Номер провадження: 11-кп/813/1942/25
Справа № 522/7964/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2025 року в кримінальному провадженні №0000464 від 05.04.2024 рокущодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Красносілка Комінтернівського району Одеської області, громадянки України, заміжньої, має на утриманні неповнолітню дитину, 2008 року народження, з вищою освітою, офіційно не працюючої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду ОСОБА_8 визнана винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України, та їй призначене покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_8 рахується з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 не застосовувався.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у сумі 24611,06 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот одинадцять гривень шість копійок.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 09.04.2024 року, а саме з мобільного телефону марки «Redmi», моделі«8», в корпусі синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , сім-картки мобільного оператора ПрАТ «Водафон» з написом « НОМЕР_2 », сім-картки з написом «Edeka smart 8-94902-49-9 B/WE».

Речові докази у кримінальному провадженні - мобільний телефон марки «Redmi» моделі «8», в корпусі синього кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , sim-карта мобільного оператора ПрАТ «ВФ» з написом « НОМЕР_2 », sim-карта з написом « ОСОБА_9 , 8-94902-59-9 BTWE», флеш-накопичувач «micro SD 2 GB» - SD-CO26 TAIWAN- конфісковано у дохід держави у порядку ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, як знаряддя вчинення злочину.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_8 , завідомо знаючи, що 09 квітня 2015 року Верховна Рада України від імені Українського народу, керуючись положеннями Загальної декларації прав людини, дбаючи про забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прагнучи розвивати та зміцнювати незалежну демократичну, правову державу прийняла Закон «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні на заборону пропаганди їхньої символіки», яким засудила комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначила правові основи заборони пропаганди їх символіки.

У відповідності до ст.2 Закону комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні визнано злочинними і такими, що здійснювали політику державного терору, яка характеризувалась численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, та у зв`язку з цим засуджено як несумісний з основними правами і свободами людини і громадянина.

Згідно ч.1 ст.4 Закону виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, символіки націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму на всій території України заборонено.

ОСОБА_8 , достовірно знаючи про блокування доступу до соціальної мережі держави-агресора «Однокласники», на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України №13 від 15.05.2017 року, продовженого на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2020 року, затвердженого Указом Президента України №184 від 14.05.2020 року, з метою обміну інформацією з невизначеним колом осіб, за допомогою власного мобільного телефону марки «Redmi», моделі «8», в корпусі синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , у невстановлений час, у соціально-орієнтованому ресурсі - інтернет-мережі «Однокласники», за допомогою мобільного додатку «ОК» версії та віртуальної приватної мережі, яка забезпечує шифрування (VPN), створила використовуючи власний мобільний телефон аккаунт «LANA KOS» в соціальній мережі «Однокласники», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 розуміючи, що вказану соціальну мережу відвідує необмежене коло осіб, з метою наповнення медійного контенту в соціальних мережах та популяризації комуністичної ідеології, ОСОБА_8 , в період часу з 2022 року по теперішній час поширювала на вищевказаній сторінці символіку комуністичного режиму.

Далі, у ОСОБА_8 починаючи з 2022 року виник злочинний умисел на пропаганду комуністичного тоталітарного режиму шляхом поширення символіки комуністичного тоталітарного режиму. На виконання свого злочинного наміру, який поєднувався єдиним злочинним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи вищезазначений власний мобільний телефон, під`єднаний до всесвітньої мережі Інтернет, а також встановлений на ньому додаток VPN-сервіс, що створений для забезпечення анонімності в мережі Інтернет шляхом приховування місця розташування користувача і таким чином надаючи дозвіл відвідувати веб-сайти, доступ до яких заблоковано, у тому числі соціально-орієнтованого ресурсу «Однокласники» (www.ok.ru), переслідуючи ідеологічні мотиви, публічно, систематично, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на поширення символіки комуністичного тоталітарного режиму, використала власну сторінку під мереживним псевдонімом « ОСОБА_10 » за вказаним посиланням, поширила, шляхом натискання кнопок «класс», «поделиться», розмістила в себе на сторінці вказаної соціальної мережі, у вільному доступі публікації символіки комуністичного тоталітарного режиму.

При цьому, ОСОБА_8 достовірно обізнана, що публікації в соціально-орієнтовних ресурсах сприяють формуванню суспільної думки на користь певної громадської позиції, та усвідомлює, що сторінки в соціальній мережі «Однокласники» мають відкритий доступ і з ними має змогу ознайомитися необмежене коло користувачів, тому числі громадяни України, які були підписані на вищевказаний аккаунт.

В результаті зазначених навмисних дій ОСОБА_8 , зміст зазначеної публікації на створеній нею сторінці в зазначеній соціальній мережі був доведений до відома та доступний до вільного перегляду будь-яким користувачам вищевказаного сайту.

Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.436-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: поширення символіки комуністичного режиму.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, просить його скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення вини обвинуваченої в суді та вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на такі доводи:

-сторона обвинувачення не надала суду переконливі докази того, що саме ОСОБА_8 причетна до створення аккаунта « ОСОБА_10 » в соціальній мережі «Однокласники»;

-пред`явлене обвинувачення є некоректним, що порушує право ОСОБА_8 на захист. Зокремав формулюванні обвинувачення не вказані місце та час вчинення кримінального правопорушення;

-наведені у вироку докази доводять лише факт наявності у ОСОБА_8 при її фактичному затриманні 04.04.2024 року мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi8», моделі «8», в корпусі синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , у якому наявний «VPN» та за стосунок під назвою «Однокласники», в якому створена сторінка (аккаунт) під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на якій була розміщена за версією сторони обвинувачення, символіка комуністичного режиму, однак це не доводить вину ОСОБА_8 у поширенні символіки комуністичного режиму;

-показання свідків могли б бути непрямими доказами вини обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, лише при умові поєднання із комплексом доказів, як прямих та і непрямих, які в цьому кримінальному провадженні відсутні;

-показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не є доказами дозлочинної, злочинної та після злочинної діяльності (за хронологічними зв`язками обвинуваченої ОСОБА_8 не вказують на причину наслідок або умову вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.436-1 КК України, не встановлюють позитивні і негативні обставини (за кореляційними зв`язками) вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , не встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винуватість обвинуваченої, та інших обставин, які мають значення для вирішення кримінального провадження (за функціональними зв`язками);

-висновки експертиз та речові докази також не можна віднести ні до прямих, ні до непрямих доказів;

-із обвинувального акта незрозуміло, яку саме символіку комуністичного режиму п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні на заборону пропаганди їхньої символіки» і коли саме поширила ОСОБА_8 таку символіку.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачену та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченій; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК, які відповідно до положень ст.412 КПК, тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку суд першої інстанції не дотримався, що відповідно до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК, тягне за собою скасування вироку.

Колегією суддів встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які полягають у тому, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не зазначив чіткого формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, за інкримінованою обвинуваченій ОСОБА_8 ч.1 ст.436-1 КК України.

Положеннями ч.1 ст.91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Колегія суддів звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст мотивувальної частини оскарженого вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України, суд дійшов висновку про наявність в її діях складу кримінального правопорушення та визнав її винуватою за вказаною нормою кримінального закону.

Разом з цим, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК, в мотивувальній частині вироку, суд чітко не сформував обвинувачення, визнане судом доведеним за результатами судового розгляду, зокрема не зазначив конкретно дату, час, місце скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, залишається незрозумілим зазначення у формулюванні обвинувачення в період часу вчинення злочину - з 2022 року по теперішній час, тобто суд не дав відповіді на питання, яким чином вчинення злочину продовжуватись по теперішній час.

Далі, у формулюванні обвинувачення не зазначено які конкретно публікації символіки комуністичного тоталітарного режиму поширила ОСОБА_8 , що позбавляє можливості встановити та перевірити чи відносяться ці публікації до вказаної символіки відповідно до висновку експерта та п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні на заборону пропаганди їхньої символіки».

Також колегія суддів звертає увагу, що у формулюванні обвинувачення місцевим судом вказано про те, що ОСОБА_8 поширювала символіку комуністичного тоталітарного режиму. Однак, у той же час, місцевим судом дії обвинуваченої кваліфіковано за ч.1 ст.436-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: поширення символіки комуністичного режиму. Тобто вбачається певна невідповідність формулювання обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченої, оскільки в кваліфікації не вказується «тоталітарного», хоча це вказано в формулюванні обвинувачення та зазначено в диспозиції статті кримінального закону.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст.374 КПК не можуть бути усунені шляхом зміни вироку, або ухвалення нового вироку апеляційним судом.

Апеляційний суд вважає, що відсутність в оскарженому вироку чіткого формулювання кваліфікації дій обвинуваченої, яка визнана судом доведеною за результатами судового розгляду, є порушенням прав обвинуваченої, які регламентовані ст.42 КПК, що в силу положень ст.412 КПК, також визнається колегією суддів істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення безумовно є ключовим предметом дослідження під час судового розгляду кримінального провадження по суті. При цьому, відсутність чіткого формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи у вироку унеможливлює якісний захист особи.

Окрім цього, з журналу судового засіданні від 28.05.2025 року вбачається, що під час підготовчого судового засідання, захисник ОСОБА_7 просив місцевий суд повернути обвинувальний акт прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК, оскільки не вказано місце скоєння кримінального правопорушення. Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала думку свого захисника.

Однак, з ухвали суду від 28.05.2025 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні призначено до судового розгляду, судом фактично не надано оцінку доводам сторони захисту про наявність підстав для повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК. Більш того, в ухвалі вказано, що обвинувачена ОСОБА_8 та захисник просили призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акта, що не узгоджується із журналом судового засідання від 28.05.2025 року.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржений вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст.ст.409, 412 КПК, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду справи, вирок підлягає скасуванню.

Апеляційний суд вважає, що встановлені порушення, допущені судом першої інстанції під час судового провадження та ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч.1 ст.412 КПК, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас згідно положень п.1 ч.1 ст.415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому колегія суддів також виходить з положень ч.1 ст.9 КПК, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

В той же час, відповідно до положень ч.6 ст.9 КПК, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскаржений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Частиною 2 та 3 ст. 415 КПК передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи захисника, викладені ним в апеляційній скарзі мають бути перевірені під час нового розгляду кримінального провадження.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2025 року в кримінальному провадженні №0000464 від 05.04.2024 року, яким ОСОБА_8 засуджена за ч.1 ст.436-1 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000464 від 05.04.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України, в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4