 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №7 при вирішенні питання про наявність повторності кримінальних правопорушень, коли таку повторність утворює кримінальне правопорушення, за вчинення якого винну особу було засуджено раніше, судам необхідно перевіряти, чи не усунуто законом злочинність і караність попереднього діяння, чи не погашено або не знято судимість за це кримінальне правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 01.03.2011 була засуджена за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та 30.04.2014 звільнена з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.

Інкриміновані діяння, за які ОСОБА_8 засуджено вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 18.06.2025, обвинувачена вчинила 16.02.2023 та 21.02.2023, цебто поза межами визначеного ст. 89 КК строку погашення судимості за попереднім вироком.

Водночас згідно з матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої, у провадженні Білоцерківського районного суду Київської області з 2017 року перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст.28, ч.3 ст.307, ч.1 ст.306 КК (справа №362/4979/17). Однак остаточного рішення у вказаному провадженні на цей час не прийнято. Інших відомостей про засудження ОСОБА_8 за вчинення в період погашення судимості за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 01.03.2011 кримінальних правопорушень не встановлено.

Враховуючи вказане, у протиправних діях ОСОБА_8 , які кваліфіковано судом за ч.3 ст.307 КК, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою збуту в особливо великих розмірах, вчинене повторно, відсутня така кваліфікуюча ознака, як «повторність».

З цих же підстав, всупереч п. 4 ч. 2 ст.374 КПК, зайвим є зазначення у вступній частині вироку відомостей про наявність у ОСОБА_8 судимості за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 01.03.2011 за ч.2 ст.307 КК, як такої, що погашена, а відтак втратила своє значення для справи. Вказане узгоджується правовою позицією Верховного Суду викладеної у постановах від 21.08.2024 справа №127/16102/23, від 20.04.2023 справа 206/1127/21, від 17.09.2020 справа №739/1140/18.

Також судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.3 ст.311 КК, як незаконне придбання, зберігання та перевезення прекурсорів в особливо великих розмірах з метою виготовлення наркотичних засобів, вчинене повторно, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Вказані дії органом досудового розслідування, а в подальшому і судом, безпідставно кваліфіковані із зазначенням кваліфікуючої ознаки «повторно» з огляду на вчинення ОСОБА_8 єдиного епізоду незаконного поводження з прекурсорами 16.02.2023 вперше, а також за відсутності у обвинуваченої не знятих та непогашених судимостей.

Вищевказані порушення є істотними та тягнуть за собою безумовну зміну вироку суду першої інстанції.

Разом з тим виключення обставини, що обтяжує покарання, не впливає на строк покарання, що призначено судом першої інстанції.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, засудивши ОСОБА_8 , призначив їй обґрунтоване, законне і справедливе покарання в межах санкції відповідної частини статті КК, яке відповідає ступеню суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, їх характеру, враховує особу винної; обґрунтовано зваживши на щире каяття обвинуваченої, як обставини, що пом`якшує покарання.

Керуючись ст.ст. 405,407,413,419 КПК, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу першого заступника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити із вступної частини вироку покликання на засудження ОСОБА_8 вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 01.03.2011 за ч.2 ст.307 КК та вважати її такою, що не має судимості з огляду на положення ст. 89 КК.

Виключити із правової кваліфікації дій ОСОБА_8 покликання на кваліфікуючу ознаку кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 та ч.3 ст.311 КК, - повторність.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення копії ухвали апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4