КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/9288/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , по матеріали кримінального провадження за № 0000331, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000331 від 12.09.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто 11.01.2026.

Визначено заставу, достатньою для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі більшому ніж передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 166,5 (сто шістдесят шість з половиною) розмірів, прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 504 162 гривень.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, ч. 5 ст. 194 КК України: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Початок строку дії обов`язків в разі внесення застави рахується з дня звільнення підозрюваного з -під варти та встановити їх дію на 2 (два) місяці.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

У разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме визначити розмір - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КПК України. Постановлена з порушенням вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Підозрюваний є одруженим, має малолітню дитину, раніше не судимий та до адміністративної відповідальності не притягувався. Сімейні обставини та наявність соціальних зв`язків були підтверджені матеріалами, наданими суду першої інстанції.

Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять доказів отримання підозрюваним грошової винагороди за незаконний перетин державного кордону. У матеріалах провадження зазначається про участь невстановленої особи, яка здійснювала пошук осіб та домовлялася про розмір грошової винагороди. Підозрюваний дізнався про зазначену суму з матеріалів досудового розслідування.

Також апелянт посилається на поведінку підозрюваного під час затримання та проведення слідчих дій, який не чинив опору та сприяв працівникам правоохоронних органів.

Крім того апелянт зазначає, що визначений слідчим суддею розмір застави у сумі 504 162 грн перевищує межі, встановлені п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину. При цьому слідчий суддя не навів мотивів щодо наявності виключних обставин для визначення застави у такому розмірі та не врахував майновий і сімейний стан підозрюваного, а також відсутність завданих збитків.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що в провадженні слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2025 року за № 0000331, за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що після введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану і розуміючи заборону виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, невстановлена досудовим розслідуванням особа за попередньою протиправною змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на початку 2025 року, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, вирішили організувати незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, за грошову винагороду.

Так, невстановлена досудовим розслідуванням особа спільно із ОСОБА_7 , діючи з тих же мотивів та спонукань, усвідомлюючи, що реалізація злочинного плану, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова, особам яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, потребує залучення інших осіб, які будуть виконувати їхні вказівки щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою отримання незаконного прибутку на початку 2025 року залучили до злочинної діяльності інших не встановлених досудовим розслідуванням осіб.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи з корисливих мотивів, з метою реалізації спільного з ОСОБА_7 злочинного плану щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, у вересні 2025 року здійснювали пошук осіб, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України повідомляючи при цьому, що грошова винагорода за незаконний перетин державного кордону для однієї особи буде становити 15000 доларів США.

В ході зазначеного, невстановлена досудовим розслідуванням особа спільно із ОСОБА_7 , підшукали ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому повідомили про заздалегідь створену та налагоджену протиправну мережу, що полягає в організації ними незаконного перетину державного кордону України до Республіки Молдова поза пунктом пропуску за грошову винагороду в сумі 15000 доларів США за одну особу, після чого ОСОБА_10 , надав свою згоду на участь в документуванні вказаних осіб, з метою викриття їх протиправної діяльності.

У подальшому, діючи з тих же мотивів та спонукань, з метою реалізації раніше визначеного плану, невстановлена досудовим розслідуванням особа 08.09.2025 з використанням додатку «Telegram» з реєстрацією абонента - «nadulparusa» зв`язався з ОСОБА_10 та повідомив останньому про умови організації ним незаконного перетину державного кордону України, порядок оплати їм грошових коштів в сумі 15000 доларів США за одну особу, яка буде перетинати державний кордон, а також надав вказівки щодо конспірації під час руху в напрямку державного кордону України та запевнив в надійності організації ним даного перетину.

В подальшому, ОСОБА_7 за попередньою протиправною змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи з корисливих мотивів, з метою реалізації спільного злочинного плану спрямованого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України на виїзд поза встановленими пунктами пропуску, керуючи автомобілем Dodge Journey реєстраційний номер НОМЕР_1 , 13.11.2025 приблизно о 10:00 год. зустрілись з ОСОБА_10 за адресою: вул. Незалежності, 83, в м. Біла Церква Київської області.

Так, в ході зазначеної зустрічі, ОСОБА_7 за попередньою протиправною змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, повідомив ОСОБА_10 та іншим двом особам, які перебували у автомобілі Dodge Journey реєстраційний номер НОМЕР_1 , алгоритм дій щодо їх незаконного переправлення через державний кордон України на виїзд поза встановленими пунктами пропуску до Республіки Молдова, після чого почали рух в напрямку Одеської області, таким чином надавши останнім вказівки та поради, щодо незаконного перетину державний кордон України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 керуючи автомобілем Dodge Journey реєстраційний номер НОМЕР_1 , з корисливих мотивів, перебуваючи в місті Умань Черкаської області, за попередньою домовленістю з невстановленою досудовим розслідуванням особою, здійснив посадку ще трьох осіб, та направився до Одеської області за заздалегідь встановленим алгоритмом.

Цього ж дня, близько 14:00 год., ОСОБА_7 , завершуючи свій умисел, направлений на незаконне переправлення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів, за попередньою протиправною змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи в лісосмузі неподалік с. Чорна Окнянської селищної громади Подільського району Одеської області, залишив останніх, вказавши напрямок руху для перетину державного кордону України, таким чином надавши останнім вказівки та поради, після чого, розпочав рух на вказаному транспортному засобі в напрямку м. Київ.

Після цього, зазначені незаконні дії ОСОБА_7 були припинені, останнього о 17.50 год. 13.11.2025 в межах Білоцерківського району Київської області затримано працівниками правоохоронних органів.

14.11.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України у кримінальному провадженні № 0000331 від 12.09.2025.

15.11.2025 слідчий СВ Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , звернулась до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 по матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000331 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

15.11.2025 ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000331 від 12.09.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто 11.01.2026.

Одночасно визначено заставу, достатньою для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі більшому ніж передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 166,5 (сто шістдесят шість з половиною) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 504 162 гривень.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, ч. 5 ст. 194 КК України, які визначені в даній ухвалі, початок строку дії обов`язків в разі внесення застави, визначено рахувати з дня звільнення підозрюваного з-під варти та встановлено їх дію на 2 (два) місяці.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, всупереч твердженням апелянта, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності.

Так, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення, що підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема: витягом з кримінального провадження № 0000331 від 14.11.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.09.2025 року; протоколом огляду комп`ютерних даних від 13.09.2025 року; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 13.11.2025 року; протоколом обшуку від 13.11.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.11.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.11.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 14.11.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 14.11.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 14.11.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 14.11.2025 року; протоколом впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 від 14.11.2025 року; протоколом впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 від 14.11.2025 року; протоколом впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_16 від 14.11.2025 року; протоколом впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_15 від 14.11.2025 року; протоколом впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 від 14.11.2025 року; протоколом впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_14 від 14.11.2025 року.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, всупереч твердженням апелянта, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді та в матеріалах клопотання, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру повідомлену ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Всупереч твердженням апелянта, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 9 років з конфіскацією майна. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих для ОСОБА_7 наслідків спонукатиме його змінювати місце проживання та уникати суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, за місцем реєстрації у останнього відсутні сталі соціальні зв`язки, а ті які не стали перешкодою від вчинення кримінальних правопорушень, а також останній не працевлаштований.

Також ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час в ході досудового розслідування не встановлено всіх учасників організації незаконного перетину державного кордону, що разом з ОСОБА_7 , здійснювали свою незаконну діяльність та повне коло осіб з якими останній досяг домовленостей про здійснення своєї протиправної діяльності, що поставить під загрозу викриття усіх причетних осіб до вчинення даного кримінального правопорушення.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину, що створює передумови для вчинення ним нових злочинів.

Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 , з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на свідків, яким відомі обставини вчинення вказаних кримінальних правопорушень - умовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи змінити свідчення.

Перелічені ризики у їх сукупності вказують на те, що їх запобігання неможливе застосуванням до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжних заходів, які не передбачають повну ізоляцію від суспільства, тобто окрім як тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначене, для забезпечення виконання підозрюваного ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги неможливість запобіганню вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, та враховуючи особу підозрюваного, є обґрунтована необхідність у застосуванні до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 166,5 (сто шістдесят шість з половиною) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що складає 504 162 гривень.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя не в праві визначити розмір застави, який завідомо підозрюваним не може бути сплачений через його майновий стан.

Як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави, як зазначено в ч. 4 ст. 182 КПК України визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням встановлених обставин кримінального провадження №0000331, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, особи підозрюваного та його матеріального стану, а також наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,колегія суддів вважає, що саме такий розмір застава, який визначений слідчим судде, буде належним стримуючим фактором для підозрюваного та достатньою мірою зможе гарантувати виконання ним покладених на нього обов`язків.

Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії суддів немає.

Доводи сторони захисту, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя не встановив, чому не є достатнім такий запобіжний захід як домашній арешт, є безпідставними.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини були виправданими та необхідними елементами, що визначали потреби в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4