ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2714/25 Справа № 207/1809/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000220 за апеляційними скаргами обвинуваченої, її захисника ОСОБА_8 та прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержиснька Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року, ухвалений стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, маючої середню освігу, не працюючої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 вересня 2024 року ОСОБА_10 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено їй покарання у вияді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_10 зараховано в строк покарання її попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 15 квітня 2019 року по 29.01.2020 року у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Крім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Цим вироком дії обвинуваченої ОСОБА_10 кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

За встановлених судом обставин та викладених у вироку ОСОБА_10 з метою незаконного збагачення шляхом вчинення незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований» на території м. Кам`янського, у невстановлені дату і час, в невстановленому місці, незаконно придбала у невстановленої особи невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований» з метою його подальшого збуту, який в подальшому почала незаконно зберігати при собі з метою збуту.

18.03.2019 приблизно о 10 год 10 хв працівники поліції відповідно до ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», з метою документування протиправної діяльності ОСОБА_10 , пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів, передали громадянину під вигаданими даними ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснював оперативну закупку на підставі постанови прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури № 217т від 04.03.2019, грошові кошти на загальну суму 200 (двісті) гривень двома купюрами номіналом по 100 гривень з серіями та номерами МГ 5440022, КЛ 5176581.

18.03.2019 приблизно об 11.31 год ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , зустрівся з ОСОБА_10 , з якою разом пішов по вулиці Матросова в м.Кам`янському. Дійшовши до буд. АДРЕСА_3 , приблизно об 11.32 год ОСОБА_11 передав ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 200 (двісті) гривень двома купюрами номіналом по 100 гривень з серіями та номерами МГ 5440022, КЛ 5176581, які йому видали працівники поліції для проведення оперативної закупки наркотичного засобу «опій ацетильований» та новий запакований пластиковий медичний шприц об`ємом 2 мл. Отримавши вказаний медичний шприц, ОСОБА_10 18.03.2019 приблизно об 11.33 год, перебуваючи біля

буд. АДРЕСА_3 , наповнила зі свого шприца об`ємом 20 мл медичний шприц ОСОБА_11 об`ємом 2 мл рідиною коричневого кольору масою 2,0416 г, що містила особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою 0,0629 г та передала його ОСОБА_11 , тобто, ОСОБА_10 здійснила незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований».

Цього ж дня, тобто 18.03.2019, приблизно об 11 год 40 хв ОСОБА_11 , повернувшись до автомобіля співробітників поліції, в присутності двох понятих, добровільно видав працівникам поліції медичний шприц об`ємом 2 мл., що містив рідину коричневого кольору масою 2,0416 г, яку йому незаконно збула ОСОБА_10 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченої з ч. 2 ст. 307 КК України на ст. 309 КК України і призначити їй покарання у межах санкції цієї статті.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник не погоджується з висновками суду в частині наявності у обвинуваченої умислу на збут наркотичного засобу та вважає, що ті обставини, що обвинувачена придбала наркотичний засіб за сумісні кошти для себе та ОСОБА_11 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження, не може розглядатися як збут наркотичної речовини. При цьому, захисник звертає увагу на те, що обопільне введення ін`єкцій наркотичного засобу, психотропної речовини чи їх аналогів особами, які їх придбали за спільні кошти, збуту не утворюють, а відтак дії обвинуваченої слід перекваліфікувати на ст. 309 КК України.

Крім того, захисник вважає, що суд при призначенні обвинувачені покарання, не надав належної оцінки тому, що остання вину визнала частково, й не погоджувалася лише з кваліфікацією її дій, а також стану здоров`я обвинуваченої, а саме наявність у неї медичних документів, які засвідчують те, що вона хвора на ОСОБА_12 та СНІД, та позитивно характеризується, раніше не судима, за час розгляду справи не вчинили інших злочинів.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги обвинувачена посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, обвинувачена зазначає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про призначення експертизи відеозапису, з огляду на те, що при його дослідженні було виявлено, що звук не відтворюється, й вказаний запис в сукупності з іншими доказами мають істотні суперечності, внаслідок відмови в задоволенні вказаного клопотання, на переконання обвинуваченої, було порушено її право на захист.

Крім того, обвинувачена посилається й на недопустимість доказів, які судом було покладено в основу обвинувального вироку.

На переконання обвинуваченої, органом досудового розслідування були сфальсифіковані підстави для відкриття кримінального провадження, через те, що підставою для внесення відомостей в ЄРДР зазначено отримання співробітниками інформації про вчинення нею злочину, в той час як в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_13 про начебто вчинення ОСОБА_14 злочину, яка датована 24.01.2019, однак ОСОБА_15 в цей час в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебувала.

Так само обвинувачена зазначає, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в приміщенні Кам`янського РУП на час проведення з ними процесуальних дій, не перебували.

Зазначає обвинувачена і про порушення її права на захист, через втручання в її приватне спілкування, через те, що протокол, за наслідками проведення НСРД у виді аудіо -відеокнтролю особи був складений, поза межами строку, встановленого ухвалою апеляційного суду на проведення НСРД, й через значний проміжок часу.

До того ж, обвинувачена вказує про те, що відомості викладені в протоколі огляду покупця та вручення йому грошових коштів, не узгоджуються із відомостями зазначеними в протоколах про результати проведення контролю за вчиненням злочину та про результати проведення НСРД у виді аудіо, відеоконтролю особи, які до того ж не містять відомостей про наявність у ОСОБА_17 або вручення йому шприца та записуючих пристроїв, й обставин про хід НСРД, й не відповідають вимогам ст. 252, 104, 106 КПК України, а матеріали кримінального провадження не містять відомостей про отримання грошових коштів для придбання медичного шприца, що на переконання обвинуваченої, вказує на провокування вчинення злочину.

Обвинувачена зазначає і про те, що під час проведення обшуку також були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме працівники, які проводили фіксацію слідчої дії не дотрималися вимог щодо її безперервності, й до початку обшуку до неї були застосовані спеціальні засоби зв`язування наручники, а відтак набула статусу затриманої, однак їй не було роз`яснено її прав як затриманої та підозрюваної, а самому протоколі вона зазначена як інша особа.

Крім того, обвинувачена вказує на те, що суд при ухваленні вироку, безпідставно не вирішив питання щодо повернення суми застави, внесеної ОСОБА_20 .

Прокурор також оскаржив вказаний вирок, однак 24.09.2025 від прокурора ОСОБА_21 надійшла заява про відмову від поданої нею апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України, а відтак заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення заяви прокурора, колегія суддів не здійснює перегляд судового рішення за доводами апеляційної скарги прокурора, від якої остання відмовилася.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду захисники підтримали подану апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, посилаючись на їх необґрунтованість і безпідставність, а вирок суду першої інстанції вважав законним та обґрунтованим у зв`язку з чим просив залишити його без змін.

Обвинувачена, належним чином повідомлена про час, дату та місце апеляційного перегляду, до зали суду не з`явилася, заяв та клопотань не подавала.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо клопотання обвинуваченої про повторне дослідження доказів.

Згідно з приписами ч 3 ст. 404 КПК України повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

У даному кримінальному провадженні такої умови апеляційним судом не встановлено, а клопотання обвинуваченої про дослідження доказів, не містить обґрунтованих мотивів щодо необхідності повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, оскільки сторона захисту не погоджується із оцінкою зібраних доказів по вказаному епізоду злочинних дій, тоді як умовами для повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні є те, що докази судом першої інстанції досліджено неповно або з порушенням, а також може дослідити докази, які не досліджувалися.

Сам по собі факт незгоди обвинуваченої з висновками суду першої інстанції з приводу висунутого обвинувачення, не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.

ІНФОРМАЦІЯ_5 неодноразово наголошував на тому, що судовий розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося в суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального провадження. (Постанова ККС ВС від 27.09.2022 у справі №554/675/20).

Повторне дослідження обставин є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність законних підстав та аргументованих доводів про таку необхідність. (Постанова ККС ВС від 16.06.2021 у справі №154/2975/17).

Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту про неправильність кваліфікації дій обвинуваченої.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіривши доводи апеляційних скарг сторони захисту, матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вищезазначених вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів цього провадження, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, є законним і обґрунтованим та з ним погоджується апеляційний суд.

Такий висновок зроблено на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими та перевіреними під час судового розгляду з дотриманням ст. 23 КПК України й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.

Такі висновки зроблені судом першої інстанції на підставі показів самої обвинуваченої ОСОБА_10 , яка підтвердила факт придбання та передачу наркотичного засобу свідку ОСОБА_11 , показань свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які були понятими під час проведення оперативної закупки та підтвердили обставини збуту ОСОБА_10 наркотичних засобів ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які були понятими під час проведення обшуку в ході якого у ОСОБА_10 було виявлено та вилучено медичний шприц з залишками наркотичного засобу та заздалегідь помічені грошові кошти, а також безпосередньо дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а саме протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 30.01.2019 року за участю свідка ОСОБА_11 , протоколом огляду речей та документів від 18.03.2019 року, протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 18.03.2019 року, протоколом огляду добровільно виданих предметів від 18.03.2019 року, протоколами пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 18.03.2019 року за участю свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 19.03.2019 року, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії -аудіо, -відео контроль особи від 08.04.2019 року, висновком експерта №1/8.6/1261 від 09.04.2019 року, протоколом обшуку від 15.04.2019 року, протоколом огляду речей та документів та перегляду і прослуховування аудіо відео файлів, від 27.05.2019 року та речовими доказами, детальна оцінка яким буде надана нижче в контексті перевірки доводів апеляційної скарги обвинуваченої.

Відтак, суд першої інстанції, дослідивши зазначені та інші письмові докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов до переконливого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та з такими висновками погоджується також і апеляційний суд. Будь-яких порушень, які б свідчили про неповноту судового розгляду апеляційним судом не встановлено.

Перевіряючи доводи захисника щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_10 та необхідність перекваліфікації її дії на ст. 309 КК України, колегія суддів вважає такі доводи неприйнятими, безпідставними та такими, що спростовують усією сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів.

Захисник в своїй апеляційній скарзі стверджує про те, що ОСОБА_10 придбавала наркотичний засіб для особистого вживання, в тому числі й для інших осіб, серед яких був і свідок ОСОБА_11 .

Проте, такі твердження не підтверджується жодними наявними в матеріалах кримінального провадження доказом, а стороною захисту, в свою чергу, також не надано жодного належного та допустимого доказу з метою підтвердження такої версії розвитку подій.

Так, під час досудового розслідування даного кримінального провадження та під час його судового розгляду, сторона захисту не заявляла про допит свідків, які б могли підтвердити, що домовлялись з ОСОБА_10 на спільне придбання наркотичних засобів для особистого вживання, не надано доказів будь-яких контактів та попередніх домовленостей свідка ОСОБА_11 про таке придбання, сторона захисту не зверталась з клопотаннями про проведення огляду мобільного телефону ОСОБА_10 або про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, щоб підтвердити такі обставини, а тому такі доводи обмежуються непідтвердженими висловлюваннями, які правильно розцінені судом першої інстанції, як спосіб захисту, з метою применшення свої відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої про істотні порушення вимог КПК України, недопустимість доказів та провокацію кримінального правопорушення.

Так, твердження, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої, є аналогічними її позиції під час розгляду справи судом першої інстанції, які суд ретельно дослідив та надав обґрунтовану оцінку, з якою погоджується й апеляційний суд, про їх безпідставність.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про безпідставність тверджень про фальсифікацію підстав для початку проведення досудового розслідування, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, підставою для внесення відомостей до ЄРДР став рапорт о/у УПН ОСОБА_26 , який зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень ІНФОРМАЦІЯ_6 про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кам`янського ВП 25.01.2019 за № 1641, який попередньо отримав інформацію від свідка ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_10 збуває наркотичні засоби на території м. Кам`янське, що у повному обсязі узгоджується з вимогами ст. 214 КПК України та Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_7 від 06.11.2015 № 1377.

При цьому, чи перебувала зазначений чи інший свідок на території ІНФОРМАЦІЯ_6 та чи були вони внесені до журналу відвідувачів не має вирішального значення для розгляду цього кримінального провадження, оскільки вказані особи, під час їх допиту в судовому засіданні суду першої інстанції, підтвердили свою безпосередню участь у слідчих діях.

Твердження обвинуваченої про порушення її права на захист внаслідок складання протоколу про результатами проведення НСРД поза межами визначеного 252 КПК України, апеляційний суд, як і суд першої інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до висновку щодо застосування норм процесуального права, викладеного у Постанові ОП ККС ВС від 25.09.2023 у справі №208/2160/18, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону передача прокурору з недотриманням установленого в ст. 252 КПК строку складання протоколу про результати проведення НСРД - аудіо-, відеоконтроль особи та контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки. Складання протоколів поза межами строку, визначеного в ч. 3 ст. 252 КПК, не може саме по собі свідчити про недопустимість результатів проведеної НСРД.

Більше того, стверджуючи про порушення її права на захист обвинуваченого ОСОБА_10 не конкретизувала, яким саме чином складання протоколу поза межами процесуального строку позбавило її реалізації своїх процесуальних прав та які негативні наслідки для неї настали.

В контексті доводів апеляційної скарги обвинуваченої про відсутність інформації щодо виділення грошових коштів на придбання медичного шприца та про відсутність даних про передачі свідку ОСОБА_11 технічних засобів фіксації, апеляційний суд зазначає, що за приписами ст. 91 КПК України, джерело походження грошей та інших засобів, які використовуються під час оперативної закупки, не входить у предмет доказування у кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. 307 КК, а тому такі доводи обвинуваченої є такими, що ґрунтуються на власному, хибному тлумаченні положень КПК України.

Аналогічні висновки викладені у Постанові ОП ККС ВС від 25.09.2023 у справі №208/2160/18.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_10 про те, що протоколи про проведення НСРД не містять перебігу усіх процесуальних дій спростовуються змістами самих протоколів, детально описаних у вироку судом першої інстанції.

Посилання обвинуваченої на недопустимість протоколу обшуку від 15 квітня 2019 року були предметом ретельної оцінки судом першої інстанції, який визнав такі доводи сторони захисту неприйнятними і з такими висновками погоджується також й апеляційний суд.

Так, в своїй апеляційній скарзі обвинувачена стверджує про те, що оригінал додатку до протоколу про проведення обшуку відсутній в матеріалах кримінального провадження та судом першої інстанції він не досліджувався, а сам відеозапис обшуку преривався, що на її думку, вказує про недопустимість цього доказу.

Апеляційний суд в цьому контексті зазначає, що правила оцінки електронних доказів на предмет їх допустимості містяться в постановах об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (від 29 березня 2021 року у справі № 554/5090/16-к, від 25 вересня 2023 року у справі № 208/2160/18).

У вказаних постановах зазначено, що оригіналом електронного документа є його відображення, якому надається таке ж значення, як документу (ч. 3 ст. 99 КПК України). При цьому дублікат документа (документ, виготовлений таким самим способом, як і його оригінал), а також копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа (ч. 4 ст. 99 КПК України).

Для виконання завдань кримінального провадження, з огляду на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8). Відповідно до ст. 7 цього Закону у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той самий електронний документ може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Питання щодо ідентифікації електронного документа як оригіналу можуть бути вирішені уповноваженою особою, яка його створила (за допомогою спеціальних програм порахувати контрольну суму файлу або каталогу з файлами CRC-сума, hash-сума), або за наявності відповідних підстав шляхом проведення спеціальних досліджень.

У даному випадку, як встановлено судом першої інстанції, вказаний відеозапис був створений спеціальною записувальною апаратурою, яка самостійно, без будь-якого втручання, поділила один безперервний відеозапис на кілька частин, що вказує на відсутність підстав вважати зазначений доказ недопустимим.

Більше того, стверджуючи про недопустимість цього доказу, обвинувачена ОСОБА_10 не спростовує та не ставить під сумніви той факт, що вона добровільно видала медичний шприц з наркотичним засобом, а також те, що у неї було виявлено та вилучено заздалегідь помічену купюру з огляду на що, колегія суддів вважає доводи в цій частині безпідставними.

Стосовно тверджень обвинуваченої про неповноту судового розгляду через непризначення судом першої інстанції експертизи відео, звукозапису, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення або якщо необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Всупереч вказаної норми кримінального процесуального Закону, обвинуваченою ОСОБА_10 в апеляційній скарзі не зазначено яку саме неповноту судового розгляду та в чому вона полягала призвела відмова суду в призначенні даної експертизи, а також для з`ясування яких істотних обставин даної справи вона мала б бути призначена. Не вказано обвинуваченою й обставин, які містяться на вказаному відеозаписі та які нею заперечуються, а також не наголошується на здійсненні фальсифікації чи монтажу такого відеозапису, а тому твердження обвинуваченої в цій частині є голослівними та безпідставними.

Не вирішення судом питання щодо повернення застави не є самодостатньою підставою для скасування або зміни судового рішення, враховуючи й той факт, що вказаний запобіжний захід діє до набрання вироком законної сили та може бути вирішений апеляційним судом під час перегляду вироку суду першої інстанції.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів вважає, що будь-яких порушень, які б були підставою для скасування вироку суду першої інстанції в апеляційній скарзі захисника та обвинуваченої не наведено у зв`язку з чим вони мають бути залишені без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 403, 404, 407, 409, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_10 та її захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержиснька Дніпропетровської області від 02 вересня 2024 року, ухвалений стосовно ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307 КК України - залишити без змін.

На підставі ч. 11 ст. 182 КПК України, заставу у розмірі 00000000, внесену за обвинувачену ОСОБА_10 ОСОБА_20 повернути заставодавцю.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4