Справа № 301/2444/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/504/25 за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Продовжено відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білки, Іршавського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів тобто до 14 листопада 2025 року включно.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн 00 коп.

Роз`яснено, що обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено наступні обов`язки : прибувати до суду, прокурора - за першою вимогою; повідомляти суд, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - с. Білки, Хустського району Закарпатської області, без дозволу прокурора або суду; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України.

Строк дії обов`язків, покладених судом на обвинуваченого, у разі внесення застави визначено до 14 листопада 2025 року, включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Іршавського районного суду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у тому, що він 20 липня 2025 року близько 17 години 36 хвилин знаходячись на території подвір`я в АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів маючи при собі психотропну речовину - метамфетамін, яку незаконно зберігав при собі з метою збуту та у ході проведення оперативної закупки психотропної речовини, незаконно збув ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за грошові кошти у сумі 5000 гривень метамфетамін загальною масою 0,2513 г., а потім повторно 23 липня 2025 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись на території дворогосподарства в АДРЕСА_1 , незаконно зберігав при собі з метою збуту та незаконно збув за грошові кошти у сумі 5000 гривень метамфетамін загальною масою 0,8005 г. Крім цього, 23 липня 2025 року у період часу з 20 години 20 хвилин по 22 годину 06 хвилин під час проведення працівниками поліції огляду місця події, зокрема житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , по місцю проживання ОСОБА_6 у кухонній кімнаті було виявлено два паперові згортки з психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетаміном, загальною масою 0,6284 г., яку придбав та зберігав без мети збуту. Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.307 КК України - незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин та ч.2 ст. 307 КК України - незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинене повторно, та за ч.1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду від 25.07.2025 стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якої закінчується 22.09.2025. Вважає про наявність достатніх переконливих обставин, які вказують на необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 25.07.25 ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до 22.09.25 року включно з визначенням розміру застави в сумі 454 200 гривень. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, санкція статті яких передбачає позбавлення волі строком до 10 (десяти) років з конфіскацією майна, та є підстави вважати, що останній будучи на волі може переховуватися від суду.

Окрім того, ризики передбачені ст. 177 КПК України вказані в ухвалі Іршавського районного суду від 25.07.25 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 не зменшилися і продовжують існувати. Зокрема, підставами продовження вказаного запобіжного заходу обгрунтовується тим, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за місцем свого проживання, а свідками по кримінальному провадженню є особи, які ще не допитувались судом, а обвинувачений перебуваючи вдома, може незаконно впливати на свідків, експертів, може сховати чи спотворити речі, які мають значення по кримінальному провадженню, а також вчиняти інші дії щодо перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин кримінального правопорушення. Крім цього, ОСОБА_6 не одружений і не працюючий, вчинив кримінальне правопорушення під час перебування у стані наркотичного сп`яніння. Поряд з цим, необхідно також судом врахувати те, що ОСОБА_6 суспільною діяльністю не займається та особистих доходів не має, стійких соціальних зв`язків також не встановлено, обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин, а перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вказані ризики продовжують існувати, що дають законні підстави у суда про продовження йому строку тримання під вартою.

Просить, продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці із визначенням застави у розмірі вказаного в ухвалі Іршавського районного суду від 25.07.2025.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, суд врахував, що кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_6 - є тяжким злочином, санкція статті якого передбачає позбавлення волі строком від шести до десяти років, судове провадження перебуває на початку судового розгляду, свідки не допитувались, суд дійшов висновку, що обвинуваченому не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, незаконно впливати на свідків, які ще не допитувались у цьому кримінальному провадженні під час судового розгляду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу суду у частині визначення розміру застави змінити, задовольнивши клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 днів із визначенням заствави у вигляді 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200,00 грн. В решті ухвалу Іршавського районного суду від 19.09.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого та його захисника, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначеним розміром застави, вірно врахував об`єкт посягання кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 ; обставини та характер вчинення останнім; вид і тяжкість кримінально-правової санкції за інкриміноване діяння; вік та стан його здоров`я; також те, що обвинувачений може здійснити спробу: переховуватися від суду, тим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків; а також те, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте змінилася обстановка, яка дала суду першої інстанції підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, наведені ризики, можуть бути розцінені ними менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Так, на переконання колегії суддів, обраний судом запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумності, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про виключення можливості внесення застави слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тобто, законодавець поклав на суд обов`язок при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. Проте, у певних випадках, які визначені у ч. 4 ст. 183 КПК України, законодавець надав суду дискреційні повноваження не визначати розмір застави.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, предметом інкримінованого злочину виступають особливо небезпечні психотропні речовини. Даному злочину притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому. Саме тому, право кожного на охорону здоров`я, в тому числі і від негативного впливу на організм людини наркотичних, психотропних і токсичних речовин, визначено як одне із основних прав людини, та закріплене в ст. 49 Конституції України.

Проте, здійснивши аналіз матеріалів справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , майновий та сімейний стан обвинуваченого, що доводи прокурора про відсутність підстав для визначення розміру застави є необґрунтованими та вважає рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень, повністю обґрунтованим й законним, оскільки такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, а також буде пропорційним, співмірним заходом, який не становитиме надмірний тягар.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. При цьому враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений судом першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є таким, що співвідноситься з даними про особу обвинуваченого, обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинуваченого.

Відтак, наведені в апеляційній скарзі прокурором доводи, в тому числі тяжкість та особлива суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , правильності висновків суду в частині можливості визначення розміру застави не спростовують.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, під час апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2025 року якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 тримання під вартою з визначенням застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді