Справа 635/7138/19
Провадження № 1-кп/635/240/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000901 від 08.06.2019 стосовно,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Високий Харківського району Харківської області, громадянина України, одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

суд визнає доведеним, що ОСОБА_7 , 08.06.2018 о 06:30 у смт. Високий Харківського району Харківської області, перебуваючи на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на межі ділянки, яка розділяє територію ОСОБА_7 та його сусідки - потерпілої ОСОБА_4 , побачивши, що остання знімає на мобільний телефон, як він зрізав гілки суміжних дерев та обривав вишні, розпочав з нею словесний конфлікт на ґрунті сталих неприязних відносин.

Після цього ОСОБА_7 , діючи умисно, з умислом, направленим на спричинення потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, підійшов до останньої та, продовжуючи з`ясовувати з нею відносини, із силою схватив потерпілу ОСОБА_4 своєю правою рукою за її ліву руку у області передпліччя, при цьому, не відпускаючи її, а своєю лівою рукою - її праву руку у області передпліччя, після чого почав з силою забирати з правої руки потерпілої ОСОБА_4 мобільний телефон, який остання не випускала.

Незважаючи на це, ОСОБА_7 , продовжуючи діяти умисно, з силою стиснув та у сторону загнув кисть правої руки потерпілої ОСОБА_4 , після чого забрав її мобільний телефон, не переслідуючи корисливого мотиву, при цьому внаслідок своїх протиправних дій спричинивши потерпілій ОСОБА_4 закриту тупу травму правого передпліччя у вигляді поперечного перелому шиловидного відростка ліктьової кістки без зміщення, тобто тілесне ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я, а також садно по променевому краю лівого передпліччя на рівні середньої третини, тобто легке тілесне ушкодження.

Суд визнає винуватим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні злочину, кримінальна відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений не визнав вини у пред`явленому обвинуваченні та пояснив, що потерпіла та свідки дають неправдиві показання. Обвинувачений підтвердив, що 08.06.2018 року дійсно зрізав гілки дерев, як він вважає, на своїй ділянці. В цей момент до нього підійшла якась жінка, з якою він не був знайомий, та почала знімати його на телефон в безпосередній близькості до обличчя, тому вимушений був відібрати телефон, при цьому жінка закричала, що їй зламали руку. Але обвинувачений стверджує, що це була не потерпіла, а інша, раніше на знайома йому особа. З потерпілою обвинувачений конфліктував пізніше, але при цьому не торкався потерпілої. Вважає, що тілесні ушкодження у потерпілої виникли не з його вини і не в момент сварки з потерпілою, обґрунтовуючи свої доводи тим, що при первісному зверненні до лікарні у потерпілої не виявлено перелому.

Показання обвинуваченого суд визнає такими, що не відповідають встановленим у судовому засіданні обставинам подій кримінального правопорушення, оскільки такі показання повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що з обвинуваченим існує триваючий конфлікт щодо розмежування ділянок при будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений постійно порушує встановлений порядок користування ділянкою та навмисно обрізає дерева, що ростуть на території, якою користується потерпіла, самовільно знищує встановлені на межі стовпи, вчиняє сварки стосовно встановлення паркану, що розділяє межу користування ділянкою. Потерпіла неодноразово скаржилась на поведінку обвинуваченого, але заходи впливу до нього не застосовувались, оскільки не було підтвердження його неправомірних дій. 08.06.2018 приблизно о 06:30, в черговий раз помітивши, як обвинувачений зрізає гілки на її деревах, вирішила зафіксувати це порушення за допомогою мобільного телефону. Коли потерпіла наблизилась до обвинуваченого, останній схватив її руку, в якій знаходився мобільний телефон, силою його забрав, спричинивши при цьому перелом передпліччя. Потерпіла звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинений злочин. Потерпіла також звернулась спочатку до лікарні за місцем проживання, а потім до Харківської обласної лікарні, в якій їй остаточно встановили діагноз та підтвердили наявність перелому кістки;

- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердила, що знайома з потерпілою та обвинуваченим як зі своїми сусідами. Свідок зазначила, що обвинувачений постійно конфліктує із сусідами щодо порядку користування земельною ділянкою 08.06.2018 приблизно о 06:30 свідок бачила, як обвинувачений силою забрав телефон у потерпілої, яка одразу поскаржилась на біль;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 також підтвердив, що 08.06.2018 року він став свідком конфлікту між обвинуваченим та потерпілою і бачив, як обвинувачений силою забрав телефон у потерпілої, схвативши її за руку, якій потерпіла тримала телефон. В результаті потерпіла одразу поскаржилась на біль у руці;

- в судовому засіданні оглянуті світлини, які потерпіла долучила до матеріалів кримінального провадження під час проведення досудового розслідування. Зазначені світлини є знімками, зробленими за допомогою мобільного телефону потерпілої та підтверджують той факт, що безпосередньо перед спричиненням тілесних ушкоджені саме потерпіла, а не інша особа, здійснювала зйомку обвинуваченого в момент зрізання гілок дерев;

- змістом протоколу огляду предметів також підтверджено, що знімки, на яких зображений обвинувачений, долучені до матеріалів кримінального провадження потерпілою;

- оглянутим у судовому засіданні коротким відео файлом підтверджено, що свідок ОСОБА_9 за допомогою свого мобільного телефону зафіксував момент конфлікту обвинуваченого з потерпілою в момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, що підтверджено також змістом протоколу огляду предмета DVD-диску, наданого свідком при проведення досудового розслідування та залученим до матеріалів кримінального провадження;

- при проведенні слідчого експерименту 04.03.2019 року потерпіла детально відтворила механізм отримання тілесних ушкоджень, завданих їй діями обвинуваченого, що підтверджено протоколом слідчої дії та фототаблицями до нього;

- при проведенні на досудовому розслідуванні слідчого експерименту за участі обвинуваченого, останній показав, яким чином він забрав телефон у потерпілої. При перегляді у судовому засіданні відеозапису слідчої дії судом встановлено, що при проведенні слідчого експерименту відтворювались події конфлікту обвинуваченого з потерпілою ОСОБА_4 , а не з іншою особою, як на те в судовому засіданні посилається обвинувачений, що підтверджено змістом протоколу слідчої дії та оглянутим відеозаписом слідчого експерименту, що міститься на залученому до матеріалів кримінального провадження електронному носії інформації;

- згідно висновку судово- медичної експертизи № 09-2539/2018 від 20 липня 2018 року експертом достовірно встановлено наявність у потерпілої садна лівого передпліччя шляхом поверхневого огляду. Зазначене тілесне ушкодження віднесено до легких тілесних ушкоджень. Ушкодження отримано за 10-14 днів до огляду. Оскільки огляд проведено 20 червня 2018 року, то час отримання ушкодження об`єктивно співпадає с часом вчинення злочину. Крім того, експертом зазначено, що для остаточного висновку щодо характеру та ступеня тяжкості ушкодження необхідно завершити лікування та надати медичну документацію в повному обсязі;

- при проведенні судово-медичної експертизи № 09-682/19 від 27 червня 2019 року в повному обсязі досліджена медична документація потерпілої, в тому числі рентгенівські знімки, які виготовлені 08.06.2018 року в день події кримінального правопорушення, досліджені матеріали слідчого експерименту і експертом встановлено, що потерпілій спричинено закриту тупу травму правого передпліччя у вигляді поперечного перелому шиловидного відростка ліктьової кістки без зміщення, тобто тілесне ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я, а також садно по променевому краю лівого передпліччя на рівні середньої третини, тобто легке тілесне ушкодження, а показання потерпілої щодо механізму утворення тілесних ушкоджень не суперечать наявним судово-медичним даним;

- дослідженими у судовому засіданні консультативними висновками та епікризами підтверджено, що після отримання тілесних ушкоджень потерпіла тривалий час протягом двох років проходила лікування в зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями.

Дослідженими у судовому засіданні доказами поза розумним сумнівом доведено вчинення обвинуваченим злочину, в тому числі, доведено, що 08.06.2018 року обвинувачений завдав середньої тяжкості тілесні ушкодженя саме потерпілій ОСОБА_4 , а не будь якій іншій особі, як стверджував у судовому засіданні обвинувачений, тому суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні повністю доведена, а обставини злочину повністю підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КПК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд враховує, що злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів. Події злочину відбулись 08.06.2018 року. Тобто з моменту вчинення злочину на час ухвалення вироку минуло більше семи років.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини. Обвинувачений у судовому засіданні не надав своєї згоди на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

В такому випадку, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, обвинувачений за вироком суду повинен бути звільнений від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

При цьому суд враховує, що в даному випадку суд не призначає покарання. Такий висновок суду узгоджується із практикою Верховного суду. Так у справі № 684/477/19 у Постанові від 25.06.2025 року суд зазначив, що системний аналіз формулювань, використаних у кримінальному законі: «звільнення від покарання» (частини 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК), «звільнення від відбування покарання» (статті 75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК), дає підстави для висновку, що під звільненням від покарання необхідно розуміти звільнення не від конкретного виду й розміру покарання, передбаченого санкцією або призначеного судом, а саме від його призначення як форми примусу в цілому, тому призначення в такому випадку конкретного покарання є безпідставним.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним постановити обвинувальний вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , визнавши його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України без призначення покарання, оскільки суд вважає необхідним звільнити обвинуваченого від покарання згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України.

Цивільний позов суд вважає необхідним задовольнити частково, виходячи із наступного.

Потерпіла ОСОБА_4 просить суд стягнути з обвинуваченого на свою користь 10000 гривень у відшкодування витрат на лікування та правову допомогу, а також 20000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України потерпіла зобов`язана довести розмір витрат, понесених у зв`язку із лікуванням та також витрат на правову допомогу. Таких доказів суду не надано, тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє за недоведеністю, що не позбавляє права потерпілої на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд враховує, що в результаті отриманих тілесних ушкоджені потерпіла зазнала фізичного болю та вимушена була тривалий час, більше двох років лікувати наслідки протиправної поведінки обвинуваченого. Такі обставини вимагали від потерпілої додаткових зусиль та порушило її звичайний спосіб життя, оскільки тривали й час потерпіла витрачала на лікування, що супроводжувалось фізичними стражданнями від отриманої травми. Крім того, зневажливе та зухвале ставлення обвинуваченого до потерпілої завдало і душевних страждань, оскільки потерпіла постійно вимушена спілкуватися із обвинуваченим, як своїм сусідом, але останній не висловлює свого співчуття, не намагається вибачитись і продовжує систематично створювати конфліктні ситуації стосовно землекористування, які і стали причиною вчинення ним злочину. За таких обставин суд вважає, що 20000 гривень є достатньою компенсацією для потерпілої за понесені моральні страждання і в цій часті суд позов задовольняє.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 369-371, 373-376 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від покарання в зв`язку із закінчення строків давності.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 20000 (двадцять тисяч) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за недоведеністю.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Роз?яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування. Роз?яснити обвинуваченому, потерпілому, прокурору право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1