Провадження по справі№ 1-кп/522/2999/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000311 від 28.05.2025 на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіки Молдова, м. Кишинів, громадянки України, українки, офіційно не працевлаштованої, маючої середню освіту, заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

представника неповнолітньої потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

28.05.2025, близько 14:00 години ОСОБА_3 , знаходячись на подвір`ї, багатоповерхового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , в процесі словесного конфлікту із компанією молоді, через перебування останніх на прибудинковій території, а також через зйомку потерпілою на мобільний телефон дій ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, можливі наслідки та бажаючи їх настання, наблизившись до потерпілої, завдала один удар пакетом з продуктами в область лівої ноги потерпілої, після чого правою рукою схопила потерпілу за волосся та почала різко смикати та шарпати останню у різні боки, в результаті чого завдала ОСОБА_5 тілесне ушкодження у виді садна в проекції лівого колінного суглобу, яке згідно з п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень та тілесні ушкодження у виді закритої черепно - мозкової травми у формі струсу головного мозку, садна в області завитка правої вушної раковини, садна на волосистій частині голови, в тім`яній ділянці справа, які згідно з п.п.2.3.5. та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтвердила обставини справи, які описані у обвинувальному акті, винною себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнала в повному обсязі, висловила щирий жаль з приводу вчиненого злочину та осуд своєї поведінки за вчинений злочин.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 повідомила суду, що 28.05.2025 біля 14:00 години між нею та молодими особами, які знаходились у дворі біля її будинку, стався конфлікт з тих причин, що вказані особи постійно голосно себе поводили у дворі. В ході конфлікту хлопець з компанії молодих людей сперечався. Вказані дії потерпіла знімала на відео за допомогою свого телефону. Обвинувачена почала кричати: «Поліція», після чого хлопець з однією дівчиною втік, а потерпіла залишилась. Обвинувачена вдарила потерпілу пакетом з продуктами по нозі та схопила її за волосся, іншою рукою по телефону викликала працівників поліції. У вчиненому кається. Просить вибачення у потерпілої.

Позовні вимоги неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 та законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 5253,66 обвинувачена визнала в повному обсязі, проте не визнала вимоги представника потерпілої про стягнення з обвинуваченої моральної шкоди в сумі 200 000 гривень, посилаючись на необґрунтованість зазначеної суми. Крім того, жодних висновків судово - психологічних експертиз, які б могли підтвердити характер та тривалість моральних переживань, емоційних та душевних страждань потерпілої, порушенням її звичайного життєвого укладу у взаємозв`язку з отриманням нею тілесних ушкоджень суду не надано.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обставини, зазначені в обвинувальному акті та зазначила, що підтримує позовну заяву її законного представника ОСОБА_6 в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при ухваленні вироку, а сторони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За своєю правовою природою ч. 3 ст. 349 КПК України визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадження і зазначені у ч. 1 ст. 91 КПК України.

Визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню в кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

За таких обставин, відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанова №444/870/22 від 16.09.2024) вважає, що в конкретному кримінальному провадженні суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію, або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та у такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України.

Проте, у зв`язку з невизнанням обвинуваченою ОСОБА_3 суми, заявленої у позовній заяві представника неповнолітньої потерпілої, судом було вирішено дослідити письмові матеріали щодо позовної заяви в повному обсязі, а саме:

- позовна заява неповнолітньої потерпілої та законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 на їх користь матеріальної шкоди в сумі 5253,66 гривень та моральної шкоди в сумі 200000 гривень, з додатками, а саме:

1.Копія договору про надання правової допомоги ;

2. Копія доручення (додаткової угоди №1) адвокату;

3. Копія акту приймання-передачі від 29.07.2025;

4. Копія квитанції на суму 8320 грн від 08.07.2025 року;

5. Ордер;

6. Копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;

7. Копія паспорту та картки платника податків позивача;

8. Копія свідоцтва про народження позивача;

9. Копія паспорту законного представника позивача;

10. Копія картки платника податків законного представника позивача;

11. Копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 95971;

12. Копія консультаційного висновку спеціаліста від 28.05.2025 року;

13. Копія консультації психолога від 19.06.2025 року;

14. Копія історії розвитку дитини № 161 (медичної картки);

15. Копія відповіді КНП «ООЦЕМДіМК`ООР №1967 від 15.07.2025 року;

16. Копія картки виклику швидкої медичної допомоги від 03.07.2025;

17. Копія картки виїзду швидкої медичної допомоги від 03.07.2025.;

18. Копія консультаційного висновку спеціаліста від 16.07.2025, виданого КНП «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ДИТЯЧА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ» ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ;

19. Копія ультразвукової доплерографії судин головного мозку від 04.07.2025;

20. Копія консультаційного висновку спеціаліста від 08.07.2025;

21. Копія виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23.07.2025;

22. Копія виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 6735;

23. Копія чека № 91282 від 10.06.2025 виданого ТОВ НВБФ "ТЕРРА;

24. Копія чека № 12130023 від 12.06.2025 виданого ТОВ "Фармастор»;

25. Згідно з копією чека від 03.06.2025 виданого ТОВ НВБФ "ТЕРРА»;

26. Копія чека № ОІІУ5НОІ25МІІ від 10.06.2025, виданого ТОВ «Аптека низьких цін Одеса»;

27. Копія чека № 4076^01Н4 від 03.06.2025, виданого Мережею аптек «Сітімед»;

28. Копія чека № 49320 від 05.06.2025, виданого ТОВ «АКС-Одеса»;

29. Копія чека№ 009/335621 від 19.06.2025, виданого ТОВ «Подорожник Одеса»;

30. Копія чека від 10.06.2025, виданого ТОВ «Фармація Одещини»;

31. Копія чека № 038/133539 від 03.06.2025, виданого Мережею аптек «Сітімед»;

32. Копія чека № 79514 від 15.07.2025, виданого ТОВ НВБФ «ТЕРРА»;

33. Копія чека № 9аКхз76зЬ8А від 15.07.2025, виданого ТОВ «ФАРМРІТЕЙЛ»;

34. Копія протоколу огляду інтернет ресурсу від 09.06.2025;

35. Копія висновку судово-медичної експертизи №703 від 29.05.2025;

36. Копія запрошення № 0138377 для участі в НМТ;

37. Копія сертифікату НМТ № 0138377;

- висновок експерта №703 від 29.05.2025, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: черепно - мозкова травма у формі струсу головного мозку, садна в області завитка правої вушної раковини, садна на волосистій частині голови, в тім`яній ділянці справа, в проекції лівого колінного суглобу.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, - не встановлено.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 судом враховується те, що обвинувачена раніше не судима, свою вину визнала повністю, розкаялась у вчиненому кримінальному правопорушенні, характеризується позитивно, хворіє на низку хронічних захворювань, добровільно відшкодувала матеріальні збитки у кримінальному провадженні, крім того, обвинувачена ОСОБА_3 на обліку у психіатра та у лікаря нарколога не перебуває. Зазначені обставини дають у своїй сукупності підстави суду вважати, що необхідно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 і для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 до прийняття судом остаточного рішення у справі добровільно компенсовано потерпілій матеріальну шкоду у сумі 5253, 66 гривень.

Що стосується стягнення моральної шкоди, яка підлягає стягненню з цивільного відповідача ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Згідно зі cт. 23 Цивільного Кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 5, 9 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Ситуація, що досліджується у кримінальному провадженні, а саме заподіяння обвинуваченою ОСОБА_3 неповнолітній потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я безсумнівно є психотравмуючою для потерпілої (цивільного позивача) та внаслідок викладеної ситуації їй завдано страждання (моральна шкода).

Як зазначено позивачем у позовній заяві, порушено нормальний спосіб життя потерпілої, адже внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_3 потерпіла не могла продовжувати нормальний та звичний для себе спосіб життя, вимушена була відчувати фізичні болі, що спричиняло їй сильні душевні та психологічні страждання, вимушена була відмовляти собі у проведенні дозвілля, мала постійно піклуватись про своє лікування та відновлення стану здоров`я.

Як вбачається із пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, внаслідок установлених вироком обставин, вона зазнала душевних страждань, адже увесь спосіб життя порушився, вона не змогла піти на випускний вечір у школі і склати іспити і вступити до ВНЗ.

З урахуванням фактичних обставин справи, глибини душевних страждань позивача, яка через дії відповідача отримала емоційний стрес, тривогу, очевидним є те, що вона зазнала негативних переживань та емоцій. Таким чином, суд не заперечує наявності моральної шкоди позивача.

Однак суд не погоджується із заявленим позивачем розміром моральної шкоди, який суперечить загальним засадам цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України) та, на думку суду, є надмірним відшкодуванням.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, враховує глибину та ступінь моральних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та приходить до висновку що заявлений законним представником потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 та неповнолітньою потерпілою розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 200 0000 грн, не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань потерпілої.

У цьому випадку суд бере до уваги, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020, справа №752/17832/14-ц).

Суд приймає до уваги, що за сукупністю нанесених ОСОБА_3 ударів, ОСОБА_5 спричинено легкі тілесні ушкодження, що призвеи до короткочасного розладу здоров`я, які не були небезпечними для життя, при звичайному своєму клінічному перебігу викликали розлад здоров`я строком на 6 днів, але не більше 3 тижнів, внаслідок чого потерпіла перебувала двічі на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради (з 28.05.2025 по 29.05.2025 року та з 22.07.2025 по 24.07.2025 року), а також амбулаторно лікувалась; проходила індивідуальні психотерапевтичні роботи за рекомендаціями психолога тощо.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 суд визнає винною у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого дійсно настало погіршення якості життя потерпілої у зв`язку з діями обвинуваченої, виходячи із засад розумності та справедливості та усталеної судової практики, суд, враховуючи ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, завданих неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 діями обвинуваченої, характеру та обсягу її фізичних та душевних страждань, пов`язаних із її побиттям, а також часу та зусиль, необхідних для відновлення стану здоров`я, доходить висновку про те, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають частковому задоволенню в сумі 40000 грн., яка буде такою, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Розглядаючи цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Для вирішення питання розподілу судових витрат підлягає встановленню:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, яка встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розглянувши цивільний позов законного представника потерпілої в частині компенсації їй витрат на правничу допомогу, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до додатків до позовної заяви встановлено, що 29.07.2025 між представником позивача - адвокатом ОСОБА_7 та Позивачами (законним представником потерпілої ОСОБА_6 ) - підписано акт приймання-передачі виконаної роботи відповідно до кореспондуючого договору про надання правової допомоги №02/07 від 02.07.2025 року та доручення №1 (додаткової угоди) від 02.07.2025 року.

Згідно п. 3.4 Доручення № 1 (додаткової угоди) до договору про надання правової допомоги №02/07 від 02.07.2025 року вартість однієї години роботи адвоката, пов`язаної з виконанням вказаного доручення, становить 2000 грн.

Адвокатом ОСОБА_7 на час складання акту приймання-передачі було надано послуг на загальну суму - 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень (12 годин).

08.07.2025 відповідно до п. 3.5 Доручення №1 від 02.07.2025 року Клієнтом було сплачено авансовий платіж у розмірі 8320 грн, що підтверджується квитанцією від 08.07.2025.

Та станом на 29.07.2025 року залишок оплати складає 15680 грн. Вказана сума підлягає сплаті Клієнтом не пізніше 15 календарних днів від дня набрання остаточним судовим рішенням по справі законної сили в готівковій, або безготівковій формі на рахунок: ЦА3233991 (номер карти НОМЕР_1 ), відкритий в АТ «Універсал Банк».

З урахуванням викладеного, сума в розмірі 24 000 гривні підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь законного представника неповнолітньої потерпілої як доведено щодо витрат на правову допомогу.

Прокурором цивільний позов не заявлявся.

Матеріальна шкода відшкодована обвинуваченою добровільно. Цивільний позов неповнолітньої потерпілої та її законного представника підлягає частковому задоволенню.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532, ч.15 ст.615 КПК України /в редакції 2012 року/, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 ,- не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 завдану моральну шкоду у сумі 40 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в сумі 24 000 гривень.

Речові докази по даному кримінальному провадженні, а саме:

-2 CD-диски з відеозаписами події, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_9