Справа № 461/7576/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/779/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в державі Оман, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2025 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України, -

встановила:

вироком Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, та виправдано його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні в сумі 18875 грн. 20 коп. віднесено на рахунок держави.

Згідно вироку, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на час дії в Україні воєнного стану, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області та беручи з 24.02.2022 участь в діяльності незаконного збройного формування 1 роти 5 стрілецького батальйону НОМЕР_1 стрілецького полку мобілізаційного резерву терористичної організації «ДНР», що входить до складу НОМЕР_2 бригади 49 армії російської федерації, на підставі наказів військового командування збройних сил російської федерації у межах загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації, керуючись ідеологічним мотивом, маючи на меті завдати шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, виконував завдання, пов`язані із забезпеченням бойових дій проти Збройних Сил України та виконував обов`язки із забезпечення різних видів та форм бою.

У такий спосіб ОСОБА_6 , на думку органу досудового розслідування, ігноруючи свій громадянський обов`язок, передбачений Конституцією України, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, діючи добровільно з усвідомленням негативних наслідків своїх дій та на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, 24.02.2022, перебуваючи у м. Донецьк, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, чим вчинив державну зраду.

Дії ОСОБА_6 , органом досудового розслідування, кваліфіковані як вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, а саме перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Окрім цього, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, достовірно знаючи про розпочату 24.02.2022 військовослужбовцями збройних сил російської федерації повномасштабну військову агресію проти України, яка супроводжувалась незаконним вторгненням на територію України, збройним нападом та окупацією частини території України, що продовжується по цей час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків, а також безпосередню участь у збройній агресії терористичної організації «ДНР», умисно брав участь у діяльності указаної терористичної організації.

ОСОБА_6 , на думку органу досудового розслідування, діючи умисно, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, з ідеологічних мотивів, 24.02.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, добровільно прибув до пункту збору мобілізованих терористичної організації «ДНР» у м. Донецьк, вступив до її лав, отримав військове обмундирування, стрілецьку зброю і боєприпаси до неї, та з цього часу до 01.06.2022 брав участь у діяльності вказаної терористичної організації, виконуючи завдання на території тимчасово окупованих населених пунктів Херсонської області, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України та забезпеченням різних видів та форм бою.

Дії ОСОБА_6 , органом досудового розслідування, кваліфіковані як участь у терористичній організації, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Також, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 , достовірно знаючи з розповсюджених повідомлень у засобах масової інформації та мережі Інтернет про проведення на території Донецької області України антитерористичної операції проти терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи, що така є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, 24.02.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, добровільно прибув до пункту збору мобілізованих терористичної організації «ДНР» у м. Донецьк, де вступив до її лав у складі не передбаченого законом збройного формування 1 роти 5 стрілецького батальйону НОМЕР_1 стрілецького полку мобілізаційного резерву терористичної організації «ДНР», що входить до складу 34 бригади 49 армії російської федерації та з цього часу до 01.06.2022 брав участь у діяльності вказаного не передбаченого законом збройного формування терористичної організації.

При цьому, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , вступаючи до вказаного не передбаченого законом збройного формування терористичної організації «ДНР», був достовірно обізнаний, що воно належить до збройних формувань, а саме - має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, які носять формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими органами досудового розслідування особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), має воєнізований характер завдань та методів здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних у протистоянні збройній агресії російської федерації та керованих нею терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», та ставить перед собою специфічні завдання.

Як стверджує орган досудового розслідування, ОСОБА_6 усвідомлював, що зазначене незаконне збройне формування терористичної організації «ДНР» не належить до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими визначено створення та функціонування збройних формувань України.

Як вказано в обвинувальному акті, ОСОБА_6 , беручи участь у вказаному не передбаченому законом збройному формуванні, відповідно до покладених на нього завдань, із закріпленою стрілецькою зброю та боєкомплектом до неї, керуючись статутами збройних сил російської федерації та терористичної організації «ДНР», у період часу з 24.02.2022 до 01.06.2022 виконував обов`язки «стрільця» в різних видах бою та формах його забезпечення проти Збройних Сил України в населених пунктах Херсонської області, які ними захоплені та окуповані під час збройної агресії.

Дії ОСОБА_6 , органом досудового розслідування, кваліфіковані як участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України.

На вирок суду прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить, оскаржуваний вирок скасувати, у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 111 КК України -13 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 258-3 КК України -10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 260 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В обґрунтування вказує, що у двох висновках експертів (№ СЕ-19/120-23/5068ФП від 12.05.2023 Тернопільського НДЕКЦ та №2544/25-35 від 07.05.2025 Київського НДІСЕ МЮ України наявні суттєві суперечності, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду заперечив свою причетність до вчинення кримінальних правопорушень та до зображення на вищевказаному відеозаписі, з метою всебічності, повноти й об`єктивності судового розгляду, забезпечення принципу змагальності, а також з метою встановлення достовірності однієї з ключових обставин - результатів ідентифікації особи, зображеної на відеозаписі, відповідно до ст. 336 КПК України, стороною обвинувачення в ході судового розгляду перед судом було заявлено письмове клопотання про виклик до суду експерта Тернопільського НДЕКЦ ОСОБА_10 для допиту у судовому засіданні з метою роз`яснення висновку експерта № СЕ-19/120-23/5068ФП від 12.05.2023, яку остання проводила у кримінальному провадженні. Однак судом першої інстанції у задоволенні такого клопотання було необгрунтовано відмовлено.

Прокурор вважає, що допит експерта ОСОБА_10 у судовому засіданні був обов`язковим, оскільки мав бути спрямований на роз`яснення термінології, окремих формулювань, з`ясування методу дослідження, уточнення компетенції експерта, пояснення розбіжностей між обсягом поставлених питань і висновками експерта, з`ясування суперечностей між висновком та іншими доказами, між декількома висновками, які проводилися щодо одного й того ж предмета та питання дослідження.

Крім того, допит експерта ОСОБА_10 , мав бути як один зі способів з`ясування (уточнення, роз`яснення) змісту її висновку, рецензії на висновок у кримінальному провадженні, а також перевірка висновку, як підґрунтя для формування внутрішнього переконання у вигляді згоди або незгоди з висновком експерта.

На думку прокурора, суд першої інстанції, не встановивши порушень процесуального порядку призначення і проведення експертизи, відхиливши клопотання сторони обвинувачення про допит експерта в судовому засіданні, не вірно оцінив повноту і достовірність використаних експертом відомостей, проігнорував вказівки апеляційного суду з використанням наданих процесуальних можливостей дослідити доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, які не були предметом дослідження при апеляційному розгляді даної справи, чим порушив істотні вимоги кримінального процесуального закону.

Крім того, зазначає, що не обґрунтована відмова в задоволенні клопотання за відсутності, на переконання суду, аргументованих доводів щодо необхідності дослідження доказів, які, на думку сторони обвинувачення, були досліджені неповністю або з порушеннями, свідчить про недотримання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду та може бути безумовною підставою для скасування судового рішення, лише якщо з такими висновками суду не погоджується учасник судового провадження.

Звертає увагу, що судом першої інстанції також відмовлено у задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо призначення експертизи матеріалів і засобів відео-звукозапису (фоноскопічної експертизи). Так, під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні орган досудового розслідування був позбавлений можливості проведення такого виду експертизи, оскільки у його розпорядженні були відсутні зразки голосу особи з установчими даними ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в ході судового розгляду свою причетність до кримінальних правопорушень заперечив.

Разом з цим, такі зразки голосу обвинуваченого були наявні у розпорядженні суду, а саме на аудіо та відеоносіях за результатами аудіо та відеофіксації судових засідань з розгляду обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні.

Вказане клопотання сторони обвинувачення було мотивовано також і тим, що голос може стати додатковою ознакою для ідентифікації особи, зображеної на відеозаписі, з метою всебічності, повноти й об`єктивності судового розгляду, забезпечення принципу змагальності, а також з метою встановлення достовірності однієї з ключових обставин - результатів ідентифікації особи, зображеної на відеозаписі.

Вважає, викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання сторони обвинувачення про виклик експерта а також про призначення експертизи матеріалів і засобів відео-звукозапису (фоноскопічної експертизи) - є переконливими.

Наголошує, що відмова в задоволенні судом першої інстанції заявлених стороною обвинувачення вищевказаних клопотань є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також прямим ігноруванням вказівки апеляційного суду з використанням наданих процесуальних- можливостей дослідити доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, які не були предметом дослідження при апеляційному розгляді даної справи та свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки суд не дослідив усі обставини, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, так як клопотання сторони обвинувачення були належним чином умотивовані та містили підстави, які би доводили необхідність допиту експерта для роз`яснення висновку та призначення фоноскопічної експертизи. Та обставина, що суд першої інстанції не допитав експерта, не призначив експертизу, призвела та вплинула на справедливість судового розгляду в цілому і відповідно могла перешкодити ухваленню законного й обґрунтованого судового рішення.

На апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав заперечення.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого (виправданого) та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу прокурора та просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок ухвалюється також при встановленні судом відсутності події кримінального правопорушення та при встановленні судом відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь, суд першої інстанції прийняв законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення про недоведеність вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 .

При цьому, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Усі надані сторонами докази були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції й не підтвердили пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції повно, всебічно, неупереджено та об`єктивно дослідив усі обставини кримінального провадження і дав правильну оцінку дослідженим доказам. Свої висновки щодо дослідження та оцінки доказів суд належним чином мотивував у вироку. З цими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, виходячи з презумпції невинуватості, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини обвинувачених, суд відносить і тлумачить на їх користь.

Так, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуваний вирок, відповідно до ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно з яким сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку.

Так, судом в ході розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог загальних засад кримінального судочинства, положень ст.ст. 84-87, 94 КПК України було досліджено наступні докази, надані сторонами кримінального провадження, зокрема, стороною обвинувачення були надані наступні докази, які були досліджені в ході розгляду справи судом першої інстанції, а саме:

дані, що містяться у повідомленні про виявлені кримінальні правопорушення від 27.06.2022, а також рапорті про виявлені кримінальні правопорушення від 27.06.2023, згідно яких ОСОБА_6 , будучи мобілізованим з кінця лютого-початку березня 2022 року по дату складання повідомлення про кримінальне правопорушення, проходив службу у 1 роті 5 стрілецького батальйону НОМЕР_1 стрілецького полку мобілізаційного резерву терористичної організації «ДНР», що входить до складу 34 бригади 49 армії російської федерації, яка є частиною окупаційних військ. Окрім того, ОСОБА_6 на час складання повідомлень про кримінальні правопорушення перебував у складі вказаного незаконного збройного формування на лінії зіткнення між підрозділами російської окупаційної армії та ЗСУ на тимчасово окупованій території Херсонської області /т.1, а.с.75-77/;

інформацію, надану ГУ ДМС України у Львівській області від 29.06.2022 з додатком - оптичним диском, а також особовою карткою ОСОБА_6 , яка свідчить про отримання паспорта громадянина України останнім, а також його перебування у статусі громадянина України /т.1, а.с.81-82/;

дані, що містяться у протоколі огляду від 09.05.2023 з додатком-компакт диском, наявної в інтернет-мережі у Ютуб-каналі користувача «Inform Napalm» посилання ІНФОРМАЦІЯ_3 , де 02.06.2022 розміщено відеозапис тривалістю 06 хв. 16 сек. під назвою «Мобилизация в «ДНР» 2022. Обращение к Путину», на якому в період часу з «4:21 хв. до 4:32 хв.» зображено особу у військову камуфляжну форму зі зброєю, яка представилась ОСОБА_6 , та з вказаного відеозапису вбачається про те, що за вказаними посиланнями в інтернет-мережі виявлено відеозвернення особового складу 1 роти 5 стрілецького батальйону НОМЕР_1 стрілецького полку мобілізаційного резерву терористичної організації «ДНР», та так звані військовослужбовці вказаного НЗФ (у тому числі і ОСОБА_6 ) звертаються до ОСОБА_11 з проханням перевірити законність їхнього знаходження у складі 34 бригади 49 армії, а також щодо ігнорування керівництвом штабу вказаного незаконного збройного формування їхніх скарг щодо неможливості проходити подальшу службу у вказаному НЗФ у зв`язку із поганим станом здоров`я (зокрема ОСОБА_6 на вказаному відео доводить, що у нього вдома перебуває дружина та 4 дітей, на час мобілізації дружина була вагітна та коли народила, то виявилось що дитина не здорова)/т.1, а.с.109-112/;

інформацію, надану Державною Міграційною службою України від 28.09.2022 про оформлення ОСОБА_6 паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданого органом 1402, що підтверджує його статус громадянина України /т.1, а.с.84-85/;

інформацію, надану оперативним підрозділом УСБУ у Львівській області від 27.01.2023 на виконання доручення слідчого, про наявність у ОСОБА_6 ідентифікаційного коду та про те, що станом на 27.01.2023 у оперативного підрозділу була наявна інформація про те, що вказана особа брала участь у бойових діях на тимчасово окупованій території Херсонської області, зокрема в районі населених пунктів Урожайне, Костирка, Раківка, Томарне Бериславської сільської громади Бериславського району Херсонської області на посаді стрільця /т.1, а.с.86/;

висновком судової портретної експертизи від 12.05.2023, згідно якого зображення особи у відеозаписі з назвою «Мобилизация в «ДНР» 2022. Обращение к Путину», на якому в період часу з «04:21 хв. по 04:21 хв.» зображено особу, яка представилась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на фотознімку з особової картки на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданому на дослідження у якості порівняльного матеріалу, належать одній особі /т.1, а.с.114-119/.

На підтвердження невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, а також на підтвердження факту перебування останнього на момент скоєння інкримінованих йому діянь перебував в на території держави Султанат Оман, стороною захисту були надані наступні докази, які були досліджені в ході розгляду справи судом першої інстанції, а саме:

копію паспорта громадянина України для виїзду закордон з відмітками про видачу віз для поїздок закордон та про перетин кордону держави Оман. Зокрема, відповідно до паспорту громадянина України для виїзду закордон № НОМЕР_4 , виданого 18 січня 2013 року, одна з віз на перебування у ОСОБА_12 видавалась 01.11.2020 і була чинною до 24.10.2022 /т.1, а.с.165-199/;

посвідчення водія транспортного засобу, видані ОСОБА_13 (зокрема, номер ліцензії 115806302, виданий 04.02.2019 і чинний до 04.02.2022, з продовження до 03.02.2024 та до 26.01.2026, місцем видачі яких вказано місто Мускат столиця Султанату Оман) /т.1, а.с.199-211/;

картки резидента ОСОБА_14 на ім`я ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 : № НОМЕР_5 (дійсна до 24.10.2024), № НОМЕР_6 (дійсна до 24.10.2022) та № НОМЕР_7 (дійсна до 23.10.2020), де вказується професія ОСОБА_6 на території Султанату Оман «електрик з обслуговування електрообладнання, робота без супроводу Насер та Сулейман Тредінг» /т.1, а.с.216-224/;

копію трудового договору, стороною якого є ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працює на посаді інженера з технічної підтримки (український паспорт НОМЕР_8 / картка резидента Оману НОМЕР_9 ) C&J Maintenance Solutions з 29 жовтня 2018 року і по теперішній час /т.1, а.с.225-231/;

лист технічного директора C& ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), з якого випливає те, що ОСОБА_16 , працюючи на посаді інженера з технічної підтримки (український паспорт НОМЕР_8 / картка резидента Оману НОМЕР_9 ) C&J Maintenance Solutions з 29 жовтня 2018 року і по теперішній час, перебував у 30-денній щорічній відпустці відповідно до трудового договору, який включав оплачений компанією зворотний авіаквиток з 29 квітня 2021 по 28 травня 2021. Після повернення він був зобов`язаний пройти 7-денний карантин у готелі Muscat Plaza відповідно до розпоряджень Міністерства охорони здоров`я Султанату Оман проти COVID-19 до 4 червня 2021 року. 5 червня 2021 року приступив до виконання своїх обов`язків і з того часу працює. Протягом періоду, що минув після повернення, він залишався в країні і брав лише короткострокову відпустку, не виїжджаючи за межі країни наступні періоди 02.10.2022 06.10.2022, 15.05.2023 22.05.2023 та 12.11.2023 23.11.2023, провести час із членами своєї родини, які відвідували Султанат Оман /т.1, а.с.237-250/;

випискою банківського рахунку ОСОБА_6 , де відображені транзакції, здійснені на території Султанату Оман. Зокрема, серед транзакцій є: а) внесення щомісячної плати за оренду житла (дати перерахунку коштів на рахунок орендодавця ОСОБА_19 02/01/2022, 31/01/2022, 28/02/2022, 31/03/2022, 26/04/2022, 30/05/2022, 30/06/2022, 28/07/2022, 31/08/2022, 29/09/2022, 02/11/2022, 29/11/2022, 29/12/2022); б) нарахування заробітної плати та компенсація робочих витрат за наявністю наданих чеків/рахунків (паливо, їжа тощо) (дати нарахувань заробітної плати 02/01/2022 за грудень, 03/02/2022 за січень, 28/02/2022 за лютий, 31/03/2022 за березень, 26/04/2022 за квітень, 31/05/2022 за травень, 30/06/2022 за червень, 28/07/2022 за липень, 31/08/2022 за серпень, 02/10/2022 за вересень, 02/11/2022 за жовтень, 29/11/2022 за листопад, 29/12/2022 за грудень); в) оплата розстрочки авто (дати переказів 02/01/2022, 03/02/2022, 28/02/2022, 31/03/2022, 26/04/2022, 31/05/2022, 30/06/2022, 28/07/2022, 31/08/2022, 02/10/2022, 02/11/2022, 03/11/2022); г) оплата рахунків за інтернет та мобільний зв`язок (дата сплати // номер квитанції: 28/02/2022 // № 22; 31/03/2022 // № 27; 26/04/2022 // № 92; 31/05/2022 // № 72; 30/06/2022 // без №; 28/07/2022 // № 18; 31/08/2022 // № 25; 14/09/2022 // 48; 02/10/2022 // № 20; 02/11/2022 // № 74; 29/11/2022 // № 47; 29/12/2022 // № 52); д) платежі за купівлю алкогольних напоїв в магазинах, відведених на території Султанату Оман для його продажу лише за наявністю дійсного дозволу (дата купівлі // магазин: 02/01/2022 // Onas Trading; 05/01/2022 // Sohar Catering; 12/01/2022// Onas Trading; 13/01/2022 // Onas Trading; 01/02/2022 // Onas Trading; 02/02/2022 // Desert; 07/02/2022 // Onas Trading; 10/02/2022 // Desert; 17/02/2022 // Desert; 22/02/2022 // Desert; 24/02/2022 // Desert; 03/03/2022 // Desert; 08/03/2022 // Desert; 12/03/2022 // Sohar Catering; 16/03/2022 // Sohar Catering; 23/03/2022 // Onas Trading; 24/03/2022 // Onas Trading; 30/03/2022 // Sohar Catering; 02/04/2022// Desert; 04/05/2022 // Sohar Catering; 09/05/2022 // OUA; 17/05/2022 // Desert; 17/05/2022 // Gulf Supply; 25/05/2022 // Desert; 02/06/2022 // Sohar Catering; 04/06/2022 // Onas Trading; 06/06/2022 // Sohar Catering; 13/06/2022 // African; 15/06/2022 // Onas Trading; 16/06/2022 // African; 22/06/2022 // African; 23/06/2022 // Sohar Catering; 25/06/2022 // African; 28/06/2022 // Onas Trading; 02/07/2022 // Sohar Catering; 05/07/2022 // Desert; 11/07/2022 // Sohar Catering; 14/07/2022 // Onas Trading; 18/07/2022 // Sohar Catering; 19/07/2022 // Onas Trading; 21/07/2022 // African; 27/07/2022 // Onas Trading; 01/08/2022 // Onas Trading; 02/08/2022 // African; 03/08/2022 // Sohar Catering; 06/08/2022 // Sohar Catering; 06/08/2022 // Desert; 11/08/2022 // Onas Trading; 13/08/2022 // Sohar Catering; 16/08/2022 // Sohar Catering; 01/09/2022 // Onas Trading; 03/10/2022 // Gulf Supply; 11/10/2022 // African; 20/10/2022 // African; 02/11/2022 // African; 07/11/2022 // Sohar Catering; 07/11/2022 // African; 10/11/2022 // Onas Trading; 01/12/2022 // African; 01/12/2022 // Onas Trading; 05/12/2022 // Desert; 06/12/2022 // African; 15/12/2022 // African); е) платежі в рамках закупівель та взаєморозрахунків на території Султанату Оман;

скріншоти дозволів (ліцензій) на купівлю алкогольних напоїв на території Султанату Оман (з геолокацією їхнього використання) /т.3, а.с.7-44;

копію договору про найм житла у Султанаті Оман із банківським підтвердженням своєчасної оплати за нього;

скріншоти переписок за допомогою електронної пошти, а також інших месенджерів (з відповідними фотографіями розташування ОСОБА_6 );

скріншоти постів в Instagram із автоматично зафіксованою геолокацією на території держави Оман, зокрема, скріншот із застосунку Instagram відображає публікації від 27.03.2022, 30.03.2022, 31.05.2022, 02.06.2022 року тощо із локацією у Губернаторстві Маскат /т.3, а.с.48-50, 69-108/.

Дослідивши та перевіривши докази, надані сторонами, суд першої інстанції прийшов до переконання про відсутність фактів або інформації, які б у своїй сукупності могли свідчити про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції вважає за необхідне погодитися і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.111 КК України державна зрада - це діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, яке може полягати у трьох формах: 1) перехід на бік ворога в період збройного конфлікту; 2) шпигунство; 3) надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Частиною 1 ст.258-3 КК України, передбачено відповідальність за створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації.

Згідно ч.2 ст.260 КК України, відповідальність настає за створення не передбачених законом збройних формувань або участь у їх діяльності.

Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуваний вирок, відповідно до ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та встановив недоведеність факту вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 260 КК України, при цьому докладно навів підстави для виправдання обвинуваченого та мотиви, з яких відкинув докази обвинувачення.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , уродженець міста Донецька, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 24.02.2022, перебуваючи у м. Донецьк, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, чим вчинив державну зраду.

Окрім того, зазначив, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , уродженець міста Донецька, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 24.02.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, добровільно прибув до пункту збору мобілізованих терористичної організації «ДНР» у м. Донецьк, вступив до її лав, отримав військове обмундирування, стрілецьку зброю і боєприпаси до неї, та з цього часу до 01.06.2022 брав участь у діяльності вказаної терористичної організації, виконуючи завдання на території тимчасово окупованих населених пунктів Херсонської області, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України та забезпеченням різних видів та форм бою.

Також, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , уродженець міста Донецька, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 24.02.2022 до 01.06.2022 виконував обов`язки «стрільця» 1 роти 5 стрілецького батальйону 113 стрілецького полку мобілізаційного резерву терористичної організації «ДНР», що входить до складу 34 бригади 49 армії російської федерації, в різних видах бою та формах його забезпечення проти Збройних Сил України в населених пунктах Херсонської області, які ними захоплені та окуповані під час збройної агресії.

Суд зазначав, що твердження сторони обвинувачення, про те, що вищезазначені дії вчинені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , уродженцем міста Донецька, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не підтверджені допустимими доказами.

Зокрема, дані, що містяться у протоколі огляду від 09.05.2023 з додатком-компакт диском, наявної в інтернет-мережі у Ютуб-каналі користувача «Inform Napalm» посилання ІНФОРМАЦІЯ_3 , де 02.06.2022 розміщено відеозапис тривалістю 06 хв. 16 сек. під назвою «Мобилизация в «ДНР» 2022. Обращение к Путину», на якому в період часу з «4:21 хв. до 4:32 хв.» зображено особу у військовій камуфляжні формі зі зброєю, яка представилась ОСОБА_6 , не можуть бути належними та достовірними доказами факту вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, оскільки особа, яка на зазначеному відео назвалась як « ОСОБА_20 », однак не вказала ані дати свого народження, ані зареєстрованого місця проживання, ані реєстраційного номеру облікової картки платника податків. Зазначена обставина може свідчити про те, що на відео зображений інший « ОСОБА_6 », який також є громадяном України.

Окрім того, наданий прокурором висновок судової портретної експертизи від 12.05.2023, який є одним з ключових доказів сторони обвинувачення, відповідно до якого зображення особи у відеозаписі з назвою «Мобилизация в «ДНР» 2022. Обращение к Путину», на якому в період часу з «04:21 хв. по 04:21 хв.» зображено особу, яка представилась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на фотознімку з особової картки на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданому на дослідження у якості порівняльного матеріалу, належать одній особі, суд не може визнати належним та допустимим доказом, враховуючи наступне.

Як вбачається з висновку судової портретної експертизи від 12.05.2023, експерту для дослідження надавався відеозапис з YouTube та фотознімок з ДМС, що свідчить про обмеженість обсягу інформації, яка надавалась експерту.

З огляду та неточності, які мали місце у висновку судової портретної експертизи від 12.05.2023, а також враховуючи безпосередню участь обвинуваченого ОСОБА_6 в ході розгляду справи, ухвалою суду від 18.02.2025 у кримінальному провадженні №0000253 від 15.08.2023 призначено повторну судову портретну експертизу. На дослідження експерту судом надано відеозапис з YouTube, фотозображення з особової картки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надані Державною міграційною службою, а також фотозображення та відеозаписи, надані ОСОБА_6 .

На виконання ухвали суду отримано висновок експерта за результатами проведення повторної судової портретної експертизи №2544/25-35 від 07.05.2025, згідно якого експертом зроблено висновок, що на відеозаписі з назвою «Мобилизация в «ДНР» 2022. Обращение к ОСОБА_21 » (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 ), на якому в період часу з «04:21 хв. по 04:32 хв.» зображено особу, яка представилась ОСОБА_6 , запис якого знаходиться на оптичному носії інформації DVD-R (т.1, а.с.112), та на оптичному диску CD-R, наданому Державною міграційною службою разом із листом №6.1-14288/6-24 від 10.12.2024, яке містить фотозображення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (в електронному вигляді), а також на фотозображеннях та відеозаписах, які містяться у папці « ОСОБА_6 , 22.01.1985 (ПІН )» на флеш-накопичувачі PQI TravellingDisk U230 білого кольору, об`ємом пам`яті 4 ГБ (номер 2711) зображено різні особи /т.5, а.с.84-101/.

Також, суд прийняв до уваги докази сторони захисту, а саме; копію паспорта громадянина України ОСОБА_6 для виїзду закордон з відмітками про видачу віз для поїздок закордон та про перетин кордону держави Оман; посвідчення водія транспортного засобу, видані ОСОБА_13 ; картки резидента Султанату Оман на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вказується професія ОСОБА_6 на території Султанату Оман «електрик з обслуговування електрообладнання, робота без супроводу ОСОБА_22 »; копію трудового договору; лист технічного директора C& ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ); випискою банківського рахунку ОСОБА_6 , де відображені транзакції, здійснені на території Султанату Оман; скріншоти дозволів (ліцензій) на купівлю алкогольних напоїв на території Султанату Оман (з геолокацією їхнього використання); копію договору про найм житла у ОСОБА_23 із банківським підтвердженням своєчасної оплати за нього; скріншоти переписок за допомогою електронної пошти, а також інших месенджерів (з відповідними фотографіями розташування ОСОБА_6 ); скріншоти постів в Instagram із автоматично зафіксованою геолокацією на території держави Оман, зокрема, скріншот із застосунку Instagram відображає публікації від 27.03.2022, 30.03.2022, 31.05.2022, 02.06.2022 року тощо із локацією у ОСОБА_24 , які підтверджують факт перебування ОСОБА_6 в період інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме з 24.02.2022 по 01.06.2022 на території держави Оман.

З об`єктивної сторони державна зрада може виявитися у такій формі як перехід на бік ворога в умовах воєнного стану.

Перехід на бік ворога означає, що громадянин України надає безпосередню допомогу державі, з якою Україна та той час перебуває у стані війни.

З наданих стороною захисту доказами, судом встановлено, що ОСОБА_6 в період з 24.02.2022 по 01.06.2022 перебував на території держави Оман. Відтак, докази, що ОСОБА_6 надавав допомогу державі агресору відсутні.

З суб`єктивної сторони державна зрада характеризується виною у виді прямого умислу. Вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога і бажає цього.

Суд першої інстанції зазначив, що з досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_6 з 28 травня 2021 року до України, тобто держави свого походження не повертався. Вказане свідчить про свідомий вибір ОСОБА_6 визначення свого місця проживання, що респондується з положеннями ст.13 Декларації та ст. 8 Конвенції.

При цьому, підставно судом першої інстанції зроблено висновок про те, що з врахуванням досліджених обставин у ОСОБА_6 відсутній прямий умисел на вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та економічній безпеці України у вигляді переходу на бік ворога, оскільки останній з 28 травня 2021 року перебуває на території держави Оман.

Жодним доказом не підтверджено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , уродженець міста Донецька, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мав на меті перейти на бік ворога в умовах воєнного стану, брав участь у терористичній організації чи у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

Здійснюючи оцінку показань обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції, з належним обґрунтуванням взяв до уваги їх як належний та допустимий доказ, оскільки його показання є послідовними щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема того, що останній в період інкримінованих йому дій, перебував на території іншої держави, відтак не міг перейти на бік ворога в період збройного конфлікту, приймати участь у терористичній організації чи у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

Водночас і колегія суддів вважає, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, наведені прокурором у обвинувальному акті, є припущенням, заснованим на його власному сприйнятті того, як могли відбуватись події, а не на фактичних обставинах, підтверджених сукупністю належних та допустимих доказів.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, виходячи з презумпції невинуватості, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини обвинувачених, суд відносить і тлумачить на їх користь.

Згідно з практикою Верховного Суду під час оцінки доказів слід керуватися критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цьому кримінальному провадженні зроблено не було. Тобто дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, що є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин було вчинено, і обвинувачений є винним у вчиненні саме цього злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в межах кримінального процесуального закону, тобто дотрималися положень ст. 22 КПК України.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі прокурора про неповноту судового розгляду та невиконання судом першої інстанції вказівок апеляційного суду то такі свого підтвердження не знайшли.

Із матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 01.07.2024 року вирок Галицького районного суду м. Львова від 27.11.2023 було скасовано саме у зв`язку з необхідністю перевірки доводів сторони захисту щодо можливої відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 на території України у період інкримінованих подій та зобов`язано суд першої інстанції дослідити ці доводи з урахуванням наданих процесуальних можливостей.

Суд першої інстанції повною мірою виконав зазначені вказівки апеляційної інстанції, зокрема забезпечив безпосередню участь обвинуваченого у судовому розгляді шляхом відеоконференції; повно і всебічно дослідив усі матеріали, надані сторонами, включно з документами, що підтверджують перебування ОСОБА_6 у ОСОБА_23 у період з лютого по червень 2022 року; призначив повторну судову портретну експертизу, проведену Київським НДІСЕ МЮ України, яка дала можливість достовірно встановити, що особа на відеозаписі та обвинувачений є різними особами; надав сторонам можливість висловити свою позицію та заявити клопотання, чим забезпечив принципи змагальності та рівності сторін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду ґрунтуються лише на незгоді прокурора з оцінкою доказів, що не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду (постанова ККС ВС від 19.09.2019 у справі № 750/5678/16-к).

Крім цього, прокурор стверджує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик експерта Тернопільського НДЕКЦ ОСОБА_10 для роз`яснення висновку судової портретної експертизи № СЕ-19/120-23/5068ФП від 12.05.2023.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1, 3 ст.356 КПК України, виклик експерта є правом, а не обов`язком суду, і здійснюється лише за наявності підстав для з`ясування змісту або методології висновку, якщо це необхідно для повного з`ясування обставин справи.

У матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що висновок експерта ОСОБА_10 був незрозумілим, суперечливим або потребував додаткового роз`яснення. Більше того, під час проведення експертизи експерт не заявляла жодних клопотань про надання додаткових матеріалів, що свідчить про достатність наданих відомостей для формулювання висновку.

У подальшому суд першої інстанції, керуючись принципом повноти дослідження доказів, призначив повторну експертизу у Київському НДІСЕ, яка мала у своєму розпорядженні значно ширший обсяг матеріалів (зокрема фотозображення і відео, надані обвинуваченим), що дозволило зробити більш достовірні висновки.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 та ч. 2 ст. 101 КПК України, суд оцінює кожний доказ, у тому числі висновки експертів, з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, і, якщо висновки різних експертів суперечать один одному, оцінює їх у сукупності з іншими доказами, надаючи перевагу тому з них, який є більш повним, логічним та узгодженим з іншими матеріалами справи.

Згідно з висновком судової портретної експертизи Київського НДІСЕ МЮ України № 2544/25-35 від 07 травня 2025 року встановлено, що об`єкт дослідження (особа, зафіксована на відеозаписі з YouTube-каналу Inform Napalm) та обвинувачений ОСОБА_6 не є однією і тією ж особою, що спростовує доводи сторони обвинувачення про його ідентичність із особою на відео.

За таких обставин, відмова у виклику експерта ОСОБА_10 була обґрунтованою, оскільки допит не мав би суттєвого значення для встановлення обставин справи і лише дублював би вже наявні матеріали. Подібна правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду від 24.10.2024 у справі №169/546/22, згідно з якою виклик експерта є доцільним лише у випадку, якщо його пояснення можуть вплинути на результати оцінки доказів.

Крім цього, в апеляційній скарзі прокурор наполягає на тому, що суд безпідставно відмовив у призначенні фоноскопічної експертизи для ідентифікації голосу особи на відеозаписі.

Разом з тим, суд першої інстанції у вироку навів належне та обґрунтоване пояснення причин відмови у призначенні фоноскопічної експертизи, з яким погоджується і колегія суддів. Зокрема, суд зазначив, що наданий відеозапис має низьку якість звукового ряду, містить короткий фрагмент мовлення та значні фонові шуми, що унеможливлює проведення достовірного порівняльного дослідження. Крім того, зразки голосу обвинуваченого, отримані з відеозаписів судових засідань, не можуть вважатися еталонними для ідентифікації, а тому проведення зазначеної експертизи не мало б практичного значення для встановлення істотних обставин у справі.

Відповідно до норм ст.242 КПК України, експертиза призначається лише у разі наявності фактичних підстав і потреби у спеціальних знаннях. У даній ситуації таких підстав не було, оскільки вже проведена повторна портретна експертиза дала достовірні висновки, що спростовують ідентичність особи на відео та обвинуваченого.

Суд першої інстанції діяв у межах своїх процесуальних повноважень і не допустив жодного порушення права сторони обвинувачення на подання доказів. Доводи прокурора у цій частині є спробою поставити під сумнів дискреційні повноваження суду, які за змістом КПК є виключною компетенцією суду першої інстанції.

На переконання колегії суддів, відсутні підстави для того, щоб зробити висновок про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Як встановлено судом першої інстанції, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів не доведена жодним належним та допустимим доказом.

Дані сторони обвинувачення ґрунтуються переважно на припущеннях та суперечливих матеріалах (рапорти, довідки СБУ, відеозапис з YouTube), які не утворюють системи доказів, взаємопов`язаних між собою.

Натомість сторона захисту надала переконливі докази, що обвинувачений з 28 травня 2021 року постійно проживає у Султанаті Оман, де офіційно працює інженером технічної підтримки, і з того часу до України не повертався. Ці обставини підтверджені документами, поданими до суду, та не були спростовані стороною обвинувачення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов єдиного можливого висновку обвинувачення є недоведеним поза розумним сумнівом, що цілком узгоджується з вимогами ст.17 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Барбера, Мессеге і Джабардо проти Іспанії», «Телфнер проти Австрії», де наголошено, що всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на користь обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на необхідність дотримуватися принципу юридичної визначеності, який є одним із фундаментальних аспектів верховенства права і передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою касацію, а сама можливість існування двох думок на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть бути лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України»).

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції було створено необхідні умови для реалізації сторонами принципів змагальності й диспозитивності, закріплених у статтях 22 та 26 КПК. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні й доведеності їх переконливості перед судом.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора не спростовують правильності висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, і не ставлять під сумнів його законність.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4