Справа №127/444/26
Провадження №1-кс/127/180/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 05.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.01.2026 до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення про те, що працівниками ВКП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, по вул. В.Винниченка, неподалік буд. 32, в місті Вінниця, було зупинено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож: АДРЕСА_1 , який під час спілкування повідомив, що зберігає заборонену в обігу речовину, а саме канабіс, масою біля 1 кг.

Так, 05.01.2026 в період часу з 23 год. 17 хв. по 23 год. 35 хв. відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України було проведено обшук у квартирі АДРЕСА_2 , у якій проживає ОСОБА_4 та за добровільною письмовою згодою останнього, у ході якого виявлено та вилучено:

- поліетиленовий згорток із речовиною рослинного походження;

- поліетиленові пакети (зіп-пакети), електронні ваги, брошура, металева кришка.

Вилучене майно 05.01.2026 було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди кримінальних правопорушень та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.

Підставою та метою арешту вказаних речей є збереження їх як речових доказів, проведення їх детальних оглядів та експертиз, оскільки вони зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий просила клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явилась. Подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, клопотання підтримала у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Встановлені на даний час досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містять об`єктивні дані, які вказують на те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, має істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містить відомості щодо обставин злочину та може бути використане під час проведення судових експертиз.

Зважаючи на вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи, що вилучене майно містить відомості щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно, яке вилучено 05.01.2026 під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , при цьому слідчим доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони використання його особами, окрім як для цілей кримінального провадження, до моменту закінчення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій, а саме:

- поліетиленовий згорток із речовиною рослинного походження;

- поліетиленові пакети (зіп-пакети), електронні ваги, брошура, металева кришка, які були вилучені 05.01.2026 в ході проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , у якій проживає ОСОБА_4 .

Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя