Справа № 478/150/26 Провадження № 1-в/478/45/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ВК № 93 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Казанка подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградівка, Болградського району, Одеської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого, до початку відбування покарання: не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В с т а н о в и в:

Начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» звернувся до суду із поданням про застосування умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , вказуючи на ту обставину, що засуджений з 25.10.2018 року відбуває покарання в місцях позбавлення волі, характеризується позитивно та довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, у зв`язку з чим заслуговує на умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений та представник ВК № 93 подання підтримали, просили його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення подання заперечував, вважаючи його передчасним, оскільки засуджений не повною мірою довів своє виправлення.

Суд, заслухавши думку представника ВК № 93, прокурора та засудженого, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.

З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.03.2019 року ОСОБА_4 , було визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

В Казанківську виправну колонію № 93 Миколаївської області засуджений прибув 16.05.2024 року.

Як вбачається з подання та підтверджується довідкою про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_4 має шість заохочень: 14.04.2021 року у виді подяки за дотримання прави трудового розпорядку та вимог безпеки праці; 08.07.2022 року подяку за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки; 25.10.2023 року подяку за дотримання прави трудового розпорядку та вимог безпеки праці; 18.10.2024 року подяку за сумлінне ставлення до праці по благоустрою місць позбавлення волі та зразкову поведінку; 21.04.2025 року подяку за сумлінне ставлення до праці по благоустрою місць позбавлення волі та зразкову поведінку; 21.10.2025 року подяку за добросовісне відношення до праці по благоустрою місць позбавлення волі та зразкову поведінку, окрім цього має 5 стягнень: 04.04.2019 року у виді попередження за вилучення саморобного зарядного пристрою; 05.06.2019 року у виді догани у виді вилучення саморобного зарядного пристрою; 28.01.2020 року у виді догани за вилучення гральних карт; 26.08.2020 року у виді догани за передачу із тістоміса тіста та передачу його іншому засудженому; 12.10.2021 року у виді догани за вилучення мобільного телефону.

Наявність зазначених стягнень, хоча вони і погашені у встановленому порядку, свідчать про неналежну поведінку засудженого та злісні порушення ним режиму відбування покарання.

З характеристики на засудженого ОСОБА_4 від 30.01.2026 року вбачається, що засуджений бере активну участь у програмах та заходах, не допускає порушень, бажає змінити своє життя на краще та підтверджує це активними вчинками, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. У відношенні до оточуючих не конфліктний, товариський, з працівниками адміністрації установи завжди ввічливий та чемний.

Згідно довідки про участь в програмах диференційованого виховного впливу від 16.01.2026 року засуджений ОСОБА_4 приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Освіта» з 10.04.2023 року та «Духовне відродження» з 27.11.2025 року.

На момент звернення до суду із даним поданням, засуджений ОСОБА_4 відбув 3/4 строку покарання, невідбута частина строку покарання на момент розгляду подання судом складає 8 місяців 15 днів.

Враховуючи встановлені судом обставини, вирішуючи питання щодо можливого умовно дострокового звільнення засудженого, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 81 КК України, Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Системний аналіз наведених вище правових норм та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних та психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена саморегульована поведінка.

Як вбачається з матеріалів особистої справи засудженого, то відповідний процес перевиховання (виправлення) ОСОБА_4 фактично триває.

Про наведені обставини, свідчать характеризуючи матеріали на засудженого, які містяться в матеріалах його особової справи.

Так, як вбачається з Витягу з протоколу від 31.10.2024 року, засудженому ОСОБА_4 було відмовлено у застосуванні умовно дострокового звільнення, як такому, що не став на шлях виправлення.

Крім цього, з характеристики, станом на 31.10.2024 року вбачається, що засуджений працевлаштований, до праці ставиться посередньо, до виконання поставлених завдань ставиться посередньо, поставлені завдання не завжди виконує, намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті та порядку, має не завжди охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майн установи і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, вимоги персоналу виконує тільки під контролем. Не виконує роботи із самообслуговування, не має достатнього рівня необхідних навичок.

Із вказаної характеристики, а також з довідки про заохочення та стягнення вбачається, що засуджений має 5 стягнень за період відбуття покарання, зокрема протягом 2019 2021 р.р.

Таким чином, суд враховує, що до 2021 року включно, засуджений порушував режим утримання. Тобто, більшу частину призначеного строку покарання засуджений характеризувався посередньо та не демонстрував власного бажання до змін свого життя та виправлення. В порівняні із цим, період позитивних змін засудженого, який прослідковується з квітня 2021 року складає короткий етап перевиховання (виправлення) засудженого який є нетривалим для можливого висновку про доведення засудженим свого виправлення.

Позитивна поведінка засудженого ОСОБА_4 , дотримання ним умов і порядку в установі та залучення до праці, не є достатніми підставами для доведеності його виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період відбування покарання і у сукупності між собою.

Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і дана обставина не може слугувати окремою підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

Нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.

Крім того, сама по собі участь засудженого ОСОБА_4 у реалізації програм диференційованого виховного впливу та в інших заходах соціально-виховного характеру не є достатніми підставами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбуття покарання.

Матеріали особової справи засудженого не свідчать про те, що процес виправлення засудженого ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

До того ж, перевіркою матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий.

Також варто зазначити, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

З огляду на викладене, беручи до уваги особу засудженого, його характеристику, оцінивши його поведінку протягом строку відбування кримінального покарання, суд приходить до висновку, що подання про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_4 не підлягає задоволенню через недоведеність повного виправлення засудженого.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

П о с т а н о в и в:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-дострокового звільнення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту її проголошення через Казанківський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1