Справа № 513/983/25
Провадження № 1-кп/513/136/25
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області кримінальне провадження №0000979, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2025 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сарата Саратського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, суд, -

В С Т А Н О В ИВ :

Згідно з постановою Саратського районного суду Одеської області від 23 червня 2025 року у справі № 513/710/25, яка набрала законної сили 04 липня 2025 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст. 130 КУпАП України та накладено адміністративні стягнення:

- за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;

-за ч.5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації транспортного засобу.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП визначено ОСОБА_4 остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає суму 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вищезазначеної постанови суду, яка набрала законної сили 04 липня 2025 року про те, що вищезазначеним рішенням суду його позбавлено права керування транспортним засобом, будучи ознайомленим із її змістом працівниками відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області 15 липня 2025 про, що свідчий наявний на постанові особистий підпис ОСОБА_4 та проставлена ним особисто дата.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що його позбавлено права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, умисно з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи реальну можливість виконати постанову, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст. 129-1 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, всіма органами державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставин.

Так, всупереч вищезазначеного рішення суду, яке набрало законної сили, ОСОБА_4 , 17 липня 2025 року близько 19 години 26 хвилин, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2102», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Садовій, селища Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області, був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, за порушення правил Дорожнього руху, а саме п.2.3.в, про що працівниками поліції складено відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 5248671 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Окрім цього, всупереч вищезазначеного рішенню суду, ОСОБА_4 , 18 липня 2025 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2102», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільному шляху Т1608, біля населеного пункту селища Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області, був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, за порушення правил Дорожнього руху, а саме п.2.3.в, про що працівниками поліції складено відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕПР 1 № 395667 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також порушення правил Дорожнього руху, а саме 2.5, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5256684 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вищевказані дії ОСОБА_4 свідчить про умисне ухилення останнього від виконання вказаного судового рішення.

01 серпня 2025 року до Саратського районного суду Одеської області разом з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 надійшла угода від 31 липня 2025 року про визнання винуватості, укладена між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

Згідно з угодою, сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.382 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Сторонами угоди визначено узгоджене покарання, яке має понести ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200.00 ( десять тисяч двісті) гривень.

При укладені угоди враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст.66 КК України, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.67 КК України відсутні.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Частиною 3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти відповідні рішення, в тому числі положеннями п.1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, а саме: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

ОСОБА_4 свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстави, передбачені ч.7 ст. 474 КПК України відсутні, просила суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні наголосив, що затвердження угоди відповідає вимогам КПК України, а укладення угоди є добровільним зі сторони обвинуваченого, без застосування будь-якого примусу, погроз чи не відображених в угоді обіцянок.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену сторонами вид та міру покарання.

На підставі повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його пояснень в ході судового засідання, суд вважає повністю доведеним факт скоєння та вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому суд наголошує, що об`єктивність та повнота матеріалів досудового слідства учасниками судового провадження в судовому засіданні не оспорювалась.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, оскільки ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність постанови Саратського районного суду Одеської області від 23 червня 2025 року у справі № 513/710/25, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст. 130, ч.2 ст.36 КУпАП, та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що дорівнює сумі 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації транспортного засобу, яка набрала законної сили 04 липня 2025 року, відповідно, та будучи ознайомлений з її змістом, вчинив її умисне невиконання.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, а також наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_4 .

При її затвердженні та узгоджені міри покарання, враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України, оскільки визначена у межах ч.1 ст. 382 КК України та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину (нетяжкий злочин), обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, має сім`ю, місце реєстрації, проживання та відсутність обтяжуючих обставин.

Суд, враховуючи усі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, його відношення до вчиненого, вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливо досягти з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200.00 ( десять тисяч двісті) гривень.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання. Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази по даному провадженню слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Зі змісту ч.4 ст. 174 КПК України вбачається, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст.314, ч. 2 ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 31 липня 2025 року про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200( десять тисяч двісті) гривень.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази у справі визнані постановою про приєднання предметів до провадження як речових доказів від 22.07.2025 року: 2 електронних носія DVD-R диски з відеозаписами з нагрудного реєстратора співробітників СРПП ВП№1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області за 17.07.2025 року та за 18.07.2025 року та відеореєстратора зі службового автомобіля ВП№1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження №0000979.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгодженого, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч. 4,6,7 ст. 474 цього кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди або прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. З цих же підстав може бути оскаржено вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги та такий вирок в касаційному порядку.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1