Справа № 603/291/16-к
Провадження № 1-в/603/14/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська клопотання начальника Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горожанка Чортківського (Монастириського) району Тернопільської області, громадянина України, судимого

- вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.12.2021 року за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі та, відповідно до ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік 6 місяців, зі скасуванням звільнення ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.02.2023 року,

у с т а н о в и в :

До суду надійшло клопотання начальника Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» (далі заявник) про вирішення питання щодо усунення сумнівів та протиріч, які виникли під час виконання вироку. У клопотанні заявник просить визначити дату початку строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 та роз`яснити, чи підлягає зарахуванню в строк призначеного засудженому покарання період попереднього ув`язнення з 26 лютого 2019 року по 19 березня 2019 року при виконанні вироку Монастириського районного суду від 30 грудня 2021 року, з урахуванням того, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначає, що 07 жовтня 2022 року до Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» на підставі ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.10.2022 року прибув ОСОБА_4 , який підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, 75 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік 6 місяців.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2023 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_4 для відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначеного вищезазначеним вироком.

Заявник звертає увагу, що в жодному з наведених судових рішень не визначено дату початку строку відбування покарання.

Додатково зазначає, що відповідно до наданих матеріалів Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» ОСОБА_4 утримувався в цій установі з 26 лютого 2019 року по 19 березня 2019 року та був звільнений у зв`язку зі зміною запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу згідно з ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2019 року.

У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити частково, а саме зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення на один день позбавлення волі. В іншій частині просив у клопотанні відмовити.

Представник Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)», засуджений та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви, у яких просять здійснити розгляд клопотання за їх відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи, що судом не визнавалася обов`язковою явка засудженого та представника Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)», суд вважає можливим розглянути клопотання без їх участі.

Перевіривши матеріали кримінальної справи № 603/291/16-к, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання, з огляду на таке.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Судом установлено, що вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2023 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_4 для відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначеного зазначеним вироком. В ухвалі суду не зазначено дату початку строку відбування покарання.

З матеріалів кримінальної справи № 603/291/16-к видно, що ухвалою Монастириського районного суду від 19 лютого 2019 року задоволено клопотання сторони обвинувачення та застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці. Цією ж ухвалою визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, передбачено порядок звільнення особи у разі внесення застави та покладено на неї відповідні процесуальні обов`язки.

Згідно з довідкою Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» від 20.03.2019 року № 26/9/1133, що міститься в матеріалах кримінальної справи № 603/291/16-к, у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 19.03.2019 року був звільнений з-під варти.

Отже, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 тривав з 26.02.2019 року по 19.03.2019 року, що становить 22 календарні дні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання особи під вартою обчислюється з моменту фактичного затримання та включає час перебування під вартою до набрання законної сили вироком суду. Згідно зі ст. 211 КПК України особа не може перебувати під вартою без відповідної ухвали суду, а строк такого запобіжного заходу визначається у межах, установлених законом.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі призначення покарання у виді позбавлення волі з розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, якщо інше співвідношення не встановлене законом.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою Монастириського районного суду від 19.02.2019 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і фактично він перебував під вартою з 26.02.2019 року по 19.03.2019 року. Загальний строк попереднього ув`язнення становить 22 календарні дні.

Отже, на підставі положень ч. 2 ст. 197, ст. 211 КПК України та ч. 5 ст. 72 КК України зазначений період попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.12.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Щодо питання визначення дати початку строку відбування покарання.

Як зазначалося вище, ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.02.2023 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_4 для відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначеного вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.12.2021 року. Натомість, в ухвалі не визначено момент, з якого слід обчислювати початок строку відбування покарання.

З огляду на це, строк покарання засудженому ОСОБА_4 має обчислюватися з моменту його фактичного затримання після скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, ухвалою Тисменицького районного суду від 14.02.2023 року, яка набрала законної сили.

Разом з тим, ні в матеріалах кримінальної справи, ні у додатках до поданого клопотання відомостей про дату фактичного затримання ОСОБА_4 після постановлення зазначеної ухвали суду немає. Відтак, визначити точну дату початку строку відбування покарання неможливо.

Долучений до клопотання протокол особистого обшуку затриманої або взятої під варту особи та огляду її речей від 03 (05) жовтня 2022 року не може вважатися належним процесуальним документом, з якого слід обчислювати початок строку відбування покарання за вироком Монастириського районного суду від 30.12.2021 року. Це зумовлено тим, що вказаний протокол не є протоколом про затримання та складений до ухвалення рішення Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Окрім цього, з поданих заявником документів видно, що після постановлення вироку Монастириського районного суду Тернопільської області ОСОБА_4 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто ймовірно вчинив новий злочин у період іспитового строку. Згідно з вимогами ст. 75 КК України, у разі вчинення нового злочину під час іспитового строку призначене покарання приєднується до покарання, визначеного новим вироком, за правилами, встановленими ст. 71 КК України. Отже, питання про остаточне покарання та визначення дати початку строку його відбування не належить до компетенції Монастириського районного суду Тернопільської області й має вирішуватися судом, який ухвалюватиме (ухвалював) вирок за новим кримінальним правопорушенням.

З огляду на викладене, клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539, 380 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання начальника Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» про вирішення питань, що виникають при виконанні вироку, задовольнити частково.

Роз`яснити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)», що напідставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону № 2046-VIII від 18.05.2017 року) в строк покарання, призначеного ОСОБА_4 Монастириським районним судом Тернопільської області від 30 грудня 2021 року, слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 26 лютого 2019 року по 19 березня 2019 року (22 календарних дні) включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6