Провадження № 1-кс/344/8401/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 його захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 12.11.2025 року у справі №344/20088/25 та повернення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся 03.12.2025 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з клопотанням про скасування арешту майна, а саме грошових коштів у сумі 2000 доларів США, які слід повернути

ОСОБА_3 клопотанні заявник просив скасувати арешт даних коштів на який ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.11.2025 року накладено арешт у кримінальному провадженні №0000432 від 14.07.2025 року.

Заявник та його захисник просили просили задовольнити дане клопотання з підстав зазначених у клопотанні. Додатково ними було долучено до матеріалів справи копію розписки від 20.10.2025 року про отримання грошових коштів у сумі 2000 доларів США для закупівлі фруктів.

Слідчий у судовому засіданні заперечив щодо задоволення такого клопотання, просив відмовити у клопотанні, яке є необгрунтованим.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 від 12.11.2025 року у кримінальному провадженні №0000432 від 14.07.2025 року (кримінальне правопорушення за ч.3 ст.332 КК України) було задоволено клопотання слідчого ОСОБА_5 та накладено арешт в т.ч. на грошові кошти в сумі 2200 доларів США, купюрами по 100 доларів США; грошові кошти в сумі 20 Євро однією купюрою; грошові кошти в сумі 6300 грн., купюрами: 5 шт. по 1000 грн., 1 шт. по 500 грн., 4 шт. по 200 грн. з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Отже, підставою для арешту майна було визнання таких коштів речовими доказами та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання підозрюваного ОСОБА_7 .

У вказаній ухвалі слідчого судді від 12.11.2025 року (підозрюваний) дійсно заперечив в частині накладення арешту на грошові кошти в смуі 2000 доларів, оскільки такі грошові кошти належать Азербайджанській спільноті.

Разом з тим, підозрюваний не зазначив володільця цих коштів ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи клопотання заявник та його захисник ОСОБА_3 ОСОБА_4 зазначили те, що арешт на вказані кошти накладений під час затримання підозрюваного ОСОБА_7 , якому були передані кошти заявником на закупівлю гранату.

Окрім того, на запитання слідчого судді захисник вказав, що ухвала слідчого судді від 12.11.2025 року про накладення арешту не оскаржувалась.

Слідчий заперечуючи проти задоволення клопотання, зазначив, що у кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , який 05.11.2025 отримав грошові кошти в сумі 11 000 євро, у тому числі 2 200 доларів США, для організації незаконного переправлення осіб за кордон та мала ці кошти при собі. Слідчий наголосив, що зазначені грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та на них накладено арешт з метою збереження речового доказу так і забезпечення можливості подальшої конфіскації майна як виду покарання. Крім того, він вказав, що заявник не має жодного процесуального статусу у цьому провадженні (не є ані свідком, ані підозрюваним) та не підтвердив належність цих коштів будь-якій особі. Також слідчий повідомив, що заявник до органів досудового розслідування із відповідними заявами чи клопотаннями не звертався.

Оскільки, дійсно слідство ще триває, не проведено всі слідчі дії, тому слідчий суддя не вбачає на даний час підстав для скасування арешту накладеного в рамках кримінального провадження №0000432 від 14.07.2025 року розпочатого за ч.3 ст.332 КК України, а клопотання заявника є недоведеним.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Враховуючи вищенаведене, клопотання про скасування арешту майна до задоволення не підлягає. Після проведення необхідних слідчих дій, заявник не позбавлений права повторного звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна та повернення коштів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 09 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_8