Справа № 562/3693/25
У Х В А Л А

27.11.2025 року слідчий суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів Рівненської області клопотання власника арештованого майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, у якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03.11.2025 року в рамках кримінального провадження №0000409 від 01.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України на майно, а саме на автомобіль марки Volkswagen моделі Passat червоного кольору із іменним номерним знаком НОМЕР_1 vin: НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що він є потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні. Стверджує, що в органу досудового розслідування було достатньо часу щоб провести всі необхідні слідчі дії із майном на яке було накладено арешт. Зазначає, що автомобіль є його основним засобом для здійснення трудової діяльності та на даний момент у нього виникла необхідність в його використанні безпосередньо в роботі, а саме в доставці товарів. Через арешт майна він позбавлений можливості отримувати дохід для власного прожиття.

У судове засідання власник арештованого майна ОСОБА_3 не з`явився, подав клопотання в якому просить справу розглядати без його участі, подане клопотання про скасування арешту майна підтримує повністю, просить задовольнити його.

Слідчий СВ ВП № 6 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подав суду заяву в якій вказалв, що не заперечує щодо клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна. Просить справу розглянути без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів справи, СВ ВП № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження№0000409 від 01 листопада 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 від 03 листопада 2025 року накладено арешт на на автомобіль марки Volkswagen моделі Passat червоного кольору із іменним номерним знаком НОМЕР_1 vin: НОМЕР_2 , який належать ОСОБА_3 , з забороною власнику чи будь-якій іншій особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним.

Накладаючи арешт слідчий суддя виходив з того, що слідчим доведено необхідність застосування арешту, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх переховування, пошкодження, зникнення, знищення, пересування, передачі, відчуження, а також з метою відшкодування, завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди.

За положеннями ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. А за змістом частини четвертої згаданої статті, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слід зазначити, що п.5 ч.2 ст.173 КПК визначає, що слідчий суддя, суд при вирішенні питання про арешт майна, серед іншого, повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З метою дотримання прав власності ОСОБА_5 на належне йому майно, та враховуючи обставини викладені у клопотанні, та те, що часу з моменту накладення арешту на автомобіль було достатньо для проведення всіх необхідних та можливих з ним слідчих дій, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому існуванні арешту майна відпала необхідність, а тому клопотання, про скасування арешту майна накладеного в межах кримінального провадження №0000409 від 01.11.2025 року, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.2, 8, 16, 100, 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання власника арештованого майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2025 року на автомобіль марки Volkswagen моделі Passat червоного кольору із іменним номерним знаком НОМЕР_1 vin: НОМЕР_2 , у кримінальному провадженні №0000409, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя