Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3078/22
номер провадження 1-кс/695/1354/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_3 , поданої представником заявниці ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 , про відвід судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_5 від розгляду судової справи №695/3078/22 провадження №1-кп/695/100/25 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17.12.2025 через систему «Електронний суд» до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах ОСОБА_3 про відвід судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_5 від розгляду судової справи №695/3078/22 провадження №1-кп/695/100/25 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України.

Заява про відвід обгрунтована тим, що в провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальна справа № 695/3078/22 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, яка призначена до розгляду на 14 год. 15 хв. 17.12.2025 року.

Розгляд судової справи № 695/3078/22 здійснюється одноособово суддею ОСОБА_5 .

Заявник вважає, що суддя ОСОБА_5 , в межах цієї справи здійснює судочинство упереджено, в зв`язку з чим її необхідно відвести від вирішення цієї справи з наступних підстав:

10.11.2023 року ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, призначено судовий розгляд обвинувального акта в кримінальному провадженні №0000688 від 15.08.2022 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У мотивувальній частині ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.11.2023 року зазначено: «Обвинувальний акт за формою і змістом відповідає вимогам статті 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, не виявлено.

Підстав для повернення обвинувального акта прокурору не вбачається».

Під час розгляду справи по суті, захисником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 в судових дебатах було подано обґрунтоване клопотання про недопустимі докази в даному кримінальному провадженні, а саме: - висновок транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/124-22/9675-ІТ від 15.09.2022 року; - висновок експертизи технічного стану № СЕ-19/124-21/9666-ІТ від 29.09.2022 року - мотоцикла Lifan LF150-2E реєстраційний номер НОМЕР_1 ; - висновок експертизи технічного стану № СЕ-19/124-21/9666-ІТ від 17.10.2022 року - автомобіля Hyundai Sonata реєстраційний номер НОМЕР_2 ; - висновок СМЕ №05-8-01/268 від 27.10.2022 року, по встановленню ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ; - висновок судової комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-22/11330 від 28.102022 року.

В судових дебатах виступили з промовою всі сторони у справі. Після допиту обвинуваченої ОСОБА_3 суд 11 листопада 2025 року видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Як передбачено ч.6 ст. 366 КПК України, суд виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, про що головуючий оголошує присутнім у залі судового засідання.

Проголошення вироку судом було визначено на 14.11.2025 року.

14.11.2025 року ухвалою Золотоніського міськрайонного суду всупереч ч. 6 ст.366 КПК, прийнято рішення про відновлення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

У мотивувальній частині ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2025 року зазначено, що під час перебування по даному кримінальному провадженню у нарадчій кімнаті, судом було встановлено, що ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення на даний час неможливе без поновлення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, зокрема щодо наявних розбіжностей у матеріалах справи з приводу часу вчинення кримінального правопорушення.

При цьому судом в судовому засіданні було наголошено прокурору, про усунення недоліків в обвинувальному акті щодо часу вчинення кримінального правопорушення.

Також, у мотивувальній частині ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2025 року, суд послався на Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 28.01.2021 у справі № 182/523/16-к - вихід з нарадчої кімнати та поновлення судового розгляду не суперечить загальним засадам кримінального провадження, оскільки оцінка доказів здійснюється саме в нарадчій кімнаті, а за наявності об`єктивних суперечностей, які впливають на вирішення питання щодо винуватості особи, усунути їх можливо лише в результаті відновлення судового розгляду. Наведене, в тому числі, сприяє реалізації загальних засад і прийняття рішення поза розумним сумнівом.

Сторона захисту звертає увагу суду, про те, що в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 28.01.2021 у справі № 182/523/16-к зазначено, що необхідністю суду відновити судовий розгляд були обставини з метою встановлення часу настання смерті потерпілої та призначення експертизи, що є обов`язковою обставиною, яка підлягає доказуванню, а не для усуненні недоліків у обвинувальному акті.

Тобто, сторона захисту вважає, що суд виходячи з нарадчої кімнати без винесення вироку, всупереч ч.6 ст. 366 КПК України, не дотримався виконання вимог ст.22 КПК України, а саме суд, не здійснив розгляду кримінального провадження на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом; суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Заявниця просила відвести суддю Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_5 від розгляду справи № 695/3078/22 за обвинуваченням ОСОБА_3 за частиною 2 статті 286 КК України.

У судове засідання заявниця ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 не з"явились, про день, час та місце розгляду заяву були повідомлені належним чином.

Особа, якій заявлено відвід - суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, адвокат ОСОБА_7 надав заяву, згідно якої просив розглянути питання відводу судді ОСОБА_5 у його відсутності та відмовити у його задоволенні, оскільки відвід не обгрунтований.

Прокурор Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_8 , у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, вказавши про відсутність підстав для відводу судді ОСОБА_5 та необгрунтованість заявленого відводу.

Вивчивши заяву про відвід, суддя встановила наступні обставини.

Перелік обставин та підстав, що виключають участь слідчого судді, судді, або присяжного у кримінальному провадженні вказаний у ст. 75, ст. 76 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Отже, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що відвід заявлено на підставі п. 4 ч. 1ст. 75 КПК України (слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний, зокрема: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Згідно з Висновком № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У чинному кримінально-процесуальному законі закріплено інститут відводу (самовідводу) судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом.

Законним є склад суду, який сформований згідно з вимогами кримінального процесуального закону щодо кількості суддів, з додержанням процедури визначення судді (колегії суддів) для конкретного судового провадження, з урахуванням відповідності суддів їх статусу і спеціальним указівкам закону щодо якостей судді, а також за відсутності обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні чи порушують правила недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні й незмінності складу суду.

Розглядаючи дану заяву про відвід, суддя бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з Висновком № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У чинному кримінально-процесуальному законі закріплено інститут відводу (самовідводу) судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Вимоги КПК України щодо законності складу суду спрямовані на забезпечення права на справедливий суд, проголошеного в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У практиці Європейського суду з прав людини недодержання вимог щодо складу суду визнається порушенням положень п. 1 ст. 6 Конвенції про необхідність розгляду справи незалежним і безстороннім судом, установленим законом. Такі порушення, зокрема, констатовані в рішеннях «Лавенс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, «Пероте Пеллон проти Іспанії» від 25 липня 2002 року, «Моїсєєв проти Росії» від 9 жовтня 2008 року, тощо.

В рішеннях у справах «Ветштайн проти Швейцарії» та «Кастілло Альгар проти Іспанії» Європейським судом з прав людини також зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною сумнівів в об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у справі та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз змісту доводів, якими заявник обґрунтовує заявлений судді ОСОБА_5 відвід, дає підстави для висновку про те, що приводом для цього стала незгода заявниці з процесуальним рішенням судді під час розгляду справи.

При цьому, заявницею відводу не наведено фактів поведінки судді, які б свідчили про її упередженість та необ`єктивність. Доказів, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_5 судом не встановлено.

Таким чином, підстави, передбачені КПК України, за яких суддя ОСОБА_5 не має права брати участь в розгляді судової справи №695/3078/22 провадження №1-кп/695/100/25 по обвинуваченню ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 8, 21, 75, 76, 80 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , поданої представником заявниці ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 , про відвід судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_5 від розгляду судової справи №695/3078/22 провадження №1-кп/695/100/25 по обвинуваченню ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1