Провадження № 1-кп/686/1917/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду кримінальне провадження №0002803 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця, учасника бойових дій, раніше не судимого, за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,

встановив:

31 жовтня 2025 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшов направлений, у порядку ст. 291 КПК України, прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Обвинувальний акт надійшов в суд відповідно до ст.314 КПК України. Справа підсудна Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області. Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, немає. Справа може бути призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Враховуючи положення п.п.1, 4, 4-1 ч.1, ч.2 ст.336 КПК України, а також те, що за станом здоров`я обвинувачений ОСОБА_4 , який перебуває у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», не може бути доставлений у судове засідання під конвоєм, тому, з метою забезпечення оперативності судового провадження в умовах воєнного стану та участі в цьому провадженні обвинуваченого ОСОБА_4 , який не заперечив проти здійснення дистанційного судового провадження та участь якого під час судового розгляду є обов`язковою, суд вважає за необхідне здійснювати судове провадження дистанційно, в режимі відеоконференції між Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області та ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Прокурором заявлене клопотання, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового провадження, щодо витребування відносно ОСОБА_4 досудової доповіді з уповноваженого органу пробації.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, нижня межа санкції яких не перевищує п`яти років позбавлення волі, суд вважає за доцільне, відповідно до ч.2 ст.314-1 КПК України, доручити уповноваженому органу пробації надати досудову доповідь відносно ОСОБА_4 .

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Форма та зміст позовної заяви відповідають вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, а тому, в силу ст. 128 КПК України, її слід прийняти для спільного розгляду з кримінальним провадженням.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2025 р., було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 05.11.2025 р. До спливу цього строку судове провадження, враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення та проведених у кримінальному провадженні процесуальних (слідчих) дій (згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування), завершити не представляється можливим.

Прокурор заявив клопотання, проти задоволення якого не заперечили обвинувачений, його захисник та потерпілі, про продовження відносно ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора слід задовольнити, дію запобіжного заходу, застосованого під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою, продовжити. Підстав для зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід, на цей час суд не вбачає.

При цьому суд враховує, що ризики, які були доведені прокурором у суді при застосуванні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились. Останній обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, які, за своїм характером, становлять особливу суспільну небезпеку та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, у тому числі й не допитані потерпілі та свідки, а відтак обвинувачений, усвідомлюючи, яке покарання йому може загрожувати у разі засудження, знаходячись на волі, може незаконно на них впливати та переховуватись від суду.

Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, шляхом застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ОСОБА_4 процесуальних рішень по справі.

Відомості про особу ОСОБА_4 , який є раніше не судимою особою, військовослужбовцем, учасником бойових дій, має постійне місце проживання, родину, зокрема, матір із якою він спільно не проживає, не є визначальними і такими, що б давали можливість скасувати або змінити запобіжний захід на інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема й у вигляді застави, домашнього арешту, особистої поруки чи особистого зобов`язання.

Відсутні й відомості щодо інших обставин, які б переважили вищеозначені, заявлені прокурором, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Більш того, стороною захисту не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при застосуванні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та які нові обставини виникли після прийняття цього процесуального рішення, не наведено переконливих доказів й того, що зменшились вказані ризики.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_4 під вартою, на даний час, не встановлено.

За наведених обставин, судом відхиляються, зазначені захисником аргументи про те, що на сьогоднішній день відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 не має можливості та не буде переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих і свідків. До того ж, саме для запобігання вказаним ризикам і був застосований ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, у зв`язку із цим, слід вважати дієвим заходом.

Продовжуючи строк тримання ОСОБА_4 під вартою, суд також враховує, що своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються і вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження його дії. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на те, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкриміновано вчинення злочину із застосуванням насильства до потерпілих, з урахуванням вищенаведених ризиків, суд, на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України, вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Інших клопотань, пов`язаних із судовим розглядом, на цій стадії судового провадження не заявлено.

Керуючись ст.ст. 31, 128, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 314-316, 336, 392, 532 КПК України, суд

постановив:

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України призначити до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду (м.Хмельницький, вул. Пилипчука, 1) на 14 год. 30 хв. 13 листопада 2025 року та здійснювати дистанційно в режимі відеоконференції між Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області та ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Доручити начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» забезпечити проведення у вищевказаний час відеоконференції, у тому числі, вручити ОСОБА_4 пам`ятку про права і обов`язки обвинуваченого та перебувати поряд із ним до закінчення судового засідання.

Доручити Хмельницькому районному відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області до 13 листопада 2025 року надати досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, прийняти до спільного розгляду з кримінальним провадженням та визнати ОСОБА_7 цивільним позивачем, а ОСОБА_4 цивільним відповідачем.

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 01 січня 2026 року включно.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, робити з них необхідні виписки та копії.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя