Провадження № 1 - кп/744/1/2025
Єдиний унікальний № 739/346/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілих та одночасно цивільних позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів),

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів),

обвинуваченого та одночасно цивільного відповідача ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів захисника),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 04 вересня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кролевець-Слобідка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого юрисконсультом 1 категорії у Комунальному некомерційному підприємстві «Новгород-Сіверська центральна районна лікарня імені І. В. Буяльського» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 371 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи відповідно до наказу т.в.о. начальника ГУНП в Чернігівській області від 07 листопада 2015 року № 3 о/с на посаді заступника начальника Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, маючи спеціальне звання «майор поліції», являючись відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, виконуючи організаційно-розпорядчі функції та функції представника влади, у зв`язку з чим відповідно до частини 3 статті 18 Кримінального кодексу України, будучи службовою особою, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи,проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ст. 30 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Разом з тим, згідно ст. 2 Закону, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 6 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції. Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу (ст. 29 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону, поліція уповноважена затримувати особуна підставах, у порядку та на строки, визначені Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України.

Згідно ст. 261 КУпАП та ст. 208 КПК України під час затримання особи обов`язково складається протокол про затримання, де зазначаються відповідніреквізити, які передбачено законодавством.

Поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов`язаних із: рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном. Про застосування вказаного поліцейського заходу обов`язково складається протокол (ст. 38 Закону).

Відповідно до ст. 42 Закону, поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї. Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників. Поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

Крім того, згідно ст. 43 Закону поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. Поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили (ст. 44 Закону).

Відповідно до ст. 45 Закону поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Поліцейський уповноважений застосовувати спеціальні засоби тільки у разі, якщо він пройшов відповідну спеціальну підготовку. Загальні правила застосування спеціальних засобів: кайданки та інші засоби обмеженая рухомості застосовуються: до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; під час затримання особи; під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі. Поліцейський зобов`язаний у письмовій формі повідомити свого керівника про застосування до особи спеціального засобу.

Згідно посадових обов`язків заступника начальника Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, затверджених начальником Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області 24 липня 2020 року, на ОСОБА_9 покладалися наступні завдання, обов`язки та повноваження: здійснювати керівництво діяльністю СРПП та сектору превенції відділу, розподіляти обов`язки між працівниками, очолювати та контролювати їх роботу; організовувати ефективне виконання покладених на відділ та сектори завдань щодо розкриття та запобігання злочинам та правопорушенням, забезпечувати публічний порядок на підвідомчій території відділу; забезпечувати дотримання прав і свобод людини та громадянина, негайне реагування особового складу підрозділів відділу поліції на повідомлення про порушення публічного порядку, злочини, стихійні лиха, масові заворушення та інші надзвичайні ситуації.

Так, 04 вересня 2020 року близько 02.00 год. начальник Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 спільно із начальником сектору дізнання Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 та разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 прибули до домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на території якого в бесідці відпочивали, вживаючи при цьому алкогольні напої. Пізніше, 04 вересня 2020 року близько 02.30 год. до вказаного домоволодіння також прибув ОСОБА_9 , який приєднався до зазначеної компанії.

Під час вказаного відпочинку між господарем домоволодіння ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та працівниками поліції ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт.

3 метою припинення вказаного конфлікту власник вказаного домоволодіння ОСОБА_5 попрохав працівників поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покинути його приватну територію.

Після цього, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покинули територію вказаного домоволодіння. В той час, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зайшли до кухні належного останньому житлового будинку, де продовжили відпочивати.

Разом з тим, у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, з метою помсти ОСОБА_5 та ОСОБА_14 . На ґрунті раніше виниклих між ними неприязних відносин, виник спільний злочинний умисел щодо незаконного проникнення до домоволодіння ОСОБА_5 з метою незаконного затримання останнього та ОСОБА_15 , а також спричинення зазначеним особам тілесних ушкоджень.

У подальшому, реалізуючи вищевказаний спільний з ОСОБА_10 злочинний умисел, ОСОБА_9 04 вересня 2020 року близько 03.05 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи вищевказані вимоги законодавства та п. п. 1, 2, 9 Порядку організації та здійснення оповіщення підрозділів ГУНП в Чернігівській області, затвердженого наказом ГУНП в Чернігівській області від 05 лютого 2020 року № 200дск, діючи умисно в особистих цілях, перевищуючи надану йому владу та свої службові повноваження з метою помсти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ґрунті раніше виниклих між ними неприязних відносин, зателефонував черговому Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_16 та, не маючи відповідних повноважень, протиправно і безпідставно надав останньому вказівку зібрати особовий склад Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області за сигналом «Тривога», якому необхідно прибути до домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Після цього, 04 вересня 2020 року близько 04 год. 00 хв., на виконання вищевказаної незаконної вказівки ОСОБА_9 до домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого за вищевказаною адресою по сигналу «Тривога» прибули старший оперуповноважений СКП Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_17 , оперуповноважений СКП Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_18 та поліцейський СРПП № 4 Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_19 , які були в форменому одязі працівників поліції та спорядженні спеціальними засобами («кайданки», «палка резинова» (ПР-73), газ дратівливої дії «Терен 4M» тощо).

У подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , достовірно знаючи про відсутність законних підстав для проникнення до житла ОСОБА_5 , зокрема про відсутність у Новгород-Сіверському ВП ГУНП в Чернігівській області кримінальних проваджень відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , рішень суду про надання дозволу на проведення обшуку або огляду, підстав для врятування життя людей та майна, а також безпосереднього переслідування особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, протиправно використовуючи надану їм владу та свої службові повноваження, діючи умисно незаконно з метою помети ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , надали незаконну вказівку своїм підлеглим ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 прослідувати разом з ними на територію домоволодіння ОСОБА_5 , повідомивши їм при цьому, що на території вказаного домоволодіння перебувають особи, якими були вчинені стосовно них та ОСОБА_11 протиправні дії. При цьому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з метою реалізації своїх злочинних намірів умисно не повідомляли своїм підлеглим ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те, що законні підстави для проникнення на територію домоволодіння ОСОБА_5 відсутні.

Після цього, 04 вересня 2020 року близько 04 год. 10 хв. працівники поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , задіявши своїх підлеглих ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які не були обізнані про їхні злочиннінаміри, через хвіртку незаконно проникнули на територію подвір`я, а потім до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який перебував у володінні ОСОБА_5 та на праві спільної часткової приватної власності належав останньому та ОСОБА_21 , без відповідної згоди власників та володільців даного домоволодіння.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла та іншого володіння особи, вчиненному службовою особою, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_10 з метою помсти ОСОБА_5 та ОСОБА_14 на ґрунті раніше виниклих між ними неприязних відносин, умисно перевищили надану їм як працівникам правоохоронного органу владу та свої службові повноваження, що супроводжувалося насильством та незаконним застосуванням спеціальних засобів до ОСОБА_5 та ОСОБА_15 за наступних обставин.

Так, 04 вересня 2020 року близько 04 год. 10 хв. ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 , перебуваючи на кухні житлового будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, без будь-яких законних підстав, у порушення вищевказаних норм законодавства, з особистих неприязних мотивів, перевищуючи надану їм владу та службові повноваження, почали руками та ногами наносити ОСОБА_5 удари по голові та тулубу, від яких останній впав на підлогу.

Разом з тим, ОСОБА_9 , продовжуючи свої спільні з ОСОБА_10 протиправні дії, незаконно застосував фізичну силу до ОСОБА_15 , завдавши йому удари руками та ногами по голові та тулубу, після чого звалив останнього з ніг на підлогу та надав незаконну вказівку підлеглому ОСОБА_17 , який не був обізнаний про відсутність підстав для затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , передати йому спецзасіб «кайданки».

Потім, ОСОБА_9 , отримавши він ОСОБА_17 спецзасіб «кайданки», без законних підстав одягнув їх на руки ОСОБА_14 , який на той час втратив свідомість. При цьому, ОСОБА_9 достеменно усвідомлював, що жодного кримінального провадження відносно ОСОБА_15 не зареєстровано, підстави для його затримання відсутні, чим створив перешкоди вільному пересуванню ОСОБА_15 , протиправно позбавивши його можливості обирати за власною волею місцезнаходження, обмеживши надані Конституцією України права на повагу до волі, честі та гідності особи, а також свободу пересування.

У той час ОСОБА_10 , який перебував також на кухні будинку за вказаною адресою, діючи умисно спільно з ОСОБА_9 з метою помсти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зв`язку з раніше виниклим конфліктом, без будь-яких законних підстав, перевищуючи надану йому владу та службові повноваження, надав незаконну вказівку своєму підлеглому ОСОБА_18 , який не був обізнаний про відсутність підстав для затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , застосувати до ОСОБА_5 , який перебував в лежачому положенні на підлозі, спеціальний засіб «кайданки». На виконання зазначеної вказівки ОСОБА_22 ОСОБА_18 застосував до ОСОБА_5 спеціальний засіб «кайданки». Тим самим ОСОБА_10 створив перешкоди вільному пересуванню ОСОБА_5 , протиправно позбавивши його можливості обирати за власною волею місцезнаходження, обмеживши надані Конституцією України права на повагу до волі, честі та гідності особи, а також свободу пересування.

У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перевели ОСОБА_5 , руки якого перебували в «кайданках», з кухні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , до вітальні цього будинку, де положили його на підлогу та діючи умисно, без будь-яких законних підстав, з особистих неприязних мотивів, перевищуючи надану їм владу та службові повноваження, нанесли лежачому на підлозі ОСОБА_5 , який не міг чинити їм опір, удари руками та ногами по голові та тулубу.

Після цього, ОСОБА_9 , продовжуючи свою спільну з ОСОБА_10 злочинну діяльність, діючи умисно, перевищуючи надану йому владу та свої службові повноваження, надавши незаконну вказівку ОСОБА_17 , який не був обізнаний про відсутність підстав для затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , разом з ОСОБА_17 04 вересня 2020 року близько 04.12 год. Винесли незаконно затриманого та непритомного ОСОБА_15 , який перебував у «кайданках», із будинку на вулицю та поклали його на землю біля домогосподарства ОСОБА_5 з метою подальшого його незаконного доставления до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області.

Відразу за ними ОСОБА_10 , продовжуючи свою спільну з ОСОБА_9 злочинну діяльність, діючи умисно, перевищуючи надану йому владу та свої службові повноваження, надавши незаконну вказівку ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які не були обізнані про відсутність підстав для затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вивів із будинку незаконно затриманого ОСОБА_5 , який перебував у «кайданках».

В той час, як незаконно затриманий ОСОБА_5 перебував на ганку вказаного будинку, до нього підійшов ОСОБА_9 , який, діючи умисно, перевищуючи надану йому владу та службові повноваження, завдав ОСОБА_5 , руки якого були в «кайданках» та який не міг чинити опір, два удари кулаком руки в область тулуба та в подальшому застосував до ОСОБА_5 прийом удушення шляхом захвату рукою його шиї, після чого вивів ОСОБА_5 із двору домогосподарства на вулицю.

У подальшому, перебуваючи біля домогосподарства ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , продовжуючи перевищувати надану їм владу та службові повноваження, діючи умисно незаконно, нанесли ОСОБА_5 , який лежав на землі та не міг чинити їм опір, декілька ударів ногами в область тулубу.

Крім того, ОСОБА_9 , продовжуючи свої спільні з ОСОБА_10 протиправні дії, діючи умисно незаконно, знаходячись біля вищевказаного домоволодіння ОСОБА_5 , завдав ногами та гумовою палицею («ПР-73») ОСОБА_14 , руки якого були одягнені в «кайданки» та який не міг чинити опір, декілька ударів в область голови та тулубу.

Згідно висновку судово-медичного експерта від 15 грудня 2020 року № 625 у ОСОБА_23 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців та саден грудної клітки, правого стегна, ділянки правого плечового поясу, набряку із забоєм м яких тканин тім`яної ділянки голови, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Згідно висновку судово-медичного експерта від 30 листопада 2020 року № 604 у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синця по задній поверхні правого ліктьового суглобу, множинних подряпин тулубу та верхніх кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_10 в особистих інтересах з метою помсти ОСОБА_5 та ОСОБА_14 на ґрунті раніше виниклих між ними неприязних відносин здійснили завідомо незаконне затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_23 за наступних обставин.

Так, 04 вересня 2020 року близько 04 год. 10 хв. ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 , перебуваючи на кухні жйтлового будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, без будь-яких законних підстав, у порушення вищевказаних норм законодавства, з особистих неприязних мотивів, перевищуючи надану їм владу та службові повноваження, почали руками та ногами наносити ОСОБА_5 удари по голові та тулубу, від яких останній впав на підлогу. Разом з тим, ОСОБА_9 , продовжуючи свої спільні з ОСОБА_10 протиправні дії, незаконно застосував фізичну силу до ОСОБА_15 , завдавши йому удари руками та ногами по голові та тулубу, після чого звалив останнього з ніг на підлогу та надав незаконну вказівку підлеглому ОСОБА_17 , який не був обізнаний про відсутність підстав для затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , передати йому спецзасіб «кайданки».

Потім ОСОБА_9 , отримавши він ОСОБА_20 спецзасіб «кайданки», без законних підстав одягнув їх на руки ОСОБА_6 , який на той час втратив свідомість. При цьому, ОСОБА_9 достеменно усвідомлював, що жодного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не зареєстровано, підстави для його затримання відсутні, чим створив перешкоди вільному пересуванню ОСОБА_6 , протиправно позбавивши його можливості обирати за власною волею місцезнаходження, обмеживши надані Конституцією України права на повагу до волі, честі та гідності особи, а також свободу пересування.

У той час, ОСОБА_10 , який перебував також на кухні будинку за вказаною адресою, діючи умисно спільно з ОСОБА_9 з метою помсти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зв`язку з раніше виниклим конфліктом, без будь-яких законних підстав, перевищуючи надану йому владу та службові повноваження, надав незаконну вказівку своєму підлеглому ОСОБА_18 , який не був обізнаний про відсутність підстав для затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , застосувати до ОСОБА_5 , який перебував в лежачому положенні на підлозі, спеціальний засіб «кайданки». На виконання зазначеної вказівки ОСОБА_10 ОСОБА_18 застосував до ОСОБА_5 спеціальний засіб «кайданки». Тим самим ОСОБА_10 створив перешкоди вільному пересуванню ОСОБА_5 , протиправно позбавивши його можливості обирати за власною волею місцезнаходження, обмеживши надані Конституцією України права на повагу до волі, честі та гідності особи, а також свободу пересування.

У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перевели ОСОБА_5 , руки якого перебували в «кайданках», з кухні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , до вітальні цього будинку, де положили його на підлогу та діючи умисно, без будь-яких законних підстав, з особистих неприязних мотивів, перевищуючи надану їм владу та службові повноваження, нанесли лежачому на підлозі ОСОБА_5 , який не міг чинити їм опір, удари руками та ногами по голові та тулубу.

Після цього, ОСОБА_9 , продовжуючи свою спільну з ОСОБА_10 злочинну діяльність, діючи умисно, перевищуючи надану йому владу та свої службові повноваження, надавши незаконну вказівку ОСОБА_17 , який не був обізнаний про відсутність підстав для затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , разом з ОСОБА_17 04 вересня 2020 року близько 04.12 год. Винесли незаконно затриманого та непритомного ОСОБА_15 , який перебував у «кайданках», із будинку на вулицю та поклали його на землю біля домогосподарства ОСОБА_5 з метою подальшого його незаконного доставления до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області.

Відразу за ними, ОСОБА_10 , продовжуючи свою спільну з ОСОБА_9 злочинну діяльність, діючи умисно, перевищуючи надану йому владу та свої службові повноваження, надавши незаконну вказівку ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які не були обізнані про відсутність підстав для затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вивів із будинку незаконно затриманого ОСОБА_5 , який перебував у «кайданках».

У подальшому, 04 вересня 2020 року близько 04 год. 20 хв. ОСОБА_9 , усвідомлюючи що жодного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не зареєстровано, продовжуючи свої спільні з ОСОБА_10 протиправні дії, діючи умисно, у порушення вищевказаних норм законодавства, без складання відповідних процесуальних документів, доставив ОСОБА_6 до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області, розташованого за адресою: Чернігівська область, місто Новгород-Сіверський, вулиця Губернська, 26.

В той же час, 04 вересня 2020 року близько 04.20 год., ОСОБА_10 , продовжуючи свої спільні з ОСОБА_9 протиправні дії, усвідомлюючи, що жодного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 не зареєстровано, діючи умисно, у порушення вищевказаних норм законодавства, без складання відповідних процесуальних документів, надав незаконну вказівку своїм підлеглим ОСОБА_19 , інспектору СРПП № 2 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_24 та інспектору СРПП № 3 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_25 , які також прибули на місце пригоди за сигналом «Тривога», однак не були обізнані про відсутність підстав для затримання ОСОБА_5 , доставити останнього до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області, розташованого за адресою: Чернігівська область, місто Новгород-Сіверський, вулиця Губернська, 26, що ними і було виконано.

Тим самим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи в особистих інтересах з метою помсти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ґрунті раніше виниклого між ними конфлікту, створили перешкоди вільному пересуванню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , протиправно позбавивши їх можливості обирати за власною волею місцезнаходження, обмеживши надані Конституцією України права на повагу до волі, честі та гідності особи, а також свободу пересування.

У подальшому, незаконно затримані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , права та свободи яких щодо вільного пересування, гарантовані Конституцією України, були незаконно обмежені, безпідставно, без складання стосовно них відповідних процесуальних документів, перебували в приміщенні Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області, розташованого за адресою: Чернігівська область, місто Новгород-Сіверський, вулиця Губернська, 26, після чого 04 вересня 2020 року близько 05.40 год. по вказівці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було знято «кайданки» та вони були звільнені з вказаного відділу поліції.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному затриманні, яке було вчинене в особистих інтересах, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 371 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, 04 вересня 2020 року близько 04.11 год., у той час як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи у вітальні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , застосовували насильство стосовно лежачого на підлозі ОСОБА_5 , від криків в будинку прокинувся малолітній ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який увійшов до вітальні та почав прохати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 припинити протиправні дії щодо ОСОБА_5 . В цей час ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, наблизився до ОСОБА_26 та умисно безпричинно наніс йому один удар кулаком руки в обличчя, а саме в область носа, від чого ОСОБА_26 впав на підлогу. Цим самим ОСОБА_9 завдав малолітньому ОСОБА_26 фізичного болю, що не спричинило тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України.

За сукупністю кримінальних правопорушень дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 371 та ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні в повному обсязі підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, погодившись з часом, місцем, способом, мотивом, метою, наслідками та всіма іншими обставинами щодо вчинення ним кримінальних правопорушень. Всі ці обставини він визнає повністю.

Дослідження інших доказів у кримінальному провадженні щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, за згодою всіх учасників судового провадження та на підставі усної ухвали суду визнано недоцільним, положення ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України та передбачені законом наслідки учасникам кримінального провадження роз`яснено.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити, та про порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками процесу не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, оцінивши зібрані по справі докази та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_9 , у судовому засіданні знайшло своє підтвердження в повному обсязі та дії ОСОБА_9 за сукупністю кримінальних правопорушень правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України як незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, вчиненого службового особою; ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України як перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування,; ч. 3 ст. 371 Кримінального кодексу України як незаконне затримання, яке було вчинене в особистих інтересах, та ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 Кримінального процесуального кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 Кримінального кодексу України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 Кримінального кодексу України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 Кримінального кодексу України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України строків.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_9 інкриміновано в тому числі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 Кримінального кодексу України за класифікацією кримінальних правопорушень є кримінальним проступком, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 Кримінального кодексу України за класифікацією кримінальних правопорушень є нетяжким злочином.

Санкцією ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Санкція ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини, яким передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У даному кримінальному провадження строк давності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України, для кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України, закінчився 04 вересня 2022 року.

Строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України, для нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України, закінчився 04 вересня 2025 року.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних даних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 Кримінального кодексу України.

Також, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 Кримінального кодексу України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Отже суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Таким чином необхідно звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України.

Вирішуючи питання про визначення міри покарання обвинуваченому та потреби у його відбуванні, суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 та ч. 3 ст. 371 Кримінального кодексу України, які відповідно до ч. 5 ст. 12 Кримінального кодексу України за класифікацією кримінальних правопорушень, є тяжкими злочинами, те що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, має повну вищу освіту, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, що має статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, не працюючий, має статус учасника бойових дій, є особою з інвалідністю 2 групи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, обставини, які відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання, - щире каяття та добровільне відшкодування завданих потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 збитків; обставини, які відповідно до п. п. 2, 6, 13 ч. 1 ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, - вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою; вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дитини; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде остаточне покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із застосуванням вимог статей 75 та 76 Кримінального кодексу України.

Заходи забезпечення кримінального провадження у даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

У кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред`явлено цивільні позови до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відшкодування завданої скоєнням злочину моральної (немайнової) шкоди.

До суду від сторони захисту надійшли копія письмової заяви представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , в якій він повідомив, що вказаним потерпілим повністю відшкодована завдана скоєнням інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_9 злочинів шкода (як майнова, так і моральна (немайнова)) та що вони відмовляються від заявлених в межах кримінального провадження позовних вимог до відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_9 , та письмової заяви потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 , в якій він повідомив, що йому повністю відшкодована завдана скоєнням ОСОБА_9 злочинів майнова та моральна шкода та що він відмовляється від заявлених в межах кримінального провадження позовних вимог до відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_9 .

У судовому засіданні представник потерпілих адвокат ОСОБА_7 підтвердив вказану у заявах позицію потерпілих та цивільних позивачів.

Вирішуючи заявлений по справі цивільний позов, суд виходить з того, що відповідно до ч. 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Приймаючи до уваги, що на даний час обвинувачений ОСОБА_9 повністю відшкодував завдану потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шкоду та вказані потерпілі відмовляються від своїх позовних вимог до нього, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині цивільних позовів щодо позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_9 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України на строк 2 (два) роки.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 371 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України ОСОБА_9 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки

Початок іспитового строку рахувати ОСОБА_9 з дати ухвалення вироку, тобто з 14 листопада 2025 року.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України на ОСОБА_9 покласти обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Провадження у справі в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 щодо позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування завданої скоєнням злочину моральної (немайнової) шкоди закрити.

Провадження у справі в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 щодо позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування завданої скоєнням злочину моральної (немайнової) шкоди закрити.

Роз`яснити цивільним позивачам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1