Справа № 444/4254/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/321/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 19 січня 2026 року про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, відмовлено у клопотанні захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про встановлення підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді цілодобового домашнього арешту.

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 5 ст. 407 КК України - задоволено.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Віднів, Жовківського району Львівської області; проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 5 ст. 407 КК України, міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 19.03.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Виконання ухвали доручено СВ відділу поліції № 2 ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, та у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати що на даний час актуальні ризики передбачені ст. 177 КПК України, відтак є необхідність застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі, та, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, не слід визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що зазначена ухвала є необгрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, зокрема ст.ст. 177, 178, 184, 199 КПК України.

Вказує, що продовживши запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя не зазначив обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що той може здійснювати дії, передбачені диспозиції ч. 1 ст. 177 КПК України, які визначають мету запобіжного заходу.

Стверджує, що слідчий суддя в ухвалі про застосуванні запобіжного заходу не врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , а саме, що: у нього наявні стійкі соціальні зв`язки, оскільки має постійне місце реєстрації та проживання, одружений і у нього 21.10.2025 народився син ОСОБА_11 ; не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався; у інших кримінальних правопорушеннях не підозрюється; має бажання продовжити службу у ЗСУ, що підтверджується рекомендаційним листом в/ч НОМЕР_1 від 06.12.2025р., які готові зачислити його в штат даної військової частини на одну із вакантних посад.

Також немає підстав вважати, що він може незаконного впливу на свідків та потерпілу, оскільки у цьому немає жодної необхідності. Допитані у справі свідки не вказували на ОСОБА_7 як на особу яка могла вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення, так як їм про це нічого невідомо. Потерпіла у справі ОСОБА_12 також не вказує на ОСОБА_7 як на особу, яка могла вчинити відносно неї кримінальне правопорушення. Отже, відпадає потреба взагалі впливати будь-яким чином на свідків чи потерпілу і суд першої інстанції не взяв цього до уваги.

Зазначає, що ОСОБА_7 не може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, оскільки органом досудового розслідування не наведено жодних аргументованих доказів, а по суті висловлено всього лише припущення, яке суд не повинен брати до уваги.

Не зазначено яким саме чином буде перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки суд першої інстанції не конкретизував якими доказами підтверджується той факт, що ОСОБА_7 буде затягувати розгляд кримінального провадження та не буде з`являтися вчасно до суду .

Зауважує, що ОСОБА_7 жодним чином не буде уникати виклику до органу досудового розслідування та суду та буде сприяти встановленню істини під час розгляду справи по суті.

Вважає, що більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника адвоката ОСОБА_6 , пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 про законність ухвали слідчого судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Як встановлено колегією суддів, слідчим відділенням відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000466 від 21.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 5 ст. 407 КК України.

21.10.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за вчинення злочину ч. 3 ст. 152 КК України.

11.12.2025 ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 5 ст. 407 КК України.

Як встановлено судом, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.10.2025 року; консультаційним висновком спеціаліста від 21.10.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21.10.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 21.10.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 21.10.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 21.10.2025 року, протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 21.10.2025 року; протоколом затримання ОСОБА_18 від 21.10.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 21.10.2025 року; протоколом невідкладного обшуку, автомобіля марки ВАЗ «210934-20» із реєстраційним номером НОМЕР_2 від 21.10.2025 року; протоколом огляду місця події, а саме дерев`яної споруди, котра знаходиться на відстані близько 45-ти метрів від житлового будинку АДРЕСА_2 від 21.10.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 21.10.2025 року; протоколом та стенограмою допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_21 від 28.10.2025 року; витягом з Наказу командира ВЧ НОМЕР_3 НГ України №113 від 03.05.2025 року; витягом з Наказу командира ВЧ НОМЕР_3 НГ України № 245 від 27.09.2025 та іншими матеріалами.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 5 ст. 407 КК України, наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчий суддя оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції.

Правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу, як про це зауважує сторона захисту в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, та у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, враховуючи вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати що на даний час актуальні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а тому з урахуванням ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , є необхідним застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

Відтак, доводи апелянта про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_7 є безпідставними, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Доводи сторони захисту про необгрунтованість судового рішення, колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.

Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення певного обсягу процесуальних дій є обставиною, яка перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання під вартою, оскільки зокрема не отримано всіх висновків судових експертиз, які було призначено в межах кримінального провадження, зокрема висновків молекулярно-генетичних експертиз, амбулаторної психолого-психіатричної експертизи потерпілої, та не долучено їх до матеріалів кримінального провадження, а також не виконано вимоги ст. 290 КПК України.

Правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави на обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо не визначення застави, так як ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, не визначивши застави.

При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу й виклав їх у своєму рішенні.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 19 січня 2026 року, якою продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4