Справа №:755/5029/25
Провадження №: 1-кс/755/4429/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 березня 2025 року за № 0000796, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч.5 ст.190 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого суду надійшло вказане клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 04 березня 2025 року за № 0000796, у порядку ст. 170 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

У клопотанні вказується, що рішенням Київської міської ради від 24.12.09 №1245/3314, громадянці України ОСОБА_4 виділено земельну ділянку :90:457:0014, що розташована за адресами: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Згідно з пунктом 2 Рішення, Київська міська рада вирішила передати громадянці ОСОБА_4 у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування, за умов виконання нею пункту 3 вказаного Рішення.

Підпунктом 3.6 пункту 3 Рішення передбачався обов`язок власника виділеної земельної ділянки у місячний термін звернутися до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) із клопотанням щодо організації робіт по винесенню меж земельних ділянок в натуру (на місцевість) та виготовленню документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що у вказані строки ОСОБА_4 не зверталась до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) із клопотанням щодо організації робіт по винесенню меж земельних ділянок в натуру (на місцевість) та виготовленню документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

У той же час, рішенням Київської міської ради від 22.09.11 №147/6363, вказане вище рішення Київської міської ради про виділення громадянці України ОСОБА_4 земельної ділянки з кадастровим номером :90:457:0014, було відмінено.

Пунктом 2 рішення Київської міської ради № 147/6363 доручено Головному управлінню земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) здійснити повідомлення громадянці ОСОБА_4 про прийняття цього рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_4 не скористалась своїм правом, вказана земельна ділянка залишилась у комунальній власності територіальної громади міста Києва.

Також встановлено, що 22.04.2013, тобто після відміни Рішення, ОСОБА_4 особисто нарочно отримала оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 та технічну документацію про перенесення меж земельної ділянки в натуру, про що свідчить розписка від імені та за підписом ОСОБА_4 , що міститься в матеріалах кадастрової справи із реєстраційним номером 303822989 (А-18918, А-16431), яка перебуває у володінні Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Згідно інформації Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) державні акти на земельну ділянку з кадастровим номером :90:457:0014, не видавались, повторні рішення про передачу вказаної ділянки у власність чи користування будь-яких фізичним чи юридичним особам Київською міською радою не приймались.

Незважаючи на викладене, досудовим розслідуванням встановлено факт заволодіння вказаною вище земельною ділянкою у шахрайський спосіб, за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим слідством час та місці, але не раніше вересня 2021 року, невстановлені особи, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своє право на виготовлення правоустановчих документів на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,10 га, не реалізувала, запропонували за грошову винагороду ОСОБА_4 заволодіти чужим майном шляхом обману, а саме даною земельною ділянкою комунальної власності та в подальшому реалізувати її третім особам.

Реалізуючи свій злочинний умисел, невстановлені досудовим розслідуванням особи, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, звернулись до ОСОБА_4 та запропонували обманним шляхом здійснити реєстрацію права власності на земельну ділянку на підставі завідомо нечинного рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №1245/3314. Так, згідно із попередньою домовленістю, ОСОБА_4 мала надати нотаріальну довіреність на ім`я особи, що надалі здійснюватиме представництво інтересів ОСОБА_4 та діятиме від її імені з усіх питань, що пов`язані із реєстрацією права власності на її ім`я земельної ділянки, площею 0,10 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за що остання отримає грошову винагороду, на що ОСОБА_4 погодилась.

За вказаних обставин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :90:457:0014, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в охоронній зоні навколо території та об`єкта природно-заповідного фонду, шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах.

Так, з метою реалізації спільного злочинного умислу, 10.09.2021, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1245/3314, яким передано їй у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 , скасовано і є не чинним, не маючи інших правоустановчих документів та майнових прав на вказану земельну ділянку, звернулась до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_5 , з метою складання та видачі від її імені довіреності, що зареєстровано в Реєстрі за №525 (нотаріальний бланк НРМ 699225 від 10 вересня 2021 року), якою ОСОБА_4 уповноважила громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на представництво її інтересів перед будь-якими фізичними та юридичними особами будь-якої форми власності з усіх питань, що пов`язані із реєстрацією права власності на її ім`я земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на розпорядження та управління вказаною земельною ділянкою.

В подальшому, 17.09.2021, відповідно до попередньої змови з невстановленими особами, ОСОБА_4 , надавши довіреність на ОСОБА_6 , уповноважила його діяти в її інтересах та від її імені, на виконання якої ним замовлено у ТОВ «Земля-2000» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою: провулок Заболотний, 36 у Голосіївському районі м. Києва.

За результатами розгляду виготовленої ТОВ «Земля-2000» технічної документації, 12.10.2021 державним кадастровим реєстратором у Кам`янка-Бузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з присвоєнням земельній ділянці кадастрового номера :90:457:0014, площею 0,1000 га.

13.10.2021, ОСОБА_4 , надавши довіреність на ОСОБА_6 , уповноважила його діяти в її інтересах та від її імені, на виконання якої він звернувся до державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_7 із заявою № 48452454 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :90:457:0014, що була прийнята та зареєстрована державним реєстратором. Для долучення до заяви № 48452454 ОСОБА_4 передала ОСОБА_8 , серед іншого, копію нечинного рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №12545/3314, однак не повідомила останньому, що вказане рішення відмінено та оформлення якого не відповідає нормам чинного законодавства, встановленим для документів, на підставі яких може відбуватись державна реєстрація прав на нерухомість, що фактично являє собою роздруківку сторінки з веб-сайту «ЛІГА:ЗАКОН» у всесвітній мережі Інтернет, як підставу передачі їй у приватну власність земельної ділянки.

В свою чергу, на підставі наданих документів, зокрема, копії нечинного рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №12545/3314, оформлення якого не відповідає нормам чинного законодавства, 18.10.2021, державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 (розташування робочого місця: м. Київ, просп. Оболонський, буд.30, прим. 400), якому не повідомлено, що рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №12545/3314 відмінено, чим введено державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_7 в оману, проведено державну реєстрацію речового права - права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :90:457:0014, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером нерухомого майна 000, за ОСОБА_4 , внаслідок чого земельна ділянка вибула із володіння законного власника - територіальної громади міста Києва.

Відповідно до проведеної судової оціночно-земельної експертизи, вартість земельної ділянки складає 7 842 100 гривень, що є особливо великим розміром.

За викладених обставин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, достовірно знаючи про відміну Рішення, яким їй було передано у власність земельну ділянку, шляхом обману, заволоділа земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , що розташована в охоронній зоні навколо території та об`єкта природно-заповідного фонду, та яка належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Києва, чим спричинила територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради матеріальної шкоди на суму 7 842 100 гривень, що є особливо великим розміром.

Задля надання вигляду законності володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :90:457:0014, після її незаконного вибуття з комунальної власності, остання декілька разів перепродувалась на користь ОСОБА_9 , ТОВ «Скайпарк Груп», ТОВ «Смарт Ріелті».

27.10.2025 року громадянку України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України, а саме заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі- Реєстр) щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 000, власником вказаного об`єкту - квартири загальною площею 44,44 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_4 , рнокпп: НОМЕР_1 .

Також, згідно із відомостями Реєстру, за ОСОБА_4 зареєстрований за реєстраційним номером 9915143 на праві власності будинок з надвірними будівлями, що за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані об`єкти у разі засудження особи та застосування щодо ОСОБА_4 , наразі підозрюваної за ч.5 ст. 190 КК України, покарання у вигляді конфіскації майна, можуть бути вилучені у власність держави, а тому арешт майна є найбільш дієвим засобом забезпечення збереження такого майна.

Отже, наявні підстави передбачені п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК, для накладення арешту на вилучене майно.

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання підтримав з наведених у ньому передумов.

Також, слідчим суддею, враховуючи норми ст. 22, 26, 172 КПК України, визнано за можливе провести цей судовий розгляд за даної явки.

ІІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ПИТАННЯ

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, […].

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, […].

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

12. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Вирішуючи питання про арешт майна з метою можливої його конфіскації, слідчий суддя повинен встановити такі обставини:

1) факт набуття особою статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні;

2) наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення;

3) наявність достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Отже, відповідаючи на питання, котрі постали перед судом в цій справі, слідчий суддя зауважує таке:

(і) щодо набуття статусу підозрюваного у кримінальному провадженні

Згідно з ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Велика Палата Верховного Суду у поставі від 11 грудня 2019 року у справі № 536/2475/14-к зазначила, що викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрювана ОСОБА_4 повідомлення про підозру отримала 27 жовтня 2025 року.

(іі) щодо наявності "обґрунтованої підозри" у вчиненні кримінального правопорушення

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 п.1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення «O'Hara v. United Kingdom», заява № 37555/97, від 16 жовтня 2001 року, п. 34, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-59721).

Слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Відповідно до ч. 5 ст. 190 КК України, слідує, що кримінально караним є заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах.

Отже, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів є доведеною, тобто зазначені у клопотанні обставини і надані до клопотання докази у своїй сукупності формують у слідчого судді внутрішнє переконання щодо можливої причетності підозрюваної особи до вчинення злочинів передбаченого ч. 5 ст. 190 КК.

(iіі) щодо підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна

Згідно з ч. 2 ст. 59 КК конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 190 КК діяння за цієї статтею караються позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Отже, наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна підозрюваному у цьому кримінальному провадженні.

V. ВИСНОВОК

Отже, є дійсними обставини регламентовані п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Вказане у клопотанні майно відповідає критеріям вказаним в ч. 10 ст. 170 КПК України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, власником якого є ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- квартиру загальною площею 44.44 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , із реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000;

- будинок з надвірними будівлями, що за адресою: АДРЕСА_3 , із реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 9915143 - шляхом позбавлення права розпорядження та відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10