Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/112/26
Номер провадження 1-кс/65/38/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УРАЇНИ

08 січня 2026 року Слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором керівником Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Золота Балка Нововоронцовського району Херсонської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , освіта загальна середня, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152КК України, у кримінальному провадженні № 0000011 від 08.01.2026 року ,

УСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділенням ВП № 1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000011 від 07.01.2026, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 ..

Викладені обставини щодо суті повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний в разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину, зокрема це позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, може спонукати його залишити місце проживання та виїхати за межі України. Під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може виїхати на місцевість, що перебуває на території громади, яка знаходиться в тимчасовій окупації, відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані) станом на 27 квітня 2022 року, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на протязі тривалого часу проживає спільно із потерпілою та свідками у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим добре обізнаний та має доступ до майна та особистих речей останніх;

- незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, оскільки на сьогоднішній день ще не встановлено та не допитано всіх свідків у кримінальному провадженні, встановлюється їх місцезнаходження, а свідки та потерпіла, які вже допитані у провадженні особисто знайомі із підозрюваним, тому знаходячись на свободі, підозрюваний може на них незаконно впливати з метою не надавати свідчення або змінити раніше надані свідчення, як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих і дослідження їх судом;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, та у випадку не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, з метою залякування потерпілої, свідків, які являються його знайомими, може вчинити кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я стосовно останніх, за для надання ними показань про обставини правопорушення на свою користь, у тому числі шляхом погроз, а також з метою переховування від слідчого, прокурора та суду вчинити інше кримінальне правопорушення.

У відповідності до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Отже, у відповідності до ч. 4 ст. 189 КПК України у кримінальному провадженні наявні підстави для обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з підстав викладених в клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного просив обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його реєстрації.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням ВП № 1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000011 від 07.01.2026, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.09.2025 приблизно о 21:00 годині, перебуваючи спільно з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в наметі на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на зґвалтування останньої, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 не досягла чотирнадцяти років, оскільки був знайомий з нею та її родиною, з мотивів сексуального характеру та з метою задоволення власної статевої пристрасті, у тому числі штучного розвинення у малолітньої особи статевого інстинкту у збоченій формі, тобто порушення її нормального фізичного, психічного і соціального розвитку, шляхом посягання на її статеву недоторканість, всупереч вимог ст. ст. 1, 10, 11 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 (зі змінами), ст. ст. 2, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. ст. 3, 18 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи безпорадний стан потерпілої, який виразився у її малолітньому віці та неможливістю через це чинити йому опір, проти волі ОСОБА_8 вчинив відносно неї дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в її тіло з використанням власних геніталій, тим самим вчинив зґвалтування малолітньої особи.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

07.01.2026 о 22:50 ОСОБА_5 , затриманий в порядку ст.208 КПК України.

Протокол затримання особи було підписано підозрюваним та захисником адвокатом ОСОБА_6 (доручення №2-21-2026-000019 від 07.01.2026 року) та понятими без жодних зауважень та застережень щодо його змісту. Підозрюваний копію протоколу отримав та жодних зауважень щодо його змісту також не надав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

08.01.2026 року у відповідності до ст.ст. 40, 42, 276-278 КПК України ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Доказів недотримання строків вручення письмового повідомлення про підозру визначених ст. 278 КПК України матеріали клопотання не містять та стороною захисту надані не були.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортом про реєстрацію кримінального провадження за фактом зґвалтування ОСОБА_8 від 07.01.2026 року;

-протоколом огляду місця події від 07.01.2026;

-протоколом огляду нижньої білизни доньок добровільно виданих ОСОБА_9 від 07.01.2026 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.01.2026 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 07.01.2026 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 07.01.2025 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 07.01.2026 року;

-довідка з лікарні на ОСОБА_8 2013 р.н.;

-протоколом затримання ОСОБА_5 від 07.01.2026 року;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_13 від 08.01.2026 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 від 08.01.2026 року;

-іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності обґрунтовують підозру.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У клопотанні зазначено ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 4 ст. 152 КК України передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 152 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_14 є особливо тяжким злочином, за які передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до п`яти років, є злочинами, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на протязі тривалого часу проживає спільно із потерпілою та свідками у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим добре обізнаний та має доступ до майна та особистих речей останніх.

Також слідчим у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу на свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді наявність підозри та застосовування будь-якого іншого запобіжного заходу вже є стримуючим фактором від вчинення правопорушень і належної процесуальної поведінки особи.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого повинен бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

Згідно інформації наданої Нововоронцовською селищною радою ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту на якій наголошувала сторона захисту, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Крім того, стороною захисту не надано переконливих даних, які б свідчили про наявність обставин, що об`єктивно зменшують встановлені ризики або дають підстави вважати, що домашній арешт здатен ефективно їх нівелювати.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст.132,176-179, 184, 193-194,196 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 07 березня 2026 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1