УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0001112 від 16.10.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки

міста Березівка Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, маючої на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну підзахисній ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001112 від 16.10.2025.

31.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України.

31.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно підозрюваної ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.12.2025, із визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 991 (дев`ятсот дев`яносто один) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 748 (три мільйони сімсот сорок вісім) гривень.

Так, на думку захисника на теперішній час відпала потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної, так як ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні.

При вирішенні питання про зміну підозрюваній запобіжного заходу захисник просить слідчого суддю врахувати наявність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 , яка раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місця проживання, крім того, остання має на утриманні двох дітей, один з яких є неповнолітнім, а також позитивно характеризується рядом осіб: знайомими, сусідами, друзями, співробітниками, тренерами та вчителями дітей, депутатами Березівської міської ради, а також донькою підозрюваної, які долучені до клопотання про зміну запобіжного заходу. Також захисник звернула увагу, що з ОСОБА_4 проживає зведений брат, інвалід з дитинства другої групи, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов та довідкою про те, що ОСОБА_8 являється інвалідом. Підозрювана доглядає за ним на постійній основі.

Вищевикладене у сукупності, на думку адвоката ОСОБА_6 , дає обгрунтовані підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 .

В судовому засіданні:

-захисник вимоги поданого клопотання підтримала у повному обсязі, подане клопотання просила задовольнити, врахувати стійкі соціальні зв`язки її підзахисної та виключно позитивні характеристики ОСОБА_4 . Крім того, просила врахувати, що ОСОБА_4 має місце для постійного проживання , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вказана квартира є власністю матері ОСОБА_4 , яка на теперішній час там проживає з двома дітьми підозрюваної.

-підозрювана підтримала подане захисником клопотання про зміну їй запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

-прокурор заперечував проти задоволення поданого клопотання сторони захисту, зазначивши, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та не змінились.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до вимог ст. 201 КПК України з метою захисту прав, свобод та законних інтересів підозрюваного, до якого застосовано запобіжний захід, захисник має право під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу подати до місцевого суду в межах якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.20.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.12.2025, із визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 991 (дев`ятсот дев`яносто один) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 748 (три мільйони сімсот сорок вісім) гривень.

Згідно вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що при вирішенні питання про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховувалася наявність в рамках кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Як вбачається з клопотання про зміну відносно підозрюваної запобіжного заходу, стороною захисту не ставиться під сумнів обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, між тим стороною захисту з огляду на характеризуючі підозрювану матеріали заперечується наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а також необхідність застосування відносно останньої виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, на думку сторони захисту, оскільки підозрювана будь-яких спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду вживати не має наміру, а також не має наміру здійснювати тиск на свідків та потерпілого та/або продовжувати кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 можливо шляхом застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, при розгляді даного клопотання, слідчому судді слід встановити, чи доводять зазначені стороною захисту доводи необхідність зміни відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При вирішенні вказаного питання, слідчим суддею враховується наступна практика ЄСПЛ, а саме:

- п. 80 рішення ЄСПЛ у справі «Марченко проти України», відповідно до якого тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу;

- рішення ЄСПЛ у справі «Пунцельт проти Чехії», відповідно до якого на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя;

- п. 58 рішення ЄСПЛ у справі (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови»), згідно яким ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню;

- п. 106 рішення ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії», п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», якими ЄСПЛ встановлено, що однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня;

- правова позиція ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Як вже зазначалося, при вирішенні питання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею було встановлено наявність ризиків у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого в рамках даного кримінального провадження, а також продовження підозрюваною кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

Так, при вирішенні питання про наявність ризику можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, слідчим суддею враховувалася наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання його винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. З огляду на викладене, беручи до уваги вищевказану практику ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», слідчий суддя зазначає, що сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами. Так, слідчим суддею встановлено, що підозрювана має стійкі соціальні зв`язки, оскільки остання має на утриманні має двох дітей, має постійне місце проживання, позитивно характеризується.

Слідчий суддя зазначає, що здебільшого всі вищевказані характеризуючі підозрювану дані враховувалися слідчим суддею при вирішенні питання застосування відносно останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Між тим, оскільки з моменту застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 31.10.2025 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою минув значний час, на теперішній час сама по собі тяжкість можливого покарання, яке підозрюваній загрожує у випадку визнання його в подальшому винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення у встановленому законом порядку судом, не може зазначатися слідчим суддею в обґрунтування наявності ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що ризик можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження хоча й в повній мірі не зник, однак дещо мінімізований. Втім, одночасно, слідчий суддя зауважує, що все ж таки ОСОБА_4 в період воєнного стану на території України має право безперешкодного перетину державного кордону, що додатково все ж підтверджує актуальність вказаного ризику.

При вирішенні питання подальшого існування ризиків у вигляді можливого незаконного впливу з боку підозрюваної на свідка та потерпілого в рамках даного кримінального провадження, а також продовження підозрюваною кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує знову ж таки час, з якого триває досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, протягом якого як свідок, так і потерпілий, будучи повідомленими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, вже ймовірно допитувалися в рамках даного кримінального провадження. При цьому, про будь-які реальні спроби тиску на таких осіб з боку підозрюваної такі особи не повідомляли.

Водночас, враховуючи обставини даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що ефективним превентивним заходом щодо недопущення впливу на вказаних осіб підозрюваною є встановлення обов`язку, який забороняє будь-яке спілкування ОСОБА_4 зі вказаними особами.

В цьому ж розрізі, слідчий суддя враховує те, що захисником було повідомлено про те, що ОСОБА_4 має місце для постійного проживання у с. Крижанівка Одеської області (квартира матері ОСОБА_4 ), що також може мінімізувати можливі контакти підозрюваної з потерпілим, який, як відомо, проживає у м. Березівка Одеської області.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зауважує, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Таким чином, беручи до уваги відомості, які були враховані слідчим суддею при першочерговому застосуванні запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, а саме інформації, що міститься у протоколі про результати контролю за вчинення злочину від 27.10.2025, зокрема з приводу того, що ОСОБА_4 вже зверталася до різних осіб, з метою, щоб вони допомогли їй насильницьким шляхом повернути майно, яким зараз користується ОСОБА_9 , слідчий суддя вважає, що вказаний ризику в рамках даного кримінального провадження свою актуальність не втратив.

Разом з тим, попри встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя зауважує, що запобіжні заходи є попереджувальними, метою яких є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків у разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваною будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

В цьому ж розрізі, слідчий суддя враховує також усталену практику ЄСПЛ, відповідно до якої зі спливом часу наявні ризики зменшуються.

Відтак, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення, при цьому, у сукупності, слідчий суддя не може залишити поза увагою дані про особу ОСОБА_4 , а саме її стійкі соціальні зв`язки, яка має на утриманні двох дітей, постійне місце проживання, характеризується позитивно, та, одночасно, слідчий суддя враховує обставини даного кримінального провадження, рівень суспільного інтересу, що у даному випадку є невисоким, що в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, зобов`язання підозрюваної цілодобово не залишати приміщення домоволодіння, унеможливить вчинення нею дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування/суду, незаконного впливу підозрюваним на свідка та потерпілого, а також можливого продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється остання.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в контексті справи ЄСПЛ «Манчіні проти Італії» визнано, що домашній арешт може цілком забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки за наслідками та способом застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваної.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 184 КПК України полягає в забороні підозрюваній залишати житло цілодобово, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та в повній мірі здатний запобігти встановленим ризикам.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 201, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Змінити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши її цілодобово не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 27.12.2025, в межах строку досудового розслідування, за виключенням необхідності залишити житло у разі оголошення повітряної тривоги.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрювану строком до 27.12.2025, в межах строку досудового розслідування, наступні обов`язки, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні (щодо обставин кримінального правопорушення);

5. здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6. носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1